Дата документу 11.07.2016
Справа № 334/6602/15-ц
Провадження № 2/334/222/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Воронцовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи - ОСОБА_3, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач з 17 січня 1998 року перебували в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя, актовий запис №545.

Від шлюбу мають спільного сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між позивачкою та відповідачем розірваний 18 січня 2001 року.

Після розлучення позивачка та відповідач стали проживати окремо. Дитина проживає разом із позивачкою. Спорів щодо місця проживання дитини не було. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував та не виявляв бажання спілкуватися з дитиною чи брати участі в у її вихованні.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 1999 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частки усіх видів доходу щомісячно до повноліття дитини.

Після ухвалення рішення про стягнення аліментів відповідач до 2008 року сплачував їх, після чого припинив виплати.

В зв'язку із чим Ленінським РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області було порушено кримінальне провадження за ч.1 ст. 164 КК України відносно ОСОБА_2

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9 червня 2015 року зазначене кримінальне провадження було закрито через відмову позивачки від підтримання обвинувачення.

Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дитини, а збоку позивачки не створювалося перешкод в спілкуванні з дитиною та прийманні участі батька у вихованні, викладені обставини свідчать про небажання відповідача виконувати відносно дитини батьківських обов'язків.

Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До суду подала заяву в якій просила слухати справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги.

Представник позивача в судове засіданні не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До суду подала заяву в якій просила слухати справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги.

Відповідач не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла письмова заява від відповідача про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнає.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності. Разом із заявою суду наданий висновок про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, відповідного до якого вважається за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності. Погодився з висновком органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя 27 квітня 1999 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є спільною дитиною ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Згідно із свідоцтвом про одруження ОСОБА_2 і ОСОБА_5 одружились 17 січня 1998 року. Дружина після одруження отримала прізвище ОСОБА_4.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірваний, про що 18 січня 2001 року зроблено актовий запис №31.

Згідно з ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9 червня 2015 року кримінальне провадження у відношення ОСОБА_2 за ч. 1ст. 164 КК України закрито в зв'язку із відмовою потерпілою від підтримання обвинувачення.

Відповідно до довідки №517 від 5 червня 2015 року, виданою квартальним комітетом №71, ОСОБА_1, 1976 р.н., разом із сином - ОСОБА_3, 1998 р.н., зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1.

Згідно з ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей,

піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Орган опіки та піклування надав суду висновок № 05/01-25/0154 від 24 червня 2016 року про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки він піклуватися і виховувати сина не виявляє бажання, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків.

Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та наданими суду доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України.

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини.

При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно свого сина відповідно до положень ст.169 СК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11, 60, 88,169, 208, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особа, без участі якої було постановлено рішення, має право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Ісаков Д. О.