Справа № 310/201/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Петягіна В.В.

при секретарі Уставицькій Н.М.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м. Бердянську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

15.01.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності, в якому просила визнати, що частки у праві спільної сумісної власності на цілий житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3 є рівними і складають по 1/3 частці за кожним, посилаючись на те, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.10.2015 року нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як не визначені частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності.

. У судовому засіданні позивач підтримала позов і просила його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явилася.

Представник відповідача по довіреності ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення позову, повідомила, що відповідачка на спадщину не претендує, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась ні після смерті матері, ні після смерті батька.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Згідно листа директора КПТІ БМР від 02.09.2015 року: житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві спільної часткової власності співвласникам: ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с.15)

Відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду від 18.01.2006 року, вищезазначений житловий будинок поділено між співвласниками ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_7 з іншої сторони. Визнано за ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3 право власності на цілий об'єкт нерухомості розташований на земельній ділянці пл. 0,0714га по АДРЕСА_1, що складається з жилих приміщень „Ааа-1", гаражів „Б" та „Г", літньої кухні „В", душа „Д", вбиральні „Е", сарая „Ж", воріт №1,2,4, хвіртки №3, парканів №5,6, замощення І. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.03.2007р було зареєстровано за ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_3 домоволодіння АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності, як на цілий окремий об'єкт нерухомості. (а.с.9).

В позові позивач зазначає , що у зв'язку з тим, що ніхто із співвласників не вважав, що його частка у праві спільної сумісної власності є більшою або меншою за інших, то кожен із них був згоден на те, що частки є рівними, тобто кожен мав право на 1/3 частку у праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5 (згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 29.03.2013 року). Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_1. Цю частку 1/3 житлового будинку прийняв, як спадщину, чоловік померлої - ОСОБА_6, який мешкав разом з дружиною на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї. Але за життя ОСОБА_6 не оформив своїх спадкових прав, та 18 січня 2015 року помер (згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 19.01.2015р.).

Позивачка, ОСОБА_1, та відповідачка, ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті їх батька ОСОБА_6. ОСОБА_1 у 6-ти місячний термін звернулась до Бердянської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, який залишив на її ім'я ОСОБА_6.

На підставі її заяви була відкрита спадкова справа № 223/2015.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.10.2015року нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як не визначені частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності (а.с.16).

Згідно ст..368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо іне не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Оскільки обставин, щоб вказували на інший розподіл часток між співвласниками щодо спільного сумісного майна на підставі домовленості між ними чи рішення суду, чи інших обставин у судовому засіданні не встановлено, слід визначити, що частки співвласників ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в житловому будинку АДРЕСА_1 є рівними та складають кожному по 1/3 частки.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати, що частки у праві спільної сумісної власності на домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3 є рівними і складають по 1/3 частці за кожним. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СуддяВ. В. Петягін