АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/101/16 Доповідач - Ходоровський М.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Щавурська Н. Б., Фащевська Н. Є.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника відповідача Кивелюк Є.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк ПРИВАТБАНК» про стягнення коштів за депозитним договором.

На обгрунтування позову зазначила, що 21.06.2013 року між нею та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк"(далі ПАТ КБ "Приватбанк") укладено договір банківського вкладу №SAMDN9893 «Стандарт», за умовами якого нею передано Банку суму вкладу 20397, 46 доларів США під 8% річних з мінімальним строком вкладу на 3 місяці.

У зв'язку з неповерненням у визначений договором строк вкладу та відсотків вона змушена була продовжувати дію договору. В черговий раз продовження відбулося 23.06.2015 року шляхом укладення між нею та Банком договору №SAMDNWFD000 «Вклад Стандарт 1 мес.», за умовами якого кошти в сумі 71414, 54 долара США, які, в межах попереднього договору банківського вкладу, уже знаходилися на поточному рахунку в ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, було розміщено під 8. 5% річних з мінімальним строком вкладу на 1 місяць і датою закінчення мінімального строку 23.07.2015 року з періодом нарахування процентів 1 місяць.

Посилаючись на те, що ПАТ КБ "Приватбанк" на її звернення щодо повернення вкладу та відсотків не реагує, позивачка просила стягнути з відповідача 73020,42 доларів США банківського вкладу, 358,26 доларів США нарахованих процентів за один місяць користування банком коштами та 7500 доларів США заподіяної моральної шкоди.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 73020,42 доларів США банківського вкладу та 345 доларів США нарахованих процентів за договором банківського вкладу №SAMDNWFD000 від 23.06.2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк ПРИВАТБАНК» в дохід держави 26 345, 52 гривень судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк"просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на неповне з"ясування судом обставин справи. Зокрема зазначає, що позивачкою не доведено належними доказами факт здійснення нею банківського вкладу, сума стягнутого судом судового збору суперечить Закону України "Про судовий збір".

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення в частині відмови у позові про відшкодування моральної шкоди посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з"ясування судом обставин справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ "Приватбанк" підлягає до часткового задоволення а апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення суду про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 73020,42 доларів США банківського вкладу та 345 доларів США нарахованих процентів за договором банківського вкладу №SAMDNWFD000 від 23.06.2015 року суд виходив з того, що на порушення умов укладеного між сторонами договору банківського вкладу, ПАТ КБ "Приватбанк" безпідставно відмовив позивачці у видачі вкладу та процентів, чим порушив її права.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що 21.06.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "Приватбанк"було укладено договір банківського вкладу №SAMDN9893 «Стандарт» за умовами якого позивачкою внесено на рахунки відповідача суму вкладу 20 397.46 доларів США під 8% річних з мінімальним строком вкладу на 3 місяці.

У зв'язку з неповерненням у визначений договором строк вкладу та відсотків ОСОБА_1 надала згоду на продовження договірних відносин в порядку п.7 Договору.

20.12.2014 року ОСОБА_1 звернулася до голови правління ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з заявою про повернення коштів банківського вкладу за договором №SAMDN9893 разом з нарахованими процентами (ас.7), однак листом за №20.1.0.0.0/7-20141227/906 від 28.12.2014 року (ас.8), відповідач повідомив про можливість отримання вкладу з поточного рахунку позивачки в іноземній валюті, однак частинами, з урахуванням обмежень, встановлених постановою правління НБУ від 03.12.2014 року .

Позивачкою повторно переоформлено вклад на новий період а 23.06 2015 року було оформлено новий договір №SAMDNWFD000 «Вклад Стандарт 1 мес.», за умовами якого кошти в сумі 71414, 54 долара США, які, в межах попереднього договору банківського вкладу, уже знаходилися на поточному рахунку в ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", було розміщено під 8. 5% річних з мінімальним строком вкладу на 1 місяць і датою закінчення мінімального строку 23.07.2015 року з періодом нарахування процентів 1 місяць.

Згідно даного договору, який роздруковано 30.10.2015 року та підписано сторонами(ас.72) залишок на вкладі станом на 30.10.2015 року становить 73020. 42 доларів США. Строк повернення вкладу 23.11.2015 року

19.11.2015 року позивачка повідомила відповідача листом про намір отримати кошти по закінченню терміну дії договору №SAMDNWFD000 від 23.06.2015 (в редакції від 30.10.2015 року) - суму банківського вкладу з нарахованими процентами, однак відповідач кошти не повернув.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.І ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно частини першої статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу, (частина третя ст. 1060 ЦК України).

Відповідно до ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу; проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що вимоги позивачки є підставними, оскільки вона до завершення дії договору банківського вкладу № SAMDNWFD000 від 23.06.2015 (в редакції від 30.10.2015 року) направила відповідачу повідомлення, що з 23.11.2015 року має намір отримати всю суму вкладу з нарахованими процентами, проте відповідач умови договору не виконав і кошти їй не повернув.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про недоведеність позивачкою факту внесення нею грошової суми на вкладний рахунок, оскільки вони спростовуються наявними у справі договорами від 21.06.2013 року, 23.06.2015 року, (а.с. 4-5, 6, 72-73), оглянутими судом апеляційної інстанції оригіналами квитанцій, копії яких знаходяться у матеріалах справи. Згідно квитанції від 06.07.2013 року ОСОБА_1 поповнила депозит №SAMDN9893 на суму 18121 дол. США; згідно квитанції від 29.07.2013 року на суму 15634 дол. США; згідно квитанції від 23.09.2013 року на суму 1540 дол. США; згідно квитанції від 22.11.2013 року на суму 5650 дол. США. Факт внесення коштів позивачкою на депозитний рахунок підтверджується також листами ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" із змісту яких вбачається, що відповідач визнає внесення позивачкою грошей на вкладний рахунок та наявність боргу.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За вимогами ч.І ст 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Встановлено, що починаючи з 2013 року за пропозицією банку позивачка неодноразово переоформляла договір банківського вкладу на новий строк, маючи вибір отримати вклад частинами.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду про те, що вимога позивачки про відшкодування моральної шкоди є безпідставною.

Згідно рішення судом стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк ПРИВАТБАНК» в дохід держави 26 345, 52 гривень судового збору.

Колегія вважає, що визначена судом першої інстанції сума судового збору не відповідає положенням Закону України "Про судовий збір", у зв'язку з чим рішення суду в цій частині слід змінити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою або фізичною особою - підприємцем позовної заяви майнового характеру сплаті підлягає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, за подання позовної заяви ОСОБА_1 мала би сплатити судовий збір у розмірі 6090 грн.(1218 грн * 5) а оскільки позивачка звільнена від сплати, судовий збір у такому розмірі стягується в дохід держави з відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк" задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 листопада 2015 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк ПРИВАТБАНК» в дохід держави 26 345, 52 гривень судового збору змінити, зменшивши суму з 26 345, 52 гривень судового збору до 6090 гривень судового збору. В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Ходоровський