Справа № 408/5978/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області в складі:

головуючого Соболєва Є.О.

при секретарі Торбі Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Семикозівської сільської ради Біловодського району Луганської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з цим позовом до відповідача, в якому посилається на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який належав спадкодавцю, та який прийняла і вступила в оперативне управління ОСОБА_1, т.я. вона є спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців не має, оскільки дружина спадкодавця - ОСОБА_3 померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2.

Однак позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності спадкодавця на майно, бо свідоцтво про право власності на домоволодіння було загублене спадкодавцем ОСОБА_4 ще за життя.

Державний нотаріус Біловодської державної нотаріальної контори - Анохін О.О. надав роз'яснення, яким рекомендував позивачу звернутися до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок, у зв'язку з неможливістю вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок.

В судовому засіданні сторони участі не брали.

Від представника позивача - ОСОБА_6 та відповідача надійшли заяви, в яких вони, просили справу розглянути за їх відсутності, представник позивача позов підтримав, відповідач погодився із позовними вимогами та визнав їх у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 діючого Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Судом встановлено, що дійсно ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Біловодськ Біловодського району Луганської області у віці 60 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 107 13.07.2001р., що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, виданого відділом ДРАЦС Біловодського РУЮ у Луганській області 22.10.2014р. серія НОМЕР_1.

Померлому ОСОБА_2 належало нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією відповіді КП «Біловодського бюро технічної інвентаризації» від 02.10.2015 №70. Підставою права власності зазначене «Свідоцтво на право власності на домоволодіння» виданого виконкомом біловодської селищної ради народних депутатів 10 вересня 1985р., копія якого долучена до матеріалів справи.

Позивач зверталась із заявою про видачу дублікату свідоцтва про право власності на домоволодіння до Біловодської селищної ради - органу, який видав таке свідоцтво її батьку. Однак своєю відповіддю від 18.11.2014 р. Біловодська селищна рада фактично відмовила у видачі дублікату свідоцтва, посилаючись на припинення повноважень селищної ради з реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно з 01 січня 2013 р., та повідомила, що з 01.01.2013 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводиться органами державної реєстрації прав - структурними підрозділами територіальних органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України (в ред. 1960 року), що діяв на момент смерті батька позивача, спадкоємство здійснювалось за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом мало місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 525 цього ж Кодексу часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця.

При спадкоємстві за законом до спадкоємців першої черги належали, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК України в ред 1960 р.).

Дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_1 - «ОСОБА_1», що підтверджується довідкою відділу реєстрації актів цивільного стану Біловодського районного управління юстиції.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2

Отже ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3. є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_2

Стаття 548 Цивільного кодексу України (в ред. 1960 року) передбачала, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 даного Кодексу визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Довідкою Семикозівської сільської ради від 21.09.2015р. №766 підтверджується факт того, що ОСОБА_1 провела поховання померлого батька ОСОБА_2 і після поховання здійснювала догляд за житловим будинком (проводила ремонт) та розпоряджалася його особистими речами, що, згідно наведених норм закону, свідчить про прийняття нею спадщини після смерті батька.

ОСОБА_3 - дружина померлого спадкодавця, та мати позивача, відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Довідкою Біловодської державної нотаріальної контори від 02.12.2015 р. № 1098/01-16 підтверджується факт того, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 до Біловодської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась.

Відповідно до ст. 4 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно.

Відповідно до п.п.9 п.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», підставою для державної реєстрації права власності є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи, що законодавством, що діяло на той час, передбачалось, що свідоцтво на право власності забудовнику видавалось органом місцевого самоврядування, суд, з огляду на те, що позивач у зв'язку із зміною законодавства, яке передбачає інші правила реєстрації речових прав на нерухоме майно та видачу на нього правовстановлюючих документів, і смертю власника, що унеможливлює цю дію без нього, позбавлена можливості у позасудовому порядку оформити свої права на спадкове майно, яке належить їй з часу прийняття спадщини, вважає її позов обґрунтованим, тому його слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11,60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, право власності на спадкове нерухоме майно, а саме: жилу будівлю загальною площею 96 кв.м., тамбур площею 6 кв.м., літню кухню площею 21,7 кв.м., гараж площею 27,6 кв.м., сарай площею 23,4 кв.м., сарай площею 5,8 кв.м., погреб площею, 12,9 кв.м., горожу, колонку, розташоване по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: