01.02.2016 Справа № 756/6926/15-ц
Справа № 756/6926/15-ц
Провадження № 2/756/365/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шумейко О.І.,

при секретарі - Алфьоровій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що місце проживання сторін зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1. Позивач вказує, що відповідач ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації більше ніж п'ять років не проживає без поважних причин, вартість житлово-комунальних послуг не сплачує.

За таких обставин, позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

До початку розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_2 заявила зустрічний позов, в якому просила зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_1 та передати їй ключі від вказаної квартири.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали первісну позовну заяву, просили суд задовольнити вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у задоволенні зустрічного позову - відмовити.

Позивач під час розгляду справи пояснила, що відповідач ОСОБА_2 приблизно з середини 2000 років не проживає за адресою своєї реєстрації, на території Оболонського району м. Києва відповідачем придбана квартира. Позивач з відповідачем майже не спілкувалися. До смерті матері житлово-комунальні послуги сплачувалися, виходячи з частки у користуванні житловим приміщенням, однак борги по оплаті житлово-комунальних послуг все рівно накопичувалися, що змусило позивача укласти договір про реструктуризацію заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг. Крім того, після зростання тарифів на житлово-комунальні послуги позивач звернулася до відповідача з проханням надати документи для оформлення субсидії, однак відповідач необхідні документи не надала, що стало причиною неможливості оформити субсидію.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення первісного позову, підтримала зустрічні позовні вимоги, просила зустрічний позов задовольнити.

Відповідач пояснила, що не може потрапити до квартири з квітня 2015 року, оскільки позивач змінила вхідні замки, двері не відчиняє. В квартирі є особисті речі відповідача: посуд, білизна, постіль, тощо. До квітня 2015 року відповідач проживала в маленькій кімнаті. У 2008 році відповідач придбала у власність квартиру в Оболонському районі м. Києва. Наразі відповідач проживає в с. Лютіж Вишгородського району.

Під час розгляду справи були допитані свідки, як за клопотанням позивача, так і за заявою відповідача.

Свідок ОСОБА_3, допитаний у судовому засіданні, показав, що він є сином позивача ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживає по АДРЕСА_2, займається місіонерською діяльністю. До листопада 2014 року свідок проживав постійно за місцем своєї реєстрації, відповідача ОСОБА_2 бачив дуже рідко, починаючи з 2003 року. З 2006 року особистих речей ОСОБА_2 в квартирі немає, вона приїздила їх забирати. Постійне місце проживання відповідача свідку невідомо. З кінця 2014 року свідок у спірній квартирі не проживає, зі слів його матері (ОСОБА_1) свідку відомо, що відповідач в квартирі не проживає, про чинення перешкод відповідачу у користуванні квартирою свідку невідомо. З відповідачем не спілкується майже рік. З середини 2010 року відповідач проживає у приватному будинку в с. Лютіж Вишгородського району, де займається сільським господарством.

Свідок ОСОБА_4 під час допиту у судовому засіданні показала, що вона знайома з відповідачем майже 10 років, була найманим працівником відповідача. У 2007-2008 роках відповідач проживала в квартирі по АДРЕСА_1. Свідок за дорученням відповідача брала у ЖЕКу квитанції для оплати житлово-комунальних послуг. Зі слів відповідача свідку відомо, що ОСОБА_2 не пускали до квартири за місцем реєстрації взимку 2014 року. Свідку відомо, що між ОСОБА_2 та її сестрою напружені стосунки.

Свідок ОСОБА_5 під час допиту у судовому засіданні показала, що вона у 2007 - 2008 роках працювала кур'єром у ОСОБА_2 Свідок зазначила, що у березні 2015 року вона відвідувала ОСОБА_2 в квартирі по АДРЕСА_1, оскільки остання хворіла. У той раз бачила ОСОБА_2 на порозі кімнати, також бачила сестру відповідача. Також свідку відомо, що відповідачу наразі чиняться перешкоди у користуванні квартирою за місцем реєстрації, з приводу чого ОСОБА_2 вимушена була викликати міліцію. Про тварин у квартирі, де проживала ОСОБА_2, свідку нічого невідомо. Також свідок зазначила, що погано орієнтується в Оболонському районі м. Києва.

Свідок ОСОБА_6, допитана у судовому засіданні, показала, що вона є соціальним працівником Територіального центру соціального обслуговування з липня 2013 року. З квітня 2014 року обслуговує ОСОБА_7, який проживає за адресою: АДРЕСА_1. Відвідує ОСОБА_7 два рази на тиждень з 11 до 14 години, готує їжу, приносить ліки, в квартирі перебуває біля 1,5 години. Протягом усього часу свідок контактує лише з ОСОБА_1, бачила ще її сина, на переконання свідка більше ніхто в квартирі не проживає. ОСОБА_2 в квартирі не бачила, вважає, що в квартирі проживає двоє осіб - ОСОБА_7 та ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_9 під час допиту у судовому засіданні показав, що він є сусідом позивача, проживає в квартирі АДРЕСА_3 на другому поверсі. Відповідача ОСОБА_2 пам'ятає з дитинства, приблизно 15 років її не бачив, позивача бачить практично кожен день біля будинку. Свідок зробив власний висновок, що відповідач в квартирі АДРЕСА_1 не проживає. Останній раз в квартирі АДРЕСА_1 свідок був у травні 2015 року, позивач просила полагодити вхідний замок. Разом з тим, свідок зазначив, що він можливо не впізнав ОСОБА_2, оскільки дуже давно її бачив. У судовому засіданні свідок не впізнав відповідача, переплутавши її з представником позивача.

