№ 336/330/16-ц
Пр. № 2-з/336/21/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива О.В., перевіривши виконання вимог ст. ст. 119, 120, 256-258 ЦПК України за матеріалами заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить про встановлення факту народження її сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заяву подано за правилами глави 6 Розділу ІУ ЦПК України, яка регламентує розгляд заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Зазначена заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства з таких підстав.

Хоча пунктом 7 частини 1 ст. 256 ЦПК України, на яку посилається заявник, і передбачений розгляд судом справ про встановлення факту народження особи, проте зазначений пункт передбачає не просто встановлення факту народження, а народження в певний час, і лише у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану цього факту.

В силу ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факти.

З наведеного положення цивільного процесуального законодавства випливає, що лише неможливість реєстрації акту народження органом державної реєстрації актів цивільного стану може зумовити звернення до суду з цією заявою.

За розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 258 ЦПК. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків.

В порушення наведених вимог закону і розяснень Пленуму Верховного Суду України заявник не повідомляє, з яких причин неможливо одержати документ, що посвідчує даний факт, до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання необхідних документів.

Між тим з наданої заявником копії медичного свідоцтва про народження № 105 від 24.03.2015 року, виданого закладом охорони здоровя, випливає, що в пологовому будинку м. Харцизська о 13 годині 28 хвилин 3 березня 2015 року ОСОБА_1 народила хлопчика, що означає наявність достовірних і допустимих відомостей про час народження дитини.

При цьому доказів неможливості зареєструвати цей факт уповноваженими органами заявник не надає.

Як випливає із п. 13 постанови Пленуму, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Оскільки встановлення факту народження особи в певний час зумовлено неможливістю реєстрації цього факту органом державної реєстрації актів цивільного стану, як і встановлення факту смерті в певний час, суддя при вирішенні питання про відкриття провадження в справі вважає за можливе керуватися наведеними розясненнями постанови Пленуму і констатує неподання заявником документів про відмову органів реєстрації актів цивільного стану в реєстрації події народження.

Згідно із ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються з участю заявника і заінтересованих осіб.

Між тим заявник посилається в преамбулі заяви на зацікавлену особу, участь якої не передбачена ч. 4 ст. 235 ЦПК України, і називає субєкт правовідносин, якого не існує - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції замість Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції.

Крім наведених недоліків, заява містить описку в частині посилання на дату народження дитини: заявник просить встановити, що ця подія сталася 9 березня 2015 року, тоді як з медичного свідоцтва про народження випливає, що син заявниці народився 3 березня 2015 року.

З урахуванням викладеного суддя позбавлена можливості відкрити провадження в справі, але до упорядкування заявником своїх вимог не вбачає підстав і для відмови у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК.

Оскільки згідно ст. 121 ЦПК України заява, подана без додержання викладених в ст. ст.119, 120 ЦПК України вимог, або не сплачений судовий збір, підлягає залишенню без руху, заявнику треба надати строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання заявником ухвали.

Керуючись ст. ст. 119, 120, 121, 235, 256, 258, 293 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання нею копії ухвали.

Розяснити заявнику, що у випадку невиконання вимог ст. ст. 119, 258 ЦПК України у встановлений строк, заява вважатиметься неподаною і буде їй повернена.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Щаслива