АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 647/1509/15-ц Головуючий в І інстанції Корсаненкова О.О.
Номер провадження: №22-ц/791/514/16 Доповідач: Кутурланова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Прушинська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 02 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Бериславська міська рада Херсонської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Бериславська міська рада Херсонської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди, який змінювався та уточнювався в ході розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є власником земельної ділянки площею 0,0689 га, розташованої по АДРЕСА_1, а власником суміжної земельної ділянки по лінії «А-Б» є відповідачка ОСОБА_3

У 2015 році відповідачка без відповідних дозволів, з порушенням передбачених законом санітарних норм та правил майже впритул до її земельної ділянки встановила вбиральню та літній душ на необлаштованій вигрібній ямі, тим самим створивши незручності у користуванні земельною ділянкою, так як у її підвалі почали з'являтися тріщини.

Крім того, дощові стоки з господарської споруди були відведені ОСОБА_3 під стіну належної їй на праві власності господарської споруди, що призвело до підтікання підвалу, пошкодження паркану та руйнації самої господарської споруди.

Також відповідачкою перенесено межовий знак у глиб її земельної ділянки, чим порушено право власності внаслідок зменшення розміру земельної ділянки.

Посилаючись на те, що такими діями їй спричинена моральна шкода, оскільки внаслідок неправомірної поведінки відповідачки вона зазнала негативних емоцій та хвилювань з приводу пошкодження майна, порушення звичайного способу життя, позивачка просила суд, з урахуванням змінених позовних вимог, зобов'язати відповідачку не чинити їй перешкод у здійсненні права безперешкодного користування і володіння земельною ділянкою і надвірною спорудою-господарчим блоком, усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом перенесення самочинно збудованої надвірної вбиральні, а також літнього душа на визначену нормативами відстань, відновлення меж та твердої загорожі і здійснення заходів по запобіганню зсуву ґрунту і унеможливлення відведення водних стоків на її земельну ділянку, стягнути з ОСОБА_3 на її користь компенсацію у відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 02 вересня 2015 року в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Бериславська міська рада Херсонської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях ОСОБА_4, діючий в інтересах ОСОБА_3, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не визнав, вважаючи їх безпідставними, а ухвалене у справі рішення законним та обґрунтованим, у зв'язку із чим просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 4 статті 376 ЦК України визначено, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

За приписами ч.4 ст.373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ч.1 ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Судом вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0689 га, що розташована по АДРЕСА_1 згідно державного акту на право приватної власності серії НОМЕР_1 від 15.05.2000 року (а.с.5)., а власником суміжної земельної ділянки по лінії «А-Б» є відповідач ОСОБА_3

Як вбачається з листа виконавчого комітету Бериславської міської ради від 06.05.2015 року за зверненням позивачки щодо порушення її земельних прав органом місцевого самоврядування проведено перевірку у межах передбачених законом повноважень, в ході якої встановлено порушення суміжним землекористувачем ОСОБА_3 вимог ДБН 360-92**, у зв»язку із чим відповідачці рекомендовано перенести вбиральню на відстань не менше необхідного протипожежного розриву, зазначеного згідно табл. 1 додатку 3.1 ДБН 360-92** з влаштуванням водонепроникної вигрібної ями (а.с.4).

Згідно листа виконавчого комітету Бериславської міської ради № 187 від 26.06.2015 року, рекоендації міської ради щодо перенесення вбиральні не виконані, ОСОБА_3 повторно рекомендовано перенести надвірну вбиральню на відстань не менше необхідного протипожежного розриву, зазначеного згідно табл. 1 додатку 3.1 ДБН 360-92 з влаштуванням водонепроникної вигрібної ями (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечувалося, що зазначених рекомендацій відповідачка не дотрималася і на час вирішення судом спору права позивачки відновлені не були.

Отже, встановивши порушення прав власника земельної ділянки з боку суміжного землекористувача, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог в наведеній частині, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в наведеній частині та ухвалення нового рішення у цій частині про часткове задоволення позовних вимог та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1, належної на праві власності ОСОБА_2 шляхом демонтажу (знесення) ОСОБА_5 самочинно збудованої надвірної вбиральні, розташованої на земельній ділянці по АДРЕСА_2, розташованої на відстані 1, 35 м. від господарського блоку ОСОБА_2

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з їх недоведеності, оскільки проведеною органами місцевого самоврядування перевіркою не було встановлено, порушення меж між земельними ділянками, а лише зазначено про неналежний стан межових споруд, які рекомендовано привести спільними зусиллями у неналежний стан, а для встановлення межових знаків рекомендовано звернутися до розробників документації із землеустрою, також позивачці рекомендовано встановити підпірну стінку в місті перепаду земельних ділянок, з метою запобігання зсуву ґрунту та стікання атмосферних опадів, при цьому фактів винних дій відповідачки не встановлено (а.с.11).

Враховуючи, що ОСОБА_2 в ході розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції вважала достатніми надані нею докази, а проведення судової будівельно-технічної експертизи для встановлення причинно-наслідкового зв»язку між руйнацією її господарських споруд та діями відповідачки, а також для встановлення факту порушення меж земельної ділянки та способу їх відновлення вважала недоцільним, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у позові внаслідок необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Посилання апелянта на довідку Бериславського районного виробничого відділу ДП «Центр Державного земельного кадастру» від 20.07.2015 року №03-15 щодо перевищення довжини лінії земельної ділянки відповідачки на 0, 4 м. колегія суддів не може взяти до уваги як підставу для скасування ухваленого у справі рішення у наведеній частині за відсутності інших належних та достовірних доказів на підтвердження порушення відповідачкою права власності на земельну ділянку ОСОБА_2, оскільки факту саме зменшення розміру земельної ділянки позивачки як проведенням зазначеного обміру, так і в ході проведення перевірок органами місцевого самоврядування не зафіксовано.

За наведених обставин доводи апеляційної скарги у наведеній частині підлягають відхиленню як не підтверджені законом, доказами та такі, що висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 02 вересня 2015 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом перенесення самовільно збудованої вбиральні та ухвалити у цій частині нове рішення.

Усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1, належної на праві власності ОСОБА_2 шляхом демонтажу (знесення) самочинно збудованої надвірної вбиральні, розташованої на земельній ділянці по АДРЕСА_2, розташованої на відстані 1, 35 м. від господарського блоку ОСОБА_2.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська