"04" лютого 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді: БАРТАЩУК Л.П.
при секретарі: Ізвольській С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про захист прав споживачів, -
Позивач - ОСОБА_1 звернулась з позовом про захист прав споживачів до ПАТ КБ «Приватбанк» , в якому просить визнати неправомірними операції, здійсненні 23.12.2014 року по платіжній картці № НОМЕР_1, що належить позивачу, а також стягнути з відповідача на її користь неправомірно списані грошові кошти в сумі 210 000,00 грн., крім цього у відповідності до ст. 625 ЦК України стягнути 88 893,00 грн. - інфляційних витрат, 4 988,00 грн. 3% річних та 6 069,00 пені.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
Позивач є клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк».
Банком було оформлено та видано позивачці платіжну картку НОМЕР_1 та ПІН-код до неї, крім цього, відповідач здійснював розрахунково-касове обслуговування платіжних операцій позивача із використанням цієї платіжної картки.
23.12.2014 року працівниками ПАТ КБ «Приватбанк» без відома та розпорядження позивача були списані на невідомі рахунки належні їй грошові кошти в розмірі 210 000,00 грн., про що їй стало відомо з СМС-повідомлень.
Того ж дня, - 24.12.2014 року вона звернулась до відділення Банку, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Павла Тичини, 16/2, із заявою-претензією в якій зазначила про несанкціоноване списання грошей в сумі 210 000,00 грн., не згоду з транзакцією і просила повернути їй кошти.
Як встановлено позивачем з виписки з рахунку, зазначені грошові кошти були списані з її картки на оплату товарів через мережу Інтернет, однак вона жодного разу не оплачувала своєю карткою придбання товарів у мережі Інтернет та взагалі ніколи не користувалася послугою щодо замовлення товарів через мережу Інтернет.
За карткою було встановлено ліміт на розрахунки готівкою у мережі Інтернет у розмірі 0 грн.
Не дивлячись на неодноразові претензії позивачки, безпідставно списані з рахунку позивачки грошові кошти у розмірі 210 000,00 грн. ПАТ КБ «Приватбанк» так і не були повернуті.
01.10.2015 року адвокатом ОСОБА_2 в інтересах позивача було направлено адвокатський запит на ім'я Голови Правління ПАТ КБ «Приватбанк» з проханням надати інформацію, з території якої країни було ініційовано операції від 23.12.2014 року за рахунком № НОМЕР_1, відкритим позивачем, а також невідкладно повідомити про результати перевірки заяв позивачки щодо незаконного списання грошових коштів з її рахунку № НОМЕР_1.
Однак, в порушення вимог ч. 2, 3 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідь на запит так і не було надано.
У зв'язку з вищенаведеними обставинами, позивач та її представник в судовому засіданні, підтримавши позовні вимоги, просили позов задовольнити.
Представник відповідача - ПАТ КБ «Приватбанк» в судові засідання не з'явився, про час та місце судових засідань у справі відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у справі доказами, письмових заперечень і доказів на спростування викладених позивачем обставин по суті позову до суду не направив.
Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За згодою позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи, - на підставі наявних доказів.
Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи,встановив наступне.
З наданих позивачем доказів убачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» оформив та видав позивачці платіжну картку НОМЕР_1 (Золота картка) і здійснював розрахунково-касове обслуговування платіжних операцій позивача із використанням цієї платіжної картки.
Згідно наданої до суду виписки за період з 23.12.2014р. по 29.12.214р. по картці НОМЕР_1, - 23.12.2014 року були списані грошові кошти в розмірі 210 000,00 грн., про що позивачу надійшли СМС - повідомлення на мобільний телефон.
24.12.2014 року позивачем було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві.
У подальшому позивачка неодноразово зверталася з заявами до відповідача з проханням надати інформацію щодо незаконного списання з її рахунків грошових коштів, що підтверджується експрес-накладними № 59 0000 9351 20 68 та 59 0001 2278 6158 від 30.01.2015 року та 31.07.2015 року.
