АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/215/16 Головуючий 1 ін. - Клименко О.І.
Справа № 642/3916/14
Категорія: поділ майна подружжя Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Гуцал Л.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Варюшичевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи - Фірми «Інженерний центр Приладобудування і комп'ютеризації» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, про виділ ? частини в спільному майні подружжя та визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

В січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася у Жовтневий районний суд м. Харкова із позовом до ОСОБА_3 про виділ ? частини в спільному майні подружжя та визнання права власності.

На обґрунтування позивачка вказала, що з 09 липня 1967 року по 15 травня 2002 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4. У період шлюбу 17 грудня 1990 року ними на спільні кошти була заснована фірма «Інженерний центр Приладобудування і комп'ютеризації» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю» (далі - ТОВ «ІЦПК»), з часу заснування якої вони з чоловіком спільно займалися справами фірми. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 поділ майна між ними не був проведений, оскільки вона, ОСОБА_4 та їхній спільний син ОСОБА_5 разом приймали участь в управлінні товариством та фінансуванні проектів фірми, у тому числі за рахунок її заробітної плати, яка на той час була більшою, ніж у ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер. До моменту його смерті спору щодо фінансових питань між ними не виникало, у зв'язку з чим у неї були відсутні підстави вважати, що її майнові права на спільне майно порушуються.

Після смерті ОСОБА_4 їй стало відомо, що 05 січня 2011 року він склав заповіт, згідно якого все належне йому майно він заповів своїй дружині ОСОБА_3

Вважає, що перебіг позовної давності для поділу спільного майна подружжя починається саме з часу смерті ОСОБА_4

Посилаючись на підстави, передбачені статтями 60-72 СК України, просила виділити їй ? частину в спільному майні подружжя, набутому під час шлюбу, а саме - ? частину, що належала ОСОБА_4 (44,64%), тобто 22,32% в статутному капіталі ТО «ІЦПК».

В остаточно уточнених позовних вимогах, пред'явлених за участю ТОВ «ІЦПК» просила також виділити їй ? частину грошових вкладів, відкритих на ім'я ОСОБА_4 в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк» (далі - ПАТ «Держощадбанк», а саме:

- ? частину грошового вкладу в розмірі 88 грн. 20 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_1 в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0190 в м. Харкові;

- ? частину грошового вкладу в розмірі 6 793 грн. 50 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_2 в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0260 в м. Харкові;

- ? частину грошового вкладу в розмірі 5 790 грн. 75 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_3 в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0318 в м. Харкові;

- ? частину грошового вкладу в розмірі 3 513 грн. 30 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_3 в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0318 в м. Харкові;

- ? частину грошового вкладу в розмірі 1 409 грн. 10 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_4 в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0325 в м. Харкові.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 квітня 2014 року справа передана на розгляд до Ленінського районного суду м. Харкова.

Відповідачка позов не визнала, посилаючись на пропуск строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права та наявність заповіту, складеного ОСОБА_4 на її ім'я.

Третя особа в особі свого представника з позовом погодилась, посилаючись на те, що позивачка приймала активну участь у заснуванні ТОВ «ІЦПК» та тривалий час працювала на ній.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2015 року про залишення без змін рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову про виділ ? частини грошових вкладів скасовано, справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків обставинам справи, які суд вважав встановленими, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що до вимог про поділ майна строк позовної давності застосовано невірно та жодних обставин для розподілу грошових вкладів судом не наведено.

Відповідачка, третя особа рішення суду першої інстанції не оскаржила, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга щодо оскарження рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову про виділ ? частини грошових вкладів підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову про виділ ? частини грошових вкладів, суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_2 пропустила строк звернення до суду за захистом порушеного права. Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; неправильно застосував норми матеріального права.

За статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначені вимоги закону залишились поза увагою суду першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що з 09 липня 1967 року по 15 травня 2002 року ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, у якому мають повнолітнього сина ОСОБА_5

В 1997 року на ім'я ОСОБА_4 в ПАТ «Держощадбанк» були відкриті рахунки (грошові вклади), а саме: в розмірі 88 грн. 20 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_1 в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0190 в м. Харкові; в розмірі 6 793 грн. 50 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_2 в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0260 в м. Харкові; в розмірі 5 790 грн. 75 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_3 в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0318 в м. Харкові; в розмірі 3 513 грн. 30 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_3 в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0318 в м. Харкові; в розмірі 1 409 грн. 10 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_4 в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0325 в м. Харкові.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер.

Посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_4 стало відомо про складання останнім 05 січня 2011 року заповіту, згідно якого все належне йому майно він заповів своїй дружині ОСОБА_3, позивачка звернулась з позовом про виділення ? частини вказаних грошових вкладів.

Згідно Розділу УП «Прикінцеві положення» СК України цей кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року (Прикінцеві та перехідні положення ЦК України).

Оскільки шлюб між сторонами було розірвано до набрання чинності СК України, однак спір щодо поділу майна подружжя виник після набрання чинності СК України, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню як норми КпШС України, так і СК України.

Майно, придбане подружжям в період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користуються рівними правами на майно і в тому разі, якщо один із низ був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (ст. 22 КпШС України).

Статтею 29 КпШС України передбачалось правило, згідно якого якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про розподіл майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладанням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грошима. При цьому суд також приймає до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Розподіл спільного майна подружжя може бути проведений як в період перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу (частини 1-2-).

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України).

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).

Здійсненням подружжям права спільної сумісної власності регламентовано ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є в спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено в ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо іншого не визначено домовленістю між ними (частини 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 визнала апеляційну скаргу в частині виділ ? частини грошових вкладів, відкритих в 1997 року на ім'я ОСОБА_4 в ПАТ «Держощадбанк».

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 61 ЦПК України).

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову.

В іншій частині рішення не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 313, 309 ч. 1 п. 1,, п. 4, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2014 року в частині відмови в задоволенні позову про виділ ? частини грошових вкладів скасувати.

Позов задовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя виділити ОСОБА_2 ? частину грошових вкладів, відкритих на ім'я ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в Публічному акціонерному товаристві «Держощадбанк», а саме:

- ? частину грошового вкладу в розмірі 88 грн. 20 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_1 в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0190 в м. Харкові;

- ? частину грошового вкладу в розмірі 6 793 грн. 50 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_2 в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0260 в м. Харкові;

- ? частину грошового вкладу в розмірі 5 790 грн. 75 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_3 в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0318 в м. Харкові;

- ? частину грошового вкладу в розмірі 3 513 грн. 30 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_3 в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0318 в м. Харкові;

- ? частину грошового вкладу в розмірі 1 409 грн. 10 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_4 в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0325 в м. Харкові.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

Р.М.Піддубний