Номер провадження: 22-ц/785/5151/16
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Сидоренко І.П., Таварткіладзе О.М.,

секретаря Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Приморського районного м. Одеси від 12 травня 2016 року, в цивільній справі за позовною заявою Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за період навчання, -

встановила;

31.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив у судовому засіданні, та в остаточній його редакції - а.с.44 просив стягнути з відповідача на його користь витрати на навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ з 15.08.2012 року по 13.07.2015 року у загальній сумі 63348 грн. 20 коп. посилаючись на те, що ОСОБА_2 умов договору про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 03.09.2012 року не виконав, був відрахований з університету та звільнений з органів внутрішніх справ у запас за порушення дисципліни (ст.63п.«є» - «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ»). У зв'язку з порушенням умов договору, та відповідно до умов цього ж договору, ОСОБА_2 зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати на навчання, а саме: на грошове забезпечення у розмірі 36819 грн. 71 коп.; нарахування на заробітну плату у розмірі 3908 грн. 31 коп.; на речове забезпечення у розмірі 2823 грн.; на харчування у розмірі 10861 грн. 43 коп.; на комунальні послуги у розмірі 8935 грн. 75 коп..

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заявою до суду просив розгляд справи відкласти. Суд визнав неявку представника ОСОБА_3 в судове засідання неповажною, та розглянув справу за його відсутності та відсутності позивача.

Рішенням Приморського районного м. Одеси від 12.05.2016 року позовні вимоги Одеського державного університету внутрішніх справ задоволені у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачавитрати за період навчання з15.08.2012 року по 13.07.2015 року у загальній сумі 63348 грн. 20 коп. та судові витрати у розмірі 633 грн. 48 коп..

В апеляційній скарзіпредставник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати у зв'язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі вказуючи, що із наданих позивачем доказів неможливо перевірити нарахування грошового забезпечення відповідача на період його навчання, на речове забезпечення і харчування. Крім того, позивач безпідставно врахував у витрати на навчання нарахування на заробітну плату незважаючи на те, що такі нарахування не відшкодовуються, відповідно до п.2 Постанови Кабінету міністрів України №313 від 01.03.2007 року «Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ», та позивач безпідставно нарахував витрати на комунальні послуги незважаючи на те, що ОСОБА_2 проживав за межами навчального закладу і комунальними послугами не користувався.

В письмових поясненнях до суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 зазначив також, що між сторонами існує публічно-правових спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги Одеського державного університету внутрішніх справ у повному обсязі і стягуючи з ОСОБА_2 витрати за навчання з15.08.2012 року по 13.07.2015 року у загальній сумі 63348 грн. 20 коп., суд першої інстанції виходив із того, що відповідач порушив умови договору про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 03.09.2012 року, а тому зобов'язаний відшкодувати витрати на його навчання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - ст.610 ЦК України.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події - ч.1ст.530 ЦК України.

Постановою Кабінету Міністрів України №313 від 01.03.2007 року «Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ» визначено, що відшкодуванню підлягають фактичні витрати, пов'язані з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно із договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, Головним управлінням або управлінням МВС та особою.

Вказані норми права дотримані судом першої інстанції у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи,03.09.2009 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ - (далі - Договір).

Відповідно до умов укладеного договору позивач взяв на себе зобов'язання зарахувати відповідача до навчального закладу; забезпечити організацію навчально-виховного процесу для успішного здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня, та після закінчення навчання, за позитивним результатом державної атестації, видати диплом державного зразка.

Відповідач за умовами укладеного договору взяв на себе зобов'язався за час навчання в університеті освоїти учбову програму, дотримуватися Законів України, Правил внутрішнього розпорядку, а також інших нормативних документів, які регламентують порядок проходження навчання в університеті.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання у повному обсязі.

Відповідач порушив умови договору, у зв'язку із чим наказом начальника Одеського державного університету внутрішніх справ за №72 о/с від 13.07.2015 року був відрахований з університету та звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України за ст.63п.«є» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», за порушення дисципліни. Вказана обставина є підставою, передбаченою п.3.1Договору, для відшкодування відповідачем фактичних витрат, понесених на його підготовку (навчання) в Одеському державному університеті внутрішніх справ.

