УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Фаловської І.М., Ткачука О.С.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, Державної реєстраційної служби України, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Хафусової ВладиславиВячеславівни, третя особа: ОСОБА_7 про визнання недійним рішення, скасування державної реєстрації прав власності та про визнання договору іпотеки припиненим, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 06 жовтня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, Державної реєстраційної служби України, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Хафусової В.В., третя особа: ОСОБА_7, в якому, уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про здійснення реєстрації права власності іпотекодержателя ОСОБА_5 на нерухоме майно двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки, та визнати таким, що припинив свою дію договір іпотеки від 28 вересня 2012 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Позовні вимоги мотивував тим, що 28 вересня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було укладено договір позики, за яким остання отримала кошти в розмірі 345 576 грн на строк до 29 березня 2013 року, які зобов'язалась повертати відповідно до графіку, передбаченого договором. У забезпечення виконання позичальником її грошових зобов'язань, 28 вересня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, за яким позивач передав в іпотеку відповідачу належну йому на праві власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 28,3 кв. м, загальною площею 46,4 кв. м. Позивач зазначив, що у березні 2015 року йому стало відомо, що ОСОБА_5 на підставі вказаного договору іпотеки та наявного в його положеннях застереження здійснено за собою державну реєстрацію права власності на вищевказаний предмет іпотеки. Посилаючись на те, що державна реєстрація права власності відбулась із порушенням вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» позивач звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24 жовтня 2014 року про здійснення реєстрації права власності іпотекодержателя ОСОБА_5 на нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 28,3 кв. м, загальною площею 46,4 кв. м, яка є предметом іпотеки за договором іпотеки від 28 вересня 2012 року.

Визнано таким, що припинив свою дію договір іпотеки від 28 вересня 2012 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований у реєстрі за № 2182.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 жовтня 2015 року рішення районного суду скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_4, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_5 була здійснена у відповідності п. п. 12.1 договору іпотеки та з дотриманням вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Крім того апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що укладений між сторонами договір іпотеки не є змішаним договором з договором поруки, а тому він не може бути припиненим з підстав передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-109цс14, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для всіх судів України.

При вирішенні даної справи судом апеляційної інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Враховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
І.М. Фаловська
О.С. Ткачук