Ухвала

іменем україни

04 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ФаловськоїІ.М., Колодійчука В.М., Ткачука О.С.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Друга Черкаська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Ященко В.М., про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його племінник ОСОБА_9, після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді Ѕ частини квартири АДРЕСА_1. Друга частина вказаної квартири належить позивачу на праві власності. ОСОБА_4, звернувшись до Другої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, дізналася, що ОСОБА_9 за шість днів до смерті заповів частину належної йому квартири ОСОБА_5 Оскільки ОСОБА_9 не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, а ОСОБА_5 не має жодного відношення до померлого, ОСОБА_4 просила визнати недійсним вказаний заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського округу Ященко В.М.

Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 21 липня 2015 року позов задоволено. Визнано недійсним заповіт від імені ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5, посвідчений 25 березня 2008 року приватним нотаріусом Черкаського міського округу Ященко В.М. за реєстровим № 1408. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини квартири АДРЕСА_1. Друга частина вказаної квартири належить ОСОБА_4 на праві власності.

25 березня 2008 року ОСОБА_9 зробив розпорядження, відповідно до умов якого він все своє майно після своєї смерті заповів ОСОБА_5 Зазначений заповіт посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського округу Ященко В.М. та зареєстрований у реєстрі за № 1408.

За змістом ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, вчинений дієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи в разі, якщо судом буде встановлено, що в момент вчинення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом абсолютну неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-131цс14, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 02 лютого 2015 року комісія не в змозі обґрунтовано та категорично стверджувати про повну неспроможність підекспертного ОСОБА_9 усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними 25 березня 2008 року під час посвідчення спірного заповіту, хоча подібний висновок є ймовірним.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, відповідно до норм статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов вірного висновку, що проведеною у справі експертизою не зроблено висновку про абсолютну неспроможність ОСОБА_9 в момент складення ним заповіту розуміти значення своїх дій та керуватися ними, а тому відсутні підстави для визнання заповіту недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України.

Встановлено, що апеляційний суд, всебічно та повно дослідив обставини справи, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, в зв'язку з чим обґрунтовано скасував рішення місцевого суду.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.М. Колодійчук

О.С. Ткачук