ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/36/16-ц
Провадження № 2/210/662/16
У Х В А Л А

іменем України

"02" лютого 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Вікторович Н.Ю.,

при секретарі судового засідання: Ширинової К.С.

розглянувши в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову в рамках розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ПРАТ «Українська транспортна страхова компанія» «ЮТІКО» та ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним цивільним позовом.

02 лютого 2016 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом витребування із двадцяти однієї банківської установи України та податкової інспекції у Соломянському районі Головного Управління юстиції державної фіскальної служби м. Києва інформацію на фізичну особу/фізичну особу-підприємця ОСОБА_4, щодо наявності відкритих банківських рахунків та суми грошових коштів на них, та в подальшому накласти арешт на виявлені рахунки.

Заява вмотивована тим, що відповідач може розпорядитися належними йому грошовими коштами, які можуть знаходитися на рахунках банків, що може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення в подальшому.

З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Вирішуючи заяву, суд виходить з того, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а позивач має довести, що заходи забезпечення позову, про застосування яких він просить, є співмірними з заявленими позовними вимогами.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, зокрема, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Так в заяві про забезпечення позову позивач ОСОБА_2 просить суд забезпечити першочергово позов шляхом витребування інформації із двадцяти однієї банківської установи України та податкової інспекції у Соломянському районі Головного Управління юстиції державної фіскальної служби м. Києва інформацію на фізичну особу/фізичну особу-підприємця ОСОБА_4, щодо наявності відкритих банківських рахунків та суми грошових коштів на них.

Однак, в розумінні ч.1 ст.152 ЦПК України, такого виду забезпечення позову не передбачено.

Крім того, позивачем на підтвердження своїх вимог не наведено доказів, за наявності яких суд може пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відсутність зазначених відомостей у заяві позивача позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

З огляду на викладене, ураховуючи інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151, 152, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову в рамках розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ПРАТ «Українська транспортна страхова компанія» «ЮТІКО» та ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів.

Суддя: Н. Ю. Вікторович