АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Демидовська А.І.
№22-ц/796/3092/2016 Доповідач Кравець В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів Семенюк Т.А., Шиманського В.Й.,

за участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А

У серпні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви та до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В мотивування вимог посилалася на те, що відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 1500 гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 06 серпня 2015 року та до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежів на один місяць. Вирішено питання судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким встановити розмір аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на рівні 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що він має загострення хронічних хвороб бронхо-легеневої та серцево-судинної систем, що потребує систематичного обстеження та лікування, що в свою чергу, тягне додаткові матеріальні витрати. Суду було надано консультативний висновок від 04.09.2015 року консультативної поліклініки Національного інституту фтизіатрії та пульмонології ім. Ф.Г. Яновського НАМН України, висновок лікаря медичного центру «Добробут» від 01.04.2008 року, що підтверджують наявні проблеми зі здоров'ям.

Крім того, його фактичний дохід (з урахуванням сплачених єдиного податку та єдиного соціального внеску) за період з 01.04.2015 року по 30.09.2015 року становить 12 046,50 грн. на місяць як дохід від підприємницької діяльності, тобто в середньому 2 007 75 грн. на місяць.

Вважає, що суд не врахував інтереси дитини в частині її вільного спілкування з відповідачем, оскільки призначений судом розмір аліментів, що перевищує 60% від доходу відповідача, безперечно стане на заваді спілкуванню дитини з відповідачем за браком коштів на існування, оскільки після уроків дитина заходить до відповідача, де перебуває до вечора, проводить вихідні та шкільні канікули, перебуває під час відряджень матері, а таке спілкування потребує додаткових витрат, зокрема на харчування дитини.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково та стягуючи аліменти у розмірі 1 500,00 грн., суд виходив з обов'язку батьків утримувати дитину.

Проте, в повній мірі з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки такого висновку суд дійшов, не з'ясувавши дійсні обставини спору, не перевіривши доводи і заперечення сторін та без належної оцінки доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу у них 23 липня 2004 року народився син - ОСОБА_3, який після припинення шлюбних стосунків та розірвання шлюбу проживає разом з мамою.

Проте, між сторонами існують суперечки з приводу утримання та матеріального забезпечення дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст. ст.180,191 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак за умови, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі статтями 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини.

До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» 2015 році установлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 вересня - 1455 гривень.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено,що відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Разом з тим відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

З матеріалів справи убачається, що відповідно до довідки Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві фізична особа-підприємець ОСОБА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 за період з 01.04.2015 року по 30.09.2015 року, згідно з поданих додаткових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи підприємця, отримав дохід за вказаний період у сумі 15 190, 00 грн. (а.с.93)

Тобто, в середньому дохід відповідача складає 2 531,67 грн.

Позивач ОСОБА_2 працює провідним спеціалістом у Київському Національному торгівельно - економічному університеті з 04.01.2011 p., де середньомісячний дохід складає 2 982 83 грн., що підтверджується Довідкою про доходи № 510 від 04.06.2015 р. та 3 162,80 грн. за період з січня 2015 року по травень 2015 року, що підтверджується довідкою № 511 від 04.06.2015 p.(а.с.25-26)

Отже, з урахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку про зменшення розміру стягнутих судом першої інстанції аліментів з 1 500,00 грн. до 1 000,00 грн., оскільки такий розмір аліментів є об'єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов'язку обох батьків її утримувати.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Крім того, спірність питання про розмір аліментів не позбавляє ОСОБА_2 як матір права зажадати від батька компенсації понесених додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, які вона оплачує у зв'язку із хворобою сина, навчанням та розвитком відповідно до ст. 185 СК України.

Вимога апелянта про встановлення аліментів на рівні 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не узгоджується з вимогами закону.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду в частині присуджених судом аліментів.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року в частині стягнення у твердій грошовій сумі з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити, зменшивши суму стягнення з 1 500 гривень 00 копійок до 1 000,00 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді