АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1419/16 Головуючий в І інстанції Рєпін К.К.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
за участю секретаря:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 24.02.2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року до суду із зазначеним позовом звернулося публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі- ПАТ «Дельта Банк»), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29.02.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №003-21015-290208, відповідно до умов якого позивач відкриває відповідачу картковий рахунок №9109 в національній валюті України гривні, випускає та надає платіжну картку, а також ПІН код до картки та здійснює обслуговування на умовах викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. У звязку з порушенням боржником зобовязань за кредитним договором, станом на 13.07.2015 року виникла заборгованість у розмірі 5538,19 грн. На підставі чого, ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути з ОСОБА_5 на користь банку заборгованість по кредитному договору у сумі 5538,19 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24.02.2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ПАТ «Дельта Банк» подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову у звязку з недоведеністю позовних вимог, а саме через відсутність розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором, з урахуванням наданих відповідачем до суду платіжних документів про сплату заборгованості за договором. Однак, в наданому позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором відображено всі надходження по рахунку № 9109 станом до 13.07.2015 року. Відповідно, останній платіж за кредитним договором було здійснено 02.11.2011 року в сумі 370,00 грн. Також зазначено, що з 13.07.2015 року по 28.03.2016 року заборгованість за кредитним договором відповідачем не була сплачена, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 28.03.2016 року. Крім того, суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, не взяв до уваги той факт, що відповідачем не було надано жодних інших доказів про сплату заборгованості за договором, крім тих, які вже були відображені в розрахунку заборгованості станом на 13.07.2015 року. У звязку з чим, Банк просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк»заборгованість за кредитним договором у розмірі 5538,19 грн.

ОСОБА_5, у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Представниця ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_6 до суду не зявилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без її участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга ПАТ «Дельта Банк» підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеністю позовних вимог, оскільки позивачем не надано розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором.

Однак, колегія суддів вважає, що до такого висновку суд дійшов без повного зясування обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до положень п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення з ухваленням по справі нового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 29.02.2008 року між ТОВ «КБ «Дельта Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 003-21015-290208.

Відповідно до п.1.2 вищевказаного Договору, позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок № 9109 в національній валюті України гривні, випускає та надає Держателю платіжну картку, а також ПІН код до картки; здійснює обслуговування Держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку № 1 до Договору.

Відповідно до п.5.2 Договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобовязань за цим договором.

Згідно до п.1.3 кредитного Договору, банк надає Держателю Кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання цього Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 3000 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається.

Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором і видав відповідачці кредитну картку з відкриття відновлювальної Кредитної лінії.

У відповідності до Договору, Держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом.

Також, відповідно до п.3.4 Держатель доручає Банку здійснювати з Рахунку договірне списання грошових коштів.

Проте, уклавши кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач порушив зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 не у повному обсязі виконував свої договірні зобовязання, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 13.07.2015 року становила 5538,19 грн., яка складається з: тіло кредиту 5538,19 грн.; прострочене тіло кредиту 0,00 грн.; заборгованість за відсотками 0,00 грн.; заборгованість за комісіями 0,00 грн.(а.с.8;82-83).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, останній платіж за кредитним договором відповідачем було здійснено 02.11.2011 року в сумі 370 грн. В період з 13.07.2015 року по 28.03.2016 року заборгованість за кредитним договором відповідачем взагалі не була сплачена.

Відповідно до ст.10 та ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку всі платежі, які здійснювались відповідачем, і на підтвердження здійснення яких ним було надано квитанції до суду у цьому розрахунку було враховано. Тому висновок суд щодо неможливості вирішення справи за відсутності представника відповідача є помилковим. Також відповідачем не було надано суду доказів відсутності заборгованості відповідно до норми ст.545 ЦК України. Питання щодо застосування строку позовної давності відповідачем у суді не порушувалось.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», оскільки не дослідив та не надав належної правової оцінки умовам кредитного договору, не перевірив у достатньому обсязі наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 24.02.2016 року скасувати та ухвалити нове, яким позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити. Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 003-21015-290208 від 29.02.2008 року у сумі 5538,19 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: Л.І.Вербицька

ОСОБА_3