АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/2167/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1863/16Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Винниченка Ю.М., Одринської Т.В., при секретарі: Рибак О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відновлення межі земельної ділянки, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області із вищезазначеною позовною заявою, в якій прохав постановити рішення, яким відновити межі земельної ділянки розташованої між домоволодіннями №13, №15 по вулиці Р. Люксембург в м. Кременчуці Полтавської області та зобовязати ОСОБА_3 і ОСОБА_4, як співвласників домоволодіння, розташованого за адресою: Полтавська область м. Кременчук вулиця Р.Люксембург, 15 знести за власний рахунок незаконно збудовані прибудови до будівель літер «А1», «Б1».

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відновлення межі земельної ділянки, зобовязання вчинити певні дії відмовлено.

З даним рішенням суду не погодивсяОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вважає, що рішення місцевого суду є незаконним та винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом неповно зясовані обставини справи, що мають суттєве значення для вирішення даного спору, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Судове засідання проводилося за участі апелянта та його представника, відповідача ОСОБА_3, за відсутності інших осіб, які будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не зявилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30 липня 2001 року державним нотаріусом другої Кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 є власником домоволодіння, розташованого за адресою: Полтавська область місто Кременчук, вул. Р. Люксембург, 13, яке відповідно до технічного паспорту 1985 року, складається з житлового будинку літ. «А», погреба літ. «Дп», колодязя «К», колодязя «К1», огорожі №1-2, зазначене домоволодіння, розташоване на земельній ділянці державного фонду, розміром 446 кв. м.

Відповідачі по справі є співвласниками домоволодіння, розташованого за адресою: Полтавська область місто Кременчук, вул. Р. Люксембург, 15, яке відповідно до технічного паспорту 1989 року, складається з житлових будинків літ. «А» і «Б», сараїв літ. «В», «Ж» і «Е», колодязя «К», вбиральні літ. «Г» і «З», літньої кухні літ. «Д», погреба літ. «Ек» і огорожі №1, зазначене домоволодіння, розташоване на земельній ділянці державного фонду, розміром 660 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області №100 від 24.03.2005 року надано дозвіл ОСОБА_3 виконати реконструкцію із підведенням фундаменту та облицюванням цеглою в існуючих розмірах: літньої кухні літ. «Д» розміром 5,08х6,62 м., прибудови до неї літ. «д» розміром 2,18х5,60 м.,сараю літ. «В» розміром 2,83х2,00 м., сараю літ. «Е» розміром 2,03х3,82 м. на садибі по вул. Рози Люксембург,15. Реконструкцію розпочати після, реєстрації та отримання дозволу на проведення будівельних робіт в інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю.

Рішенням виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області №135 від 28.04.2005 року надано дозвіл ОСОБА_4 виконати будівництво чотирьох нежитлових прибудов до житлового будинку літ. «А» розміром 3,95х3,00 м., розміром 1,35х2,35 м., розміром 2,40х3,60 м., розміром 3,00х2,00 м. на садибі по вул. Рози Люксембург,15. Реконструкцію розпочати після, реєстрації та отримання дозволу на проведення будівельних робіт в інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю.

Рішенням виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області №228 від 09.09.2010 року внесено зміни в генплан та рішення виконкому Крюківської районної ради від 25.04.2005 року №135, а саме: замість слів «…літ. «а-2» розміром 1,35х2,35 м…» читати «…літ. «а-2» розміром 2,35х4,45 м…».

ОСОБА_6 проведення позапланової перевірки фізичних осіб на предмет відповідності виконання будівельних робіт вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил №128 від 29.12.2010 року складеного головним державним інспектором Інспекції ДАБК у Полтавській області за участі відповідачів, порушень містобудівного законодавство при виконанні рішень виконкому Крюківської районної ради м. Кременчука не виявлено.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №13-16 від 23.03.2016 року фактична межа між домоволодінням №13 та домоволодінням №15 по вул. Р.Люксембург в м. Кременчуці Полтавської області не відповідає межі, яка відображена в технічній документації Кременчуцького МБТІ та технічній документації сторін. В результаті порушення межі між земельними ділянками №13 та №15 по вул. Р.Люксембург в м. Кременчуці Полтавської області відбулось накладення вищезазначених земельних ділянок на площі 12 кв.м.

