АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 753/10895/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2243/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Цимбал І.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

3 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Крічфалуши С.С.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 ОСОБА_8 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві в особі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві про визнання батьківства та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року позов задоволено.

ОСОБА_9 ОСОБА_8, батьком ОСОБА_10.

Зобов'язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві виключити відомості про ОСОБА_5, записаного батьком дитини ОСОБА_10, з актового запису про народження № 1689, вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва від 30 листопада 2006 року.

Зобов'язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві внести зміни до актового запису № 1689 вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва від 30 листопада 2006 року, зазначивши ОСОБА_7 ОСОБА_8 батьком дитини ОСОБА_10, змінивши прізвище дитини з ОСОБА_10 на ІНФОРМАЦІЯ_1, а по-батькові з ОСОБА_10 на ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачі подали апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що у червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання батьківства, та зобов'язання вчинити дії, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що між позивачем та ОСОБА_6, мали місце відносини внаслідок яких народилась дитина ОСОБА_10 На час народження дитини ОСОБА_6 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, у зв'язку з чим батьком дитини був зареєстрований останній.

Зазначив, що він замовив проведення тесту ДНК, з метою впевненості у кровній спорідненості із народженою дитиною. За результатами проведення вказаного тексту було встановлено, що ОСОБА_10 є рідною донькою позивача. З того часу позивач почав фінансово утримувати дитину та ОСОБА_6, приймати участь у вихованні дитини, займатися її розвитком, тобто виконувати батьківські обов'язки, вважаючи себе батьком. Будь яких перешкод щодо участі позивача у вихованні дитини ОСОБА_6 позивачу не створювала.

Проте, на початку поточного року ОСОБА_6 повідомила позивача, проте що у зв'язку з повторним одруженням, остання має виїхати проживати до іншої країни. Таки чином позивачу стало зрозуміло, що його права батька, якими він користувався від дня народження дитини порушені, оскільки зважаючи на відсутність офіційно оформлених документів щодо батьківства позивача, ОСОБА_6 не вважає за доцільне враховувати його думку з приводу подальшої долі дитини, зокрема її місця проживання, і вирішує такі питання на власний розсуд.

У зв'язку із викладеним, просив суд визнати ОСОБА_7 батьком ОСОБА_10, зобов'язати відповідний відділ реєстрації актів цивільного стану м. Києва виключити відомості про ОСОБА_5 як батька ОСОБА_10 з актового запису про її народження, зазначивши замість нього позивача батьком дитини та змінивши її прізвище ОСОБА_10 на ОСОБА_9, по-батькові з ОСОБА_10 на ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_10, яка є донькою позивача та ОСОБА_6, що підтверджується результатом дослідження ТОВ «Євролаб», а також визнанням цих обставин матір'ю дитини ОСОБА_6 визнала ті обставини, що протягом життя дитини позивач, матеріально опікувався нею та дитиною, приймав участь у її розвитку та вихованні, придбав ОСОБА_6 транспортний засіб, для того щоб остання привозила дитину до нього.

Обставини щодо матеріального забезпечення також підтверджуються виписками із банківських установ.

Згідно заповіту складеного 24 травня 2011 року, позивач заповів все своє майно ОСОБА_10

22 травня 2015 року ОСОБА_6 уклала шлюб із громадянином ОСОБА_13.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

За положенням ч. ч. 1,2 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитині! від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

За ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Частиною 1 ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За положенням ч. ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності з поважних причин.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на наступне.

Посилання позивача на, те що строк позовної давності ним не пропущено, оскільки він дізнався про порушення його прав лише на початку 2015 року, коли відповідач повідомила про намір вийти заміж та виїхати на постійне місце проживання до іншої країни не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 129 СК України, до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу стало відомо, що він є батьком дитини - ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується наявним в матеріалах справи результатом дослідження лабораторії ім.. Беттіни Катерман «Євролаб», відповідно до якого біологічне батьківство ОСОБА_12 щодо ОСОБА_10 підтверджено на 99,9 % (т. 1 а.с. 6).

Проте до суду з позовом про визнання батьківства позивач звернувся лише 11 червня 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві в особі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві про визнання батьківства та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді