АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/2044/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/23/к/16 суддя Демиденко Ю.Ю.
Категорія - 49(І) Суддя -доповідач ГрищенкоН.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.

суддів: Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.

при секретарі: Євтодій К.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє за довіреністю в інтересах відповідача ОСОБА_4 на заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 травня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06.09.2008 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, але з травня 2014 року шлюбні відносини припинено через різні погляди на життя, неприязні відносини, втрати почуття поваги та кохання. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання фактично припинено. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, неповнолітніх дітей від шлюбу немає, тому просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою.

Заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 травня 2015 року позов задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, зареєстрований 06.09.2008 року Довгинцівським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 529, від якого неповнолітніх дітей не мають розірвано.

В апеляційній скарзі представник відповідача ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на те, що судом при розгляді справи та винесенні рішення неповно зясувано всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Судом не взято до уваги, що відповідача не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи. Судом не виконано вимоги ч.3 ст. 122 ЦПК України та не перевірено місце реєстрації відповідача, яка з 07.05.2015 року по теперішній час перебуває на території Китаю і на територію України не поверталась.

Судом в порушення вимог ч.1 ст. 111 СК України, у випадку відсутності згоди однієї із сторін на розірвання шлюбу, не призначено додаткового часу для примирення подружжя.

Позивачем не надано доказів того, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують спільних відносин.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за таких підстав.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_4 належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується її підписом на зворотному поштовому повідомленні про отримання судової повістки. Представника відповідача ОСОБА_5 було повідомлено телефонограмою.

Судом установлено, що 06 вересня 2008 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано Довгинцівським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №221. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. У травні 2014 року сторони припинили шлюбні стосунки та проживають окремо.

Задовольняючи позов, суд правильно встановив всі обставини справи, надав їм вірну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку щодо неможливості подальшого збереження сімї.

Зважаючи на те, що сторони не підтримують шлюбні стосунки протягом тривалого часу, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги та розірвав шлюб.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 111,112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. З'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналогічні розяснення викладено в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11, від 21.12.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Доводи апеляційної скарги, що судом не призначено додаткового часу для примирення подружжя, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки примушування до збереження сімейних стосунків, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2015 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 сторонам надавався строк для примирення (а.с.134). Проте сторони згоди, щодо сумісного проживання та перебування у шлюбі не досягли, про що колегії суддів в судовому засіданні повідомив представник позивача.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, покладати на позивача обов'язку збереження сім'ї при наявності на це його категоричного заперечення не можна, оскільки це не відповідає вимогам вказаних статей СК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не виконано вимоги ч.3 ст. 122 ЦПК України та не перевірено місце реєстрації відповідача, яка з 07.05.2015 року по теперішній час перебуває на території Китаю і на територію України не поверталась, спростовуються довідкою надісланої на адресу апеляційного суду Дніпропетровської області де зазначено місце реєстрації відповідача ОСОБА_4 : м. Кривий Ріг, вул.. І. Сірка, 45/14.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Таким чином, суд першої інстанції на виконання вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України направив копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками відповідно до місця реєстрації відповідача, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі представника відповідача на те, що відповідач ОСОБА_6 знаходиться на території Китаю з 07.05.2015 року і до теперішнього часу не поверталась на територію України, спростовується договором про надання правової допомоги укладеного 28 травня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та підписаного особисто відповідачем ОСОБА_4

Також, представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3Ю, відповідно до п.п. 2.3, 2.4 умов договору про надання правової допомоги укладеного 28 травня 2015 року ОСОБА_3 зобовязана повідомляти клієнта на його вимогу про хід виконання предмету Договору.

На думку колегії суддів, ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції, з дотриманням норм ст.ст. 213, 214 ЦПК України, з'ясував фактичні взаємини подружжя, мотиви й причини розлучення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє за довіреністю в інтересах відповідача ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Н.М. Грищенко

Судді: Л.А. Братіщева

ОСОБА_7