Прибудова літ. «а-3» до будівлі житлового будинку літ. «А-1», розташованого по вул. Р.Люксембург, 15 в м. Кременчуці Полтавської області та реконструкція сараю літ. «Е» цього ж домоволодіння не відповідають технічній документації власників зазначеного домоволодіння, не відповідають вимогам ДБН_360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень» та порушують межу земельної ділянки, що знаходиться в користування домоволодіння, розташованого по вул. Р.Люксембург, 13 в м. Кременчуці.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що звернення позивача ОСОБА_2 з позовними вимогами про відновлення межі земельної ділянки, яка фактично не встановлена в натурі на місцевості та не закріплена межовими знаками є передчасними та такими, що унеможливлюють прийняття судом рішення по суті спору. Крім того зазначено, що позивач для захисту своїх прав попередньо повинен звернутися до уповноваженого органу місцевого самоврядування.

В цілому погоджуючись з висновком місцевого суду про наявність підстав для відмови в задоволені позовної заяви, колегія суддів, не може погодитися з підставами та відповідними мотивами, які наведені судом першої інстанції в мотивувальній частині рішення, та вважає на необхідне змінити рішення суду, навівши нові підстави та мотиви для відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

У відповідності до вимог ст.ст. 91,96,103 Земельного Кодексу України, власники й землекористувачі суміжних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобовязані співпрацювати при здійсненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них не порушувати законні права один одного.

ОСОБА_6 розяснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляду цивільних справ» суди розглядають спори про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян, незалежно від того, розглядалися вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач передчасно звернувся до суду, та що межа земельної ділянки в натурі встановлена не була і межовими знаками не закріплена, а тому унеможливлює прийняття рішення по суті спору є необґрунтованими, оскільки сам факт звернення особи до суду без вирішення даного питання у компетентних державних органах не може бути підставою для відмови у задоволені позову. Крім того, предметом поданого позову є не встановлення меж землекористування, а усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення межі між сумісними земельними ділянками.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

ОСОБА_6 розяснень, які містяться у п.п.22,24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року, знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил, можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила будівництво, відмовляється від такої перебудови. Суд, в таких випадках, за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі ч.7 ст. 376 ЦК України зобовязати забудовника здійснити перебудову збудованої нерухомості, якщо для цього є технічна можливість. Якщо ж технічна можливість виконати перебудову відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд за заявою належного позивачу ухвалює рішення про знесення такого обєкта нерухомості. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, будівництво спірних будівель і споруд, відповідачами було проведено на земельній ділянці, яка перебуває у їх користуванні, за наявності дозволу компетентного органу та технічної документації погодженої відділом архітектури Крюківської районної ради у м. Кременчуці. На дотримання містобудівного законодавства при здійсненні будівництва також вказує акт перевірки Інспекції ДАБК у Полтавській області №128 від 29.12.2010 року. Разом з тим відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи, яка проводилася по справі, та не спростована відповідачами, при здійсненні будівництва останніми допущено відхилення від наявного проекту та будівельних і санітарних норм і правил.

Істотність допущених відхилень позивачем не перевірялася, як і не зясовувалася можливість усунення допущених порушень шляхом перебудови спірних обєктів нерухомості. Крім того, позивачем не надано до суду докази, того що з відповідним питанням він звертався до компетентних органів, та чи підтверджено останніми виявленні ним порушення та чому останні не стали ініціаторами звернення до суду.

За таких обставин, вимоги позивача про знесення спірних обєктів нерухомості є передчасними, належним чином необґрунтованими, а тому не можуть бути задоволенні.

Беручи до уваги викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та зміни рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2016 року змінити, змінивши підстави для відмови у задоволені позовної заяви наведені у мотивувальній частині рішення.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_7 /підпис/ ОСОБА_8

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1

З оригіналом згідно: