Провадження № 2/0182/693/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.01.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого-судді - Рунчевої О. В.,

секретаря - Смиковій Ю. В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідачів - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Книгіна Оксана Анатоліївна про визнання договору дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Спочатку, 29 жовтня 2012 року, до суду із позовом про визнання договору дарування недійсним звернувся ОСОБА_7.

Ухвалою Нікопольського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2013 року провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Книгіна Оксана Анатоліївна про визнання договору дарування недійсним було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, Нікопольської міської ради про визнання державних актів незаконними (а. с. 42).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2014 року провадження у цивільній справі було відновлено у зв'язку з набуттям законної сили судовим рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, Нікопольської міської ради про визнання державних актів незаконними (а. с. 44).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер (а. с. 51 - 53).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2014 року провадження у справі було зупинено до залучення до участі у справі правонаступника (а. с. 56).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.04.2015 року провадження у справі було відновлено (а. с. 153).

Ухвалою суду від 04.06.2015 року у справі було залучено в якості правонаступника ОСОБА_7 ОСОБА_3 (а. с. 156).

ОСОБА_3, підтримуючи раніше заявлений позов ОСОБА_7, свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_7, з 1997 року перебував у шлюбі з відповідачкою у справі, ОСОБА_4.

У 2003 році вони, перебуваючи у шлюбі, придбали недобудований будинок АДРЕСА_1, розміром 1000 м2.

13 квітня 2005 року ОСОБА_4 приватизувала земельну ділянку за зазначеною адресою на своє ім'я.

08 липня 2009 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було розірвано.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2011 року, за ОСОБА_7 було визнано право власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1.

Вважає, що з набуттям права власності на ? частину спірного домоволодіння, ОСОБА_7 набув право власності і на ? частину земельної ділянки за зазначеною вище адресою.

03 липня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Книгіною О.А., згідно якого ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5 315 м2 землі.

Вважає, що ОСОБА_4 без згоди ОСОБА_7 розпорядилася земельною ділянкою площею 315 м2 без його відома та добровільної згоди, яка входить в їхню спільну часткову власність, подарувавши цю земельну ділянку своєму батьку - ОСОБА_5

За таких обставин просить суд визнати договір дарування від 3 липня 2012 року земельної ділянки площею 315 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - недійсним.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представник ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечили.

Вважають, що у позовній заяві відсутні правові підстави для визнання спірного договору дарування недійсним. Крім того, посилаються на те, що ОСОБА_7 за життя права власності на спірну земельну ділянку не набув та не оформив, а тому це право не може входити до складу спадщини після його смерті.

Факт відсутності у ОСОБА_7 належним чином оформленого права власності, яке б підлягало захисту, був встановлений численними судовими рішеннями, які набули законної сили.

Враховуючи наведене, просили суд у позові відмовити.

Третя особа - приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Книгіна О.А. - викликалася у судове засідання належним чином, від неї 15.10.2015 року на адресу суду надійшла заява про слухання справи за її відсутності (а. с. 161 - 163).

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Підстави недійсності цивільно - правової угоди визначені у ст. 215 ЦК України. Окремі випадки, коли правочин може бути визнано недійсним, приведені у ст.ст. 218 - 235 ЦК України.

Системний аналіз даних норм матеріального та процесуального права свідчить про те, що особа, яка звертається до суду із позовом про визнання цивільно - правового договору недійсним, повинна самостійно, на власний розсуд обрати правову підставу своїх вимог з тих, що визначені законом.

Разом з тим, позовна заява ОСОБА_7, яку згодом як правонаступник підтримала і ОСОБА_3 (а. с. 2,3), жодної з цих підстав не містить.

Приведені у позовній заяві норми ст. 386 ЦК України та ст.ст. 67,68 СК України правовими підставами для визнання договору дарування недійсним бути не можуть.

Відсутність конкретної правової підстави позовних вимог, з посиланням на відповідну норму матеріального закону, є безпосереднім приводом для відмови у позові.

Пояснення представника позивача ОСОБА_1, що підставою позову є порушення на час вчинення спірного договору дарування майнових прав померлого ОСОБА_7, а, отже, і ОСОБА_3 не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.06.2010 року у цивільній справі № 2 - 1507/10 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, третя особа: акціонерно - комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» про розподіл майна подружжя, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.02.2011 року, за ОСОБА_7 було визнано право власності на ? частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 172 - 175).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2013 року, було роз'яснено вищевказане рішення суду, а саме: було надано роз'яснення про те, що до складу домоволодіння, яке було розділено за вищевказаним рішенням суду, входив житловий будинок з усіма надвірними прибудовами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Питання про розподіл земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 під час розгляду справи за позовом про розподіл майна подружжя Шевченків предметом спору не було та по суті не вирішувалося, оскільки вимог про визнання такого права ОСОБА_7 ніколи не пред'являв (а. с. 176,177).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.11.2013 року у цивільній справі № 2 - 5250/11 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_8, третя особа: ОСОБА_4, відділ земельних ресурсів м. Нікополя про поновлення меж земельної ділянки, частково зміненим рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2014 року, також було встановлено, що ОСОБА_7 не має права вимагати захисту права на земельну ділянку по АДРЕСА_1 через те, що таке його право не встановлено (а. с. 183 - 187).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.04.2014 року у цивільній справі № 0426/12057/2014 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, Нікопольської міської ради про визнання державних актів незаконними, зміненим у частині правового обгрунтування відмови у позові рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2014 року, додатково встановлено, що за свого життя ОСОБА_7 щодо розподілу спірної приватизованої земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 під час розгляду справи про розподіл майна подружжя ОСОБА_7 не висувалися. ОСОБА_7 навіть не звертався і з вимогами про визнання недійсними державних актів на землю на спірні ділянки до нового власника земельної ділянки - ОСОБА_5 (а. с. 188 - 192).

Всі зазначені судові рішення набули законної сили, а встановлені у рішеннях обставини стосуються як відповідачів у справі, так і первісного позивача ОСОБА_7, правонаступником якого є ОСОБА_3

Враховуючи наведене, суд вважає такими, що не потребують доведення обставин про те, що за життя ОСОБА_7 належним чином свого права власності на спірну земельну ділянку не встановив, у належний спосіб не оформив, та за його захистом до належних відповідачів не звертався.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, права, які не були набуті спадкодавцем за його життя не можуть підлягати захисту за позовами його спадкоємців, оскільки до складу спадщини не входять і ними не спадкуються.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Книгіна Оксана Анатоліївна про визнання договору дарування недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: О. В. Рунчева