Свідок ОСОБА_10, допитана у судовому засіданні, показала, що вона є сусідкою сторін, проживає в квартирі АДРЕСА_4. Свідок особисто знайома з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Після смерті матері відповідач ОСОБА_2 в квартиру потрапити не може, змінили замки, відповідач викликала міліцію. Зі слів відповідача свідку відомо, що ОСОБА_2 чиняться перешкоди у користуванні квартирою. Свідок бачила, що у дворі машину ОСОБА_2 приблизно один раз на місяць.

Свідок ОСОБА_11 під час допиту у судовому засіданні показав, що він проживає в с. Нові Петрівці Вишгородського району, знайомий з ОСОБА_2 більше 5 років. Свідок підтвердив, що з 2010 року до смерті матері відповідач постійно проживала в квартирі за місцем реєстрації, після смерті матері відповідачу чиняться перешкоди у користуванні квартирою, не пускали, двері не відчиняли. У травні - червні 2015 року свідок була присутня під час виклику міліції, оскільки ОСОБА_2 не пускали в квартиру. На даний час ОСОБА_2 вимушена проживати в с. Лютіж, де орендує господарство.

Свідок ОСОБА_12, допитана у судовому засіданні, показала, що вона постійно більше ніж півроку проживає в одному будинку з позивачем та відповідачем. Свідок знайома з відповідачем, свідку відомо, що ОСОБА_2 чиняться перешкоди у користуванні квартирою. Час від часу бачила ОСОБА_2 у дворі будинку.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

На підставі ордеру НОМЕР_1 від 19 листопада 1975 року, виданого виконкомом Київської міської ради депутатів трудящих, ОСОБА_13, ОСОБА_2, ОСОБА_1 отримали право на заселення до квартири АДРЕСА_1. (а.с. 124)

Відповідно до довідки, виданої КП «Житлосервіс «Приозерне», від 20 травня 2015 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с. 5)

У відповідності до положень ст. 9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно з ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

За приписами ст. 64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Положеннями статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як убачається з матеріалів справи, право за заселення до квартири АДРЕСА_1 було отримано ОСОБА_13 на підставі ордеру. Разом з нею, до вказаної квартири також заселилися дві її дочки - ОСОБА_1 та ОСОБА_2

На час розгляду справи у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у неприязних стосунках, загострення яких відбулося після смерті їхньої матері ОСОБА_13

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 відсутня за місцем своєї реєстрації понад шість місяців, а тому в порядку, передбаченому ст. 71 ЖК Української РСР, втратила право користування житловим приміщенням.

Разом з тим, протягом розгляду справи позивачем не надано беззаперечних доказів на підтвердження відсутності відповідача за місцем свого постійного проживання у період шести місяців, що передують зверненню до суду з позовом.

Оцінюючи покази свідків, допитаних в ході розгляду справи, суд доходить наступних висновків. Свідок ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживає з листопада 2014 року, про відсутність відповідача за місцем проживання свідку відомо зі слів позивача - його матері. Свідок ОСОБА_6, яка є соціальним працівником, перебуває у квартирі лише два рази на тиждень всередині робочого дня. Свідок ОСОБА_9 під час допиту не впізнав відповідача ОСОБА_2, переплутавши її з представником позивача, додав, що міг не впізнати ОСОБА_2 на вулиці. Відтак, покази цих свідків не доводять відсутність відповідача у спірній квартирі протягом шести місяців перед зверненням до суду.

Долучення сторонами до матеріалів справи квитанцій, рахунків про оплату житлово-комунальних послуг, договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, договору про проведення ремонтних робіт в квартирі доказового значення при вирішенні вимог щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не мають, оскільки не спростовують та не підтверджують факт проживання відповідача у спірній квартирі.

Поряд з цим, судом було встановлено, що протягом 2014 - 2015 років відповідач ОСОБА_2 отримувала поштову кореспонденцію за вказаною адресою, зверталася до дільничного сімейного лікаря за місцем свого проживання: АДРЕСА_1, що підтверджується копіями поштових відправлень та довідкою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Оболонського району м. Києва» від 20 листопада 2011 року (а.с. 63-68, 120).

Відповідачем ОСОБА_2 не заперечувалося, що на час розгляду справи в суді вона за місцем своєї реєстрації не проживає, фактично проживає в с. Лютіж Вишгородського району Київської області.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою, що підтверджується показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 Також згідно з довідкою Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві 26 червня 2015 року відповідача ОСОБА_2 не пускали в квартиру, де вона зареєстрована. (а.с. 38)

Оцінивши зібрані у справі докази у їхньої сукупності, суд доходить висновку, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі з поважних причин, які обумовлені неправомірною поведінкою позивача ОСОБА_1, якою чиняться перешкоди відповідачу у користуванні квартирою.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та вирішує задовольнити частково зустрічну позовну заяву ОСОБА_2, зобов'язавши ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні спірною квартирою. Щодо зобов'язання ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 ключі від квартири суд вирішує відмовити у задоволенні позову в цій частині, оскільки дії щодо передачі ключів та надання доступу до квартири відносяться до примусового виконання рішення суду та пов'язані із зобов'язанням особи не чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням іншій особі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 243,60 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Шумейко