Відповідно до п.4.1 Договору відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу фактичні витрати, понесені на виплату йомупродовольчого і речового забезпечення, перевезення до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Як вбачається із розрахунку фактично понесених позивачем витрат на підготовку (навчання) з 15.08.2012 року по 13.07.2015 року, ним було витрачено на грошове забезпечення відповідача 36819 грн. 71 коп., у тому числі нарахування на заробітну плату у розмірі 3908 грн. 31 коп., речове забезпечення у розмірі 2823 грн., харчування у розмірі 10861 грн. 43 коп., комунальні послуги 8935 грн. 75 коп., а всього на загальну суму 63348 грн. 20 коп.

Стягуючи з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані з підготовкою (навчанням) відповідача, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що заявлені вимоги ґрунтуються на законі і доведені позивачем наданими доказами.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки висновків суду першої інстанції вони не спростовують, та не містять правових підстав, передбачених ст.309 ЦПК України для скасування рішення суду першої інстанції у повному обсязі та ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Так, спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту України, Адміністрацією державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України за №419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007 року затверджений порядок розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах. Розрахунки, надані позивачем у справі, відповідають вказаному вище порядку.

Апелянт не спростував наданих позивачем розрахунків, та не надав доказів того, що ці розрахунки вчинені з перевищенням встановлених нормативів, та не відповідають вимогам наказу №419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007 року.

Не ґрунтуються на законі і доводи апелянта щодо безпідставного стягнення з відповідача нарахування на заробітну плату у розмірі 3908 грн. 31 коп., оскільки такі нарахування відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» нараховуються на грошове забезпечення як ставка єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, і підлягають відшкодуванню як виплачене позивачу грошове забезпечення.

Є безпідставними і доводи апелянта про те, що позивачем не надано доказів нарахування та виплати відповідачу грошового і речового забезпечення, оскільки до заперечень на апеляційну скаргу позивачем надані відомості про виплату вказаного забезпечення ОСОБА_2. З вказаних доказів видно, що відповідачу щомісячно виплачувалося грошове забезпечення. Речове забезпечення надавалося згідно встановлених нормативів.

Колегія суддів вважає, що між сторонами виникли договірні, приватно - правові правовідносини, які врегульовані укладеним Договором про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 03.09.2012 року та нормами Цивільного Кодексу України. Тому цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Доводи апелянта про те, що між сторонами у справі існує публічно-правових спір не ґрунтуються на законі, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

При здійсненні розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги позивачем враховано, що згідно п.6.24 «Положення про вищі навчальні заклади МВС України», затвердженого наказом Міністра Внутрішніх справ України №62 від 14.08.2008 року курсанти розміщуються у гуртожитках (казармах) у порядку, встановленому нормативно-правовими актами МВС України та Статутом Вищого навчального закладу. У п.313 вказаного Порядку відсутнє будь-яке застереження щодо не проживання курсантів поза межами вищих навчальних закладів, а також відсутні нормативні аргументування щодо розрахунків витрат для відшкодування саме для таких осіб. Тому, нараховуючи витрати на житлово-комунальні послуги, позивач керувався вказаним Положенням, а також середнім обсягом споживання житлово-комунальних послуг, які витрачаються на одного курсанта. Крім того, як зазначив в судовому засіданні Апеляційного суду Одеської області представник позивача, відповідач у час проведення занять знаходився у приміщенні та на території Одеського державного університету внутрішніх справ, а тому користувався житлово-комунальними послугами, які надавалися йому у навчальний період часу. Тому доводи апелянта щодо недоведеності витрат позивача на житлово-комунальні послуги не ґрунтуються на законі і спростовуються запереченнями позивача, які відповідають вказаним вище підзаконним нормативним актам.

Витрати на харчування відповідача вирахувані на підставі норм, встановлених Міністерством внутрішніх справ України за погодженням із Міністерством економіки України, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №426 від 29.03.2002 року «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації». Тому доводи апелянта щодо недоведеності витрат на харчування є безпідставними, та не приймаються колегією суддів до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення між сторонами спору про відшкодування витрат на навчання ОСОБА_2 в Одеському державному університеті внутрішніх справ.

Керуючись ст.304, п.1ч.1ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Приморського районного м. Одеси від 12 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П. Фальчук

І.П. Сидоренко

О.М. Таварткіладзе