Як зазначено у всіх зверненнях позивачки до ПАТ КБ «Приватбанк», у заяві про кримінальне правопорушення, грошові кошти були списані з картки позивачки на оплату товарів через мережу Інтернет, однак, позивач ніколи не оплачувала своєю карткою придбання товарів у мережі Інтернет та не користувалася послугою щодо замовлення товарів через мережу Інтернет, для чого за її карткою було встановлено ліміт на розрахунки у мережі Інтернет у розмірі 0 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно зі ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до п. 1.27 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Згідно п.1.4 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», держатель спеціального платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.
Відповідно до п. 14.5 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» держатель спеціального платіжного засобу зобов'язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.
Згідно з п. 2 Розділу 6 Постанови НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 № 705, Емітент зобов'язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН-у або іншої інформації, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.
Відповідно до п. 3 Розділу 6 Постанови НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 № 705, Банк зобов'язаний у спосіб, передбачений договором: повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов'язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.
Згідно з п. 5 Розділу 6 Постанови НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 № 705, Користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.
Відповідно до п.7, 8 Розділу 6 Постанови НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 № 705, Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.
Відповідно до п. 10 Розділу 6 Постанови НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 № 705, Банк зобов'язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян».
Згідно положення п. 1 Розділу 10 Постанови НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 № 705, Еквайр та емітент зобов'язані проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових і неналежних переказів, суб'єктів таких переказів і вживати заходів щодо запобігання або припинення здійснення зазначених переказів.
Пунктом 9 Розділу 6 Постанови НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 № 705, встановлено, що Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 13.05.2015 року розглянув справу №6-71цс15, у якій висловив правову позицію, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Ні картку, ні ПІН позивач не втрачала, неввдкладно проінформувала відповідача про несанкіоновані нею операції і списання належних їй грошових коштів, а відповідач, встановивши кредитний ліміт по картці, належній позивачці, 0, 00 грн. на розрахунки в мережі Інтернет, не перевірив , чи санкціонована операція позивачем, дозволив списання грошових коштів, належних позивачці, з платіжної картки останньої, що дає підстави для висновку про вину відповідача у заподіянні шкоди позивачці.
Відповідно до п. 1.1.3.1. Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені у відкритому доступі на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк», банк зобов'язаний, крім іншого:
обслуговувати картрахунки у порядку та на умовах, передбачених Договором, правилами Міжнародних платіжних систем, за якими обслуговуються картки, чинним законодавством; у разі виникнення овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення власника або довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Умовами та правилами, про втрату/крадіжку картки або про можливість несанкціонованого використання картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням картки.
Згідно п. 1.1.5.1 Правил сторони несуть відповідальність за належне виконання своїх обов'язків відповідно до законодавства України та умов Публічного договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з п. 1.1.5.24. Правил у разі безпідставного або помилкового перерахування грошей з рахунку Клієнта Банк зобов'язується перерахувати (повернути) Клієнту списану суму коштів і сплатити Клієнту пеню у розмірі 0,01 % від суми перерахування за кожний день, починаючи від дня помилкового перерахування до дня повернення суми перерахування.
У зв'язку з порушенням відповідачем строку повернення грошових коштів на вимогу позивача, крім основного боргу на користь позивачки підлягають сплаті відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Загальна сума, яка підлягає стягненню, становить 309 950,00 грн., з яких:
- 210 000 грн. - неправомірно списані кошти;
- 88 893,00 грн. - інфляційні втрати;
- 4 988,00 грн. - становлять 3% річних;
-6 069,00 грн. - пеня.
Отже, позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 588, 13 грн.
Відповідно, вказані судові витрати позивач також підлягають стягненню відповідача.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 16, 549, 551, 614, 625, 1066, 1073 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218, 222, 223, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про захист прав споживачів - задовольнити .
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 309 950,00 грн. та судовий збір в розмірі 3 588, 13 грн., а всього стягнути 313 538, 13 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Дніпровський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
СУДДЯ: