Справа №591/7446/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/226/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Гагіна М. В. , Ільченко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_3 просив суд стягнути з відповідача 4613,00 доларів США, що еквівалентно 123859,05 грн., які знаходяться на поточному рахунку, відкритого на його імя.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ним та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») 25.02.2015 року було укладено договір банківського вкладу, за яким розміщено 4613,00 доларів США. Після закінчення строку дії договору він звернувся до відповідача із заявою про повернення вкладу, але йому було відмовлено з посиланням на запровадження у банку тимчасової адміністрації та припинення здійснення будь-яких операцій.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23.12.2015 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позову за необґрунтованістю вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач, посилаючись на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення про задоволення заявленого позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що договір депозиту було укладено у відповідності до законодавства, тому відповідач повинен належним чином виконувати взяті на себе зобовязання.

Зазначає, що суд дійшов хибного висновку про відсутність підстав для задоволення позову у звязку з тим, що під час запровадження тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення коштів та майна банку, тобто його активів, тому що кошти отримані банком у тимчасове використання від клієнта є платним пасивом, оскільки банк несе витрати у вигляді плати за користування даними коштами та за їх допомогою формує свої фінансові ресурси для проведення активних операцій.

Крім того вказує, що відповідно ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження про те, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

В судому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги і просив задовольнити враховуючи висновки рішень Європейського суду з прав людини.

Представник банку вважає рішення законним і тому просив скаргу відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 25.02.2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу «Найкращий від Миколая» №008-18000-250215, відповідно до якого позивач надав відповідачу кошти в розмірі 4613,00 доларів США на строк по 24.08.2015 року зі сплатою відсотків у розмірі 5,5 % річних (а.с. 8-10).

Після закінчення строку дії договору позивач звернувся до ПАТ «Дельта Банк» із зверненням про повернення коштів вкладу, на що відповідачем 22.09.2015 року надано відповідь, про те, що за рахунками, відкритими на імя ОСОБА_3, операції щодо виплат тимчасово обмежені на час тимчасової адміністрації (а.с. 11).

Постановою правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 pоку № 51 з 03.03.2015 розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Таким чином обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені спеціальним законом.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, починаючи з 03.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до першого абзацу ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 36 зазначеного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до ч. 6 ст. 36 цього Закону обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки на момент закінчення строку дії договору банківського вкладу, укладеного між сторонами по справі, а саме 24.08.2015 року, у ПАТ «Дельта Банк» діяла тимчасова адміністрація, наслідком чого є спеціальний порядок повернення коштів вкладників.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно і повно зясував, обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судом постановлено обґрунтоване рішення з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: