АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/298/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом з апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2015 року,

встановила:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк (далі банк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку 16922,53 дол. США, що по курсу 21,75 грн. складає 368065,07 грн. та судові витрати.

На обґрунтування позову банк зазначив, що за кредитним договором №НМАWGK00007273 від 27.03.2007 року ОСОБА_2 отримала кредит на суму 26880 дол. США на строк до 26.03.2027 року.

В звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе по кредитному договору зобовязань станом на 17.08.2015 року борг становить 16922,53 дол. США, що еквівалентно 368065,07 грн., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту 14729,12 дол. США, борг по відсотках 1263,73 дол. США, комісія 78,99 дол. США, пеня за прострочення сплати коштів 33,91 дол. США, штраф (фіксована частина) в розмірі 11,49 дол. США та процентна складова в розмірі 805,29 дол. США. В добровільному порядку відповідачі сплатити суму заборгованості відмовилися, на письмову вимогу про необхідність погасити борг не відреагували.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.11.2015 року позов було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь банку 16071,84 дол. США, що еквівалентно 349685,71 грн. заборгованості по тілу кредиту, процентам та комісії, 737,80 грн. пені а також судові витрати по 2628,18 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ „Приватбанк просить змінити рішення суду в частині відмови у стягнені суми нарахованих штрафів та стягнути їх в повному обємі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що умовами договору кредиту передбачено сплату штрафів боржником за прострочення виконання грошового зобовязання, тому в звязку з неповним виконанням умов договору боржник та поручитель зобовязані сплатити суму штрафів, які нараховані кредитором.

В судове засідання представник апелянта, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

ОСОБА_2, її представник а також ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечили та пояснили, що рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права в частині відмови у стягненні штрафу, у звязку з чим оспорюване рішення підлягає зміні в цій частині зі стягненням суми нарахованих штрафів у національній валюті.

Судом встановлено, що за кредитним договором №НМАWGK00007273 від 27.03.2007 року ОСОБА_2 отримала від банку кредит на суму 26880 дол. США на строк до 26.03.2027 року за умови внесення щомісячних платежів в розмірі по 264,24 дол. США щомісячно.

27.03.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, за яким останній взяв на себе зобовязання солідарної відповідальності перед кредитором за виконання позичальником умов кредитного договору.

В звязку з неповним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе по кредитному договору зобовязань станом на 17.08.2015 року борг становить 16922,53 дол. США, що еквівалентно 368065,07 грн., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту 14729,12 дол. США, борг по відсотках 1263,73 дол. США, комісія 78,99 дол. США, пеня за прострочення сплати коштів 33,91 дол. США, штраф (фіксована частина) в розмірі 11,49 дол. США та процентна складова в розмірі 805,29 дол. США. В добровільному порядку відповідачі сплатити суму заборгованості відмовилися, на письмову вимогу про необхідність погасити борг не відреагували.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків та території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

З урахуванням наведеного та з огляду на положення ст.ст. 526, 533, 543, 554, 627, 1049, 1054 ЦК України в разі, якщо за умовами кредитного договору позичальник одержав кредит у вигляді грошових коштів в іноземній валюті, він зобовязаний повернути кредитодавцю на вимогу останнього цей кредит у вигляді грошових коштів у тій самій сумі і в тій самій валюті, що були ним одержані. Якщо у договорі визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд правильно виходив з того, що матеріалами справи доведено факт отримання кредиту позичальником та прострочення виконання умов договору, в звязку з чим виник борг, який підлягає стягненню з обох відповідачів солідарно.

В той же час висновки суду про необхідність відмови у стягненні суми штрафів є помилковими.

Відмовляючи в позові в цій частині суд виходи в з того, що справа не містить доказів щодо підстави нарахування штрафів.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобовязання.

Частиною 2 статті 551 вказаного Кодексу передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 5.4. кредитного договору №НМАWGK00007273 від 27.03.2007 року встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більше ніж на 30 днів, у звязку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн.+5% від суми позову.

В позовній заяві наведено обґрунтування необхідності стягнення усієї суми боргу за кредитом, в тому числі і штрафів, на підтвердження чого надано відповідний розрахунок, який не було спростовано іншою стороною.

В суді позичальник визнав наявність кредитного боргу перед банком у зазначеній позивачем сумі, сплатити яку не має змоги в звязку зі скрутним матеріальним становищем.

Однак суд, прийшовши до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення боргу по тілу кредиту, відсотках та пені, безпідставно відмовив у стягненні суми штрафів, хоча обовязок боржника по їх сплаті прямо передбачений умовами кредитного договору. При цьому та обставина, що ці умови містяться не в розділі 4 договору, а в розділі 5, не впливають на необхідність дотримання договірних зобовязань його сторонами.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету КМУ „Про систему валютного регулювання та валютного контролю, нарахування та стягнення штрафів повинно бути проведено в національній валюті гривні. Слід також врахувати, що умовами договору передбачено стягнення фіксованої суми штрафу саме у гривні - 250 грн., а не в доларах США.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність встановлення суми штрафів, пені, яка підлягає до стягнення з боржника та поручителя на користь банку в національній валюті, в нарахованому позивачем розмірі в доларах США за курсом НБУ станом на дату подання позовної заяви до суду 17764 грн. 97 коп.: (21,75х816,78).

Також слід відзначити, що враховуючи встановлені судом обставини конкретної справи підстав для зменшення розміру неустойки, встановлених ч. 3 ст. 551 ЦК України колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, враховуючи, що апелянтом було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі, передбаченому Законом України Про судовий збір, 6073,08 грн., позовні вимоги з урахуванням ціни позову в гривнях задоволені повністю, враховуючи задоволені судом вимоги по апеляційній скарзі, тому ці судові витрати підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках, по 3036,54 грн. з кожного на користь позивача.

Керуючись ст.ст.307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк задоволити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2015 року в частині відмови у стягненні суми нарахованих штрафів змінити. Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк 17 764 грн. 97 коп. штрафу.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк по 3036 грн. 54 коп. судових витрат з кожного.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 19,27