Апеляційний суд Житомирської області
Справа №276/1215/14-ц Головуючий у 1-й інст. Мельник М. Л.
Категорія 48 Доповідач Худяков А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Косигіної Л.М.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулась в суд із позовною заявою, в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила розділити майно, яке є спільною сумісною власністю і набуте у зареєстрованому шлюбі. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за час спільного проживання з відповідачем придбавалося майно, зокрема земельні ділянки, загальною площею 36,4289 га. Вказане спірне майно було придбано в період спільного проживання сторін у шлюбі, але враховуючи, що згоди про добровільний його поділ сторонами не досягнуто, змушена звернутися до суду.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2015 року позов задоволено. Виділено у власність ОСОБА_4 земельні ділянки за слідуючими кадастровими номерами:

:10:003:0013: площею 4,4807 га;

:10:003:0016: площею 3, 1551 га;

:10:003:0017: площею 3,9613 га;

:10:003:0046: площею 0,8 га;

:10:003:0047; площею 1,8943 га, які знаходяться на території

Топорищенської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області.

Виділено у власність ОСОБА_5 земельні ділянки за слідуючими кадастровими номерами:

:10:003:0011: площею 4,2892 га;

:10:003:0014: площею 3,5542 га;

:10:003:0012: площею 3,9289 га; які знаходяться на території Топорищенської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У апеляційній скарзі представник третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3 порушує питання про скасування постановленого по справі рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт посилається на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 апеляційні скарги не подавали.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 1999 року по 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.5-7).

Під час судового розгляду сторони по справі дійшли згоди та визнали факт придбання ними під час перебування у шлюбі наступного нерухомого майна, а саме земельних ділянок за слідуючими кадастровими номерами:

:10:003:0013: площею 4,4807 га;

:10:003:0016: площею 3, 1551 га;

:10:003:0017: площею 3,9613 га;

:10:003:0046: площею 0,8 га;

:10:003:0047; площею 1,8943 га,

:10:003:0011: площею 4,2892 га;

:10:003:0014: площею 3,5542 га;

:10:003:0012: площею 3,9289 га; які знаходяться на території Топорищенської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 3 ст. 70 СК України передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

За змістом ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги щодо поділу зазначених земельних ділянок, дійшов вказаного висновку при повному, всебічному та обєктивному зясуванні обставин справи, прав і обовязків сторін у даних правовідносинах, перевірив належним чином доводи сторін, зясував характер та суть заявлених позивачем вимог, норм права, якими вони регулюються, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам, .

Вирішуючи спір, судом першої інстанції враховано постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2014 року про примусове відчуження у державну власність з мотивів суспільної необхідності частини належних відповідачу земельних ділянок з кадастровими номерами: :10:003:0017 загальною площею 4,2899 га (площа частини земельної ділянки, що відчужено становить 0,3286 га); :10:003:0016 загально площею 4,2899 га (площа частини земельної ділянки, що відчужено становить 1,1348 га); :10:003:0046 загальною площею 4,2900 га (площа частини земельної ділянки, що відчужено становить 3,49 га); :10:003:0047 загальною площею 4,2900 га (площа частини земельної ділянки, що відчужено становить 2,3957 га).

Також, вийшовши за межі співвідношення рівності майна судом першої інстанції при збільшенні позивачці частини земельних ділянок врахована та обставина, що відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, а дитина проживає з позивачкою і хворіє.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неправильного встановлення фактичних обставин справи безпідставні, оскільки спростовуються дослідженими судом доказами.

Поділ вказаних земельних ділянок у спосіб, визначений судом першої інстанції жодним чином не порушує права апелянта, доводи якого у апеляційній скарзі на правильність судового рішення не впливають.

Судом першої інстанції при вирішенні спору вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Висновки суду відповідають обставинам справи.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог і до його компетенції не входить питання встановлювати обсяг майна (у тому числі рухомого, чи нерухомого, предметів домашнього вжитку тощо), яке не є предметом даного судового розгляду.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування рішення, з мотивів, наведених в скарзі, немає.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді