Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/8348/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Федченко І.М.
Провадження № 22-ц/778/955/16 Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання по справі

за позовом Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по процентам, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості по процентам за кредитним договором №11471 від 30 грудня 2011 року в сумі 18 525 грн. та судового збору в розмірі 229,40 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2013 року позов задоволено.

В грудні 2015 року ЗОКС «Довіра» звернулась до суду із заявою про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

В обґрунтування вимог зазначила, що 10.12.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення, на підставі якого 08.07.2014 року було видано виконавчі листи про стягнення в солідарному порядку із боржників ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 11471 від 30.12.2011 року в розмірі 18 525 грн., а також судового збору в розмірі 229,40грн.

03.02.2014 року ОСОБА_6 звернулась із письмовою заявою на ім'я голови правління ЗОКС «Довіра», в якій просила не передавати виконавчі листи до органів ДВС, оскільки зобов'язалась в добровільному порядку сплатити заборгованість. На виконання зазначеної заяви боржником було сплачено наступні суми: 25.04.2014року - 400грн.; 10.06.2014року - 400грн.; 17.10.2014року - 200грн.; 23.03.2015року - 200грн. та 17.07.2015року - 200грн.

На день подання заяви заборгованість боржником не сплачена, проплати в рахунок погашення присудженої заборгованості здійснюються не регулярно, в зв'язку з чим у ЗОКС «Довіра» виникла необхідність пред'явити виконавчі листи до органів ДВС, проте, строк пред'явлення виконавчих листів до виконання сплив.

Оскільки виконавчі документи не пред'являлись на виконання за заявою боржника про сплату боргу із розстрочкою в добровільному порядку, вважає, що причини пропуску строку є поважними.

З огляду на зазначене, ЗОКС «Довіра» просила визнати поважними причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання та поновити строк пред'явлення до виконання виконавчих листів, виданих на підставі рішення № 331/8348/13-ц (№ провадження 2/331/2296/13) щодо стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в розмірі 18 525 грн., а також судового збору в сім 229,40 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року визнано поважними причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Поновлено строк пред'явлення до виконання виконавчих листів, виданих на підставі рішення № 331/8348/13-ц (№ провадження 2/331/2296/13) щодо стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в розмірі 18 525 грн., а також судового збору в сім 229,40 грн.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на неповажність причин пропуску строку для пред'явлення виконавчих листів, оскільки ОСОБА_6 було порушено порядок добровільного погашення заборгованості ще в березні 2014 року і ЗОКС «Довіра» мала можливість звернутись до органів ДВС із вказаними виконавчими листами до 31 січня 2015 року, що нею зроблено не було.

На підстав зазначеного просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника ЗОКС «Довіра» та представника ОСОБА_3 , обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд на підставі доказів, поданих сторонами, врахувавши положення ст. 371 ЦПК України, дійшов правильного по суті та обґрунтованого висновку про те, що кредитною спілкою наведено поважні причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання та такий строк підлягає поновленню.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для поновлення строку є неприйнятними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 124, п.9 ч. 3 ст.129 Конституції України обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території;

За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Складовою справедливого судового розгляду, згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року Європейський суд зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, (пункт 43).

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст. 371 ЦПК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення,- протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом

Відповідно до статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

1) пред'явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 10.12.2013 р. в солідарному порядку із боржників ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на користь КС «Довіра» стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 18 525 грн.. ( а.с.23-24)

КС «Довіра» вчасно звернулася до суду з заявами про отримання виконавчих листів. Так, до суду були подані заяви про видачу виконавчих листів 14.01.2014 р., 19.03.2014 р. та 06.06.2014 р. ( а.с.28,30,31).

Судом встановлено, що на виконання рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 10.12.2013 р. позивачу виконавчі листи були видані 08.07.2014 року ( а.с.37-39).

Проте 03.02.2014 року ОСОБА_6 подала письмову заяву на ім'я голови правління ЗОКС «Довіра», в якій просила не передавати виконавчі листи до органів ДВС, оскільки зобов'язалась в добровільному порядку сплачувати заборгованість (а.с.40).

На виконання зазначеної заяви боржником було сплачено наступні суми: 25.04.2014року - 400грн.; 10.06.2014року - 400грн.; 17.10.2014року - 200грн.; 23.03.2015року - 200грн. та 17.07.2015року - 200грн. ( а.с.41).

Останній платіж було здійснено боржником 17.07.2015 року, з заявою про поновлення строку стягувач звернувся 03.12.2015 р.

З огляду на зазначені обставини суд обґрунтовано визнав, що вони дають підстави для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 погашала заборгованість в меншому розмірі, ніж зазначала у заяві про добровільне виконання рішення, як і доводи про те, що судом не надавалася розстрочка чи відстрочка виконання рішення, не ставлять під сумнів правильність висновків суду. Відповідно до п.2 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються частковим виконанням рішення боржником. Доводи скарги не узгоджуються з положеннями статей 14, 368 ЦПК України, статей 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», за змістом яких виконання судового рішення може бути не тільки примусовим державною виконавчою службою, а й добровільним за згодою обох сторін спору, оскільки судове рішення яке набрало законної сили є обов'язковим для виконання, а примусове виконання може мати місце лише за заявою стягувача у разі невиконання судового рішення..

Доводи скарги фактично направлені на уникнення виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Ухвала постановлена з додержання норм процесуального права, доводи апелянта не спростовують її законність. Підстав для скасування ухвали колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.312 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального и процесуального прав

Керуючись ст. ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: