Провадження № 22-ц/773/260/16 Категорія: 27 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

в складі: головуючого - судді Киці С.І.,

суддів Данилюк В.А., Подолюка В.А.,

секретар Вергун Т.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим за апеляційною скаргою відповідача публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Луцького міськрайонного суду від 28 грудня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано припиненим договір поруки № 3421 від 25.07.2007 року, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_5, Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України». Стягнуто із Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Не погоджуючись із рішенням суду відповідач ПАТ «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ПАТ «Державний ощадний банк України» пропущено шестимісячний строк, установлений частиною четвертою статті 559 ЦК України для предявлення позову до поручителя про сплату заборгованості за кредитом, оскільки у звязку з направленням банком до позичальника ОСОБА_5 та поручителя ОСОБА_1 вимоги від 17 листопада 2010 року про дострокове погашення заборгованості в 30-денний термін змінено строк виконання основного зобовязання, а з позовом про стягнення заборгованості кредитор звернувся 31 січня 2014 року.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду.

Судом встановлено, що 25 липня 2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Державний ощадний банк України», найменування якого змінено на ПАТ «Держаний ощадний банк України» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №3162, за умовами якого останній надані кошти в розмірі 198000 доларів США під 12,5% річних з кінцевим терміном повернення 24 липня 2014 року (а.с. 7-8).

Пунктом 3.4. вищевказаного кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобовязань за цим договором або невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або майновим поручителем будь-яких зобовязань за іпотечним договором. Виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення суми кредиту належних до сплати процентів, та інших платежів відповідно до умов цього договору повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги (а.с.7).

З метою забезпечення виконання зобовязань відповідачем ОСОБА_5 за кредитним договором, був укладений договір поруки між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1, ОСОБА_5, № 3421 від 25 липня 2007 року (а.с. 6).

Згідно з п. 1.1. договору поруки, поручитель зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне погашення боржником зобовязання за кредитним договором № 3162 від 25 липня 2007 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Пунктами 3.1., 3.2. договору визначено, що поручитель відповідає по зобовязаннях за вищевказаним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Солідарні боржники залишаються зобовязаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобовязання по кредитному договору не будуть виконані повністю (а.с.6).

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Відповідно до вимог ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку та відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржника.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно п. 4.1, 4.2, 4.3 договору поруки порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання по кредитного договору не предявить вимогу до поручителя, у випадку заміни боржника іншою особою, якщо поручитель не виявив згоди відповідати за нового боржника, у разі заміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується його відповідальність (а.с.6).

Із матеріалів справи вбачається, що договором поруки не визначено строк, після якого порука припиняється, оскільки умовами договору поруки встановлено, що останній діє до припинення забезпеченого нею зобовязання, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання по кредитного договору не предявить вимогу до поручителя.

У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пункту 3.4. кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 17 листопада 2010 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів.

У вимозі про дострокове погашення заборгованості встановлений 30 денний строк для її погашення. Отже, з 18 грудня 2010 року підлягає обрахуванню шестимісячний строк. З позовом до суду про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_5 та поручителя ОСОБА_1 банк звернувся лише 31 січня 2014 року.

Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Сплив шести місяців від дня настання строку основного зобовязання припиняє поруку.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо переривання позовної давності визнанням позивачем заборгованості, внесення коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості, здійсненими в 2011-2013р.р. та предявлення позову про солідарне стягнення кредитної заборгованості в межах строків, визначених кредитним договором.

Порука це строкове зобовязання і його сплив припиняє субєктивне право кредитора на задоволення вимог. Строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє субєктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення договору поруки. Позовна давність в даному випадку не застосовується.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, носять суб'єктивний характер, зводяться до переоцінки доказів по справі та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд розглядаючи справу оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, і встановивши обставини по справі у відповідності до норм права, яким регулюються виниклі між сторонами правовідносини, обґрунтовано задовольнив позовну вимогу.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 28 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді