У х в а л а

іменем україни

25 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В., Дем'яносова М.В.,Парінової І.К.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Прислуцька сільська рада Березнівського району Рівненської області, про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 13 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся із зазначеним позовом до суду, на обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_6 До складу спадкового майна, що залишилося після його смерті, входив будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

13 грудня 1991 року, батько залишив заповіт, яким усе своє майно заповів онучці, відповідачу по справі ОСОБА_5

Вказаний заповіт було посвідчено секретарем Прислуцької сільської ради ШевчукН.К., та зроблено запис в реєстрі за № 46.

Відповідно до діючого на той час законодавства, а саме: ч. 6 ст. 3 Закону Української РСР «Про державний нотаріат» нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських, селищних, сільських Рад народних депутатів вчиняли голова, заступник голови або секретар виконавчого комітету, на яких рішенням виконавчого комітету відповідної Ради депутатів трудящих покладалося вчинення нотаріальних дій.

На його неодноразові запити в Прислуцьку сільську раду щодо наявності повноважень у особи, яка вчиняла нотаріальну дію, відповіді не надійшло, а 21 квітня 2015 року після його звернення до архівного відділу Березнівської районної державної адміністрації він дізнався, що рішенням четвертої сесії Прислуцької сільської Ради народних депутатів 21 скликання 6 лютого 1991 року секретарем виконкому було обрано депутата ради ШевчукН.К. Однак, в протоколах виконкому і ради відсутнє рішення про уповноваження її здійснювати нотаріальні дії.

З наведеного слідує, що заповіт ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 було посвідчено особою, яку станом на 13 грудня 1991 року не було уповноважено виконавчим комітетом на вчинення нотаріальних дій, як того вимагала діюча на той час Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, що була затверджена наказом Міністерства юстиції України 19 січня 1976 року за № 1/5.

З урахуванням наведеного, просив визнати недійсним заповіт, складений 13 грудня 1991 року від імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5, посвідчений 13 грудня 1991 року секретарем виконкому Прислуцької сільської ради Березнівського району Рівненської області Шевчук Н.К. та зареєстрований в реєстрі за № 46.

Рішенням Березнівського районного суду від 30 вересня 2015 року позов задоволено. Визнано недійсним заповіт, складений 13 грудня 1991 року від імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5, який посвідчений 13 грудня 1991 року секретарем виконкому Прислуцької сільської ради Березнівського району Рівненської області ШевчукН.К., та зареєстровано в реєстрі за № 46.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 13 листопада 2015 року рішення Березнівського районного суду від 30 вересня 2015 року скасовано, у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи та з урахуванням положення ст. ст. 548, 549 ЦК України 1963 року, (які були чинні на час смерті спадкодавця), дійшов обґрунтованого висновку, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Вчасно звернувшись до нотаріальної контори, ОСОБА_5 07 квітня 1995 року отримала свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно.

Крім того, зазначені обставини прийняття нею спадщини внаслідок фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, підтверджені рішенням Березнівського районного суду від 02 лютого 2009 року.

Доказів прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6, у встановлені законом строки, шляхом подання заяви до нотаріальної контори чи вступу в управління або володіння спадковим майном, позивач не подавав. Ця обставина вказує на те, що він не претендував на спадок і погодився із спадкуванням за заповітом всього спадкового майна племінницею, тобто вільно розпорядився належним йому правом на отримання чи не отримання спадщини.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 13 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

М.В.Дем'яносов

І.К.Парінова