Справа № 465/6092/15 Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 22-ц/783/2828/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Берези В. І., Мельничук О. Я.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 25 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/6 частку квартири, -

в с т а н о в и л а:

31.08.2015 року ОСОБА_4 пред'явив позов до ОСОБА_2, в якому просив припинити право власності ОСОБА_2 на 1/6 частку у спільному майні - квартирі АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на 1/6 частку цієї квартри.

В обґрунтування позову покликався на те, що він є власником 5/6 частини квартири № 79 за адресою: м. Львів вул. Наукова, будинок 116. 2/3 частини квартири належать йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5 та 1/2 частину квартири подарувала йому його мати ОСОБА_6 згідно договору дарування від 01.04.2010 року. Відповідачці належить 1/6 частина квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 18 листопада 2008 року.

Після оформлення своїх спадкових прав відповідачка не вселялась у квартиру та не проживала жодного дня у квартирі, вимоги про викуп її частки не ставила.

31.08.2015 року відповідачка по справі самовільно вселилась разом зі своїм чоловіком у квартиру, влаштовує цілодобово у квартирі скандали, курить у квартирі, де проживає його малолітня онука, чинить тиск на нього та на його доньку, з вини відповідачки донька та онука перебувають у постій1ному нервовому напруженні, з приводу чого він змушений звертатись в правоохоронні органи.

На неодноразові прохання вирішити спір у добровільному порядку відповідачка не погоджується. Він пропонував виплатити грошима вартість її частки в квартирі згідно ринкових цін, однак вона не погоджується та оцінює свою частку значно дорожче від ринкових цін на такий вид житла.

Спірна квартира не може бути поділеною, а частка сестри - відповідачки в ній є незначною і не може бути виділена в натурі. Окрім того, відповідачка проживає разом з чоловіком у квартирі АДРЕСА_2 і не має потреби в житлі.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/6 частку АДРЕСА_3. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частку АДРЕСА_3, яка належить відповідачці ОСОБА_2 Вирішено виплатити ОСОБА_2 кошти в сумі 117485,00 грн., які були внесені позивачем ОСОБА_3 на депозитиний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області. Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2 витрат понесених за оплату експертизи у розмірі 1600 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі покликається на те, що задовольняючи позов та припиняючи її право на 1/6 частку у спірній квартирі, суд не врахував положення ч. 2 ст. 317 ЦК України та виходив з того, що вона забезпечена іншим житлом. Проте, суд не дав оцінки тому факту, що позивач також має інше житло. Судом також не враховано, що на даний час на розгляді суду перебуває справа за її позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування 1/2 частини квартири, згідно якого їх матір подарувала позивачу свою частку у квартирі. Вважає, що від вирішення даної справи її частка у спірній квартирі може змінитися. Суд безпідставно відмовив у задоволенні її клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи за її позовом про визнання договору дарування 1/2 частини квартири недійсним. Крім того, не згідна з висновком № 053/15 судової будівельно-технічної експертизи щодо ринкової вартості 1/6 частини спірної квартири, оскільки сума в розмірі 117450 грн. є значно заниженою та не відповідає реальній ринковій вартості.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо сторонам виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_4 складається з 2-х житлових кімнат та кухні, житловою площею 29,6 кв.м, загальна площа 48,3 кв.м зі всіма комунальними вигодами та належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а саме ОСОБА_3 належить 5/6 ідеальних часток вказаної квартири, ОСОБА_2 1/6 частка квартири.

1/6 частка квартири АДРЕСА_4, що належить ОСОБА_2 становить 8,05 м.кв. від загальної площі квартири, 5/6 часток квартири, належних ОСОБА_3 становить 40,25 м.кв. від загальної площі квартири.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та припиняючи право власності ОСОБА_2 на 1/6 частину квартири, районний суд, покликаючись на висновок судової будівельно-технічної експертизи від 14.12.2015 року виходив з того, що частка ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 є незначною; технічний виділ 1/6 частки квартири є неможливим; реальний поділ квартири АДРЕСА_4 між співвласниками є неможливим; відповідачка в спірній квартирі не проживає; іншим житлом забезпечена та не надала суду доказів, які б свідчили, що припинення права власності на частку у квартирі може завдати істотної шкоди її інтересам; позивач вніс на депозитний рахунок територіального управління державної судової адміністрації у Львівській області 117 485 гривень, а саме вартість 1/6 ідеальної частки квартири АДРЕСА_4.

Однак, з таким висновком суду не можна погодитися з наступних мотивів.

Матеріалами справи встановлено, що згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.06.2016 року, позивачу ОСОБА_3, крім 5/6 частин спірної квартири, на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_5, в якій він проживає, частка власності становить 1/1.

Згідно довідки ЛКП «Південне» (а.с.22) відповідач ОСОБА_2 зареєстрована та роживає в квартирі АДРЕСА_6. Згідно даних ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 20.10.2015 року право власності на квартиру АДРЕСА_7 не реєструвалось.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживає та така не є необхідною йому для власного проживання, кожна із сторін - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають інші житлові приміщення, в яких фактично проживають, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд, не здобувши належних доказів того, що спільне володіння і користування майном квартирою № 79 по вул. Наукова, буд. 116 у м. Львові є неможливим, прийшов до передчасного висновку, що припинення права власності на частку у майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, як співвласнику майна. Крім того, районний суд не врахував, що на даний час між сторонами наявний спір, вирішення якого може вплинути на розмір часток сторін у спірній квартирі.

З наведених мотивів, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст. 303, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 25 лютого 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/6 частку квартири відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді: Береза В.І.

ОСОБА_7