Справа № 204/618/15-ц
Провадження № 2-п/204/2/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

29 січня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представників заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 30 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2015 року до суду надійшла заява від ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 30 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та скасування цього рішення суду з призначенням слухання справи у загальному порядку. В обґрунтування заяви вказав на те, що про існування вказаного заочного рішення суду йому стало відомо з постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Він не міг прибути в судове засідання 30.06.2015 року, тому що не отримував ані судової повістки з викликом до суду, ані позовної заяви ОСОБА_4 з доданими до неї додатками. Йому взагалі не було відомо про існування судової справи за позовом ОСОБА_4 до нього. В матеріалах справи відсутнє жодне підтвердження отримання ним судових повісток. Як на сьогодні, так і на момент слухання справи він фактично мешкав і мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Це було відомо позивачці, але вона, посилаючись на зміст договору, у якому вона своєю рукою записала лише паспортні данні про місце реєстрації відповідача, умисно приховала факт фактичного місця мешкання останнього. Працюючи в м. Дніпропетровську, він не міг одночасно жити в м. Славутич, адже це дуже далека відстань. Таким чином, він був відсутній в судових засіданнях цілком з поважних причин, і тому був позбавлений можливості захищати свої права, заявляти клопотання, подавати зустрічний позов, тощо. З приводу встановлених фактів наявності заборгованості вважає, що позивачем було приховано, а судом не було досліджено суттєві обставини, що могли би вплинути на підсумки розгляду справи, а саме, відповідач ніколи не був зареєстрований, як субєкт господарювання, фізична особа-підприємець, і таке інше. В укладеному ним договорі від 18.10.2015 року він зазначений, як фізична особа, а не як підприємець, субєкт господарювання. Цей договір укладала позивачка, якій він повністю довіряв, і який він вважав своїм особистим трудовим договором, а ніяк не договором господарювання. Таким чином, застосування до відповідача норм Закону України «Про захист прав споживачів», є неправомірним, а нарахування пені та штрафів, на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» незаконним. В своїй позовній заяві позивачка посилається на існування вимоги від 11.11.2014 року, яка нібито надсилалася до відповідача, але в матеріалах справи немає жодного документального підтвердження про отримання ним цієї вимоги. Також, в своєму позові позивачка вказує, що роботи за договором від 18.10.2015 року не виконувалися, що змусило її звернутися до суду. Це не відповідає дійсності, грубо ії спотворює та скривлює існуючи факти. Виконані роботи були оплачені, про що свідчить його розписка, яка була додана до матеріалів справи. Замовник не могла сплачувати кошти за невиконані роботи, адже згідно до п.5.1 договору від 18.10.2015 року вони повинні сплачуватися вже при підписанні акту виконаних робіт. Крім того, сума, яка була отримана від ОСОБА_4 була отримана частками, що підтверджує той факт, що роботи були розпочаті, продовжені та виконані остаточно, адже згідно п. 9.2 договору від 18.10.2015 року: «якщо Підрядник не починає своєчасно виконання договору, замовник має право відмовитися від виконання договору». Ніяких нарікань з боку Замовника, тобто позивачки, з цього приводу до відповідача не надходило. Посилань в позові на це немає. Крім того, для фіксації виконаних робіт, після кожної оплати цих виконаних робіт Замовником, відповідач робив відповідні відмітки.

В судовому засіданні представники заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали дану заяву та просили задовольнити її в повному обсязі. При цьому, вказали на ті ж самі обставини, що викладені в заяві про перегляд заочного рішення суду.

Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила.

Вислухавши представників заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 228 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

В судовому засіданні було встановлено, що 30 червня 2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська була розглянута справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та ухвалено, у звязку з неявкою відповідача в судові засідання без поважних причин, відповідне заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 16208,62 грн., пеню в розмірі 28723,20 грн., штраф в розмірі 3481,60 грн., а всього 48413 грн. 42 коп., а також стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 484 грн. 13 коп. (а.с.37-38).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. В силу ч. ч. 1-2, 4, 8 ст. 76 ЦПК України, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. У разі відсутності адресата особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Так, судом встановлено, що відповідач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Проте, судом направлялися судові повістки про слухання даної справи на адресу відповідача за місцем його реєстрації: АДРЕСА_2, які повернуті до суду за закінченням строку зберігання, оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, з усього вищевказаного вбачається, що відповідач не був належним чином повідомлений про слухання даної справи, що є підставою для перегляду заочного рішення суду та його скасування.

Крім того, відповідач надав суду докази, які не були досліджені судом та мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що є всі підстави для скасування заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2015 року і призначення справи до розгляду в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 228, 231-232 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 30 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - задовольнити.

Скасувати заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу і призначити справу до розгляду в загальному порядку на 24 лютого 2016 року на 13 годин 30 хвилин.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Самсонова