УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві компенсацію за завдану майнову шкоду у розмірі 1 000 грн, пеню та 3 % річних з 11 травня 2011 року та відшкодування немайнової шкоди, заподіяної їй внаслідок невиконання постанови Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2011 року про повернення матеріалів для додаткової перевірки.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідач у 2011 році незаконно відмовив їй у порушенні кримінальної справи відносно громадянина ОСОБА_5, який шляхом обману заволодів її коштами.

Посилаючись на те, що своєю бездіяльністю відповідач завдав їй матеріальної та моральної шкоди, просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свої доводи порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку про відсутність протиправних дій чи бездіяльності відповідача та його вини в заподіянні позивачці шкоди; при цьому судом досліджено оригінал відмовного матеріалу, зареєстрованого до ЖРЗПЗ за № 6129/1 від 25 квітня 2012 року, який надійшов із Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві на виконання вимог ухвали місцевого суду від 09 червня 2015 року, та з якого вбачається, що 11 квітня 2012 року відповідачем було проведено службове розслідування за заявою ОСОБА_4 щодо неналежних дій окремих працівників Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві, в результаті якого порушень вимог чинного законодавства виявлено не було, що підтверджується відмовним матеріалом № 4955.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення місцевого суду, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність протиправних дій чи бездіяльності відповідача та його вини в заподіянні позивачу будь-якої шкоди, при цьому зазначивши, що під час розгляду справи в апеляційному суді на виконання постанови Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2011 року відповідачем були здійснені дії для з'ясування викладених в заяві ОСОБА_4 обставин, а саме порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_5

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

В.А. Нагорняк