АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 670/571/15-ц
Провадження № 22-ц/792/86/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючої судді Грох Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.,

секретар Гриньова А.М.,

за участі апелянта,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Прокуратура Віньковецького району, про спростування інформації за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2015 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про спростування інформації, вказувала, що відповідачка, даючи письмові пояснення в прокуратурі Віньковецького району, ствердила, що ОСОБА_1 та члени її сімї не брали участі у спорудженні криниці по вул. Подільській в с. Нетечинці, якою вони спільно користуються. Ця інформація є недостовірною, тому просила її спростувати та знищити як таку, що була зібрана з порушенням ст.10 Закону України „Про інформацію та порушує права її сімї, передбачені ст.ст. 21,32 Конституції України.

Рішенням Віньковецького районного суду від 17 листопада 2015 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати це рішення як незаконне та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов. На думку апелянта, суд першої інстанції діяв упереджено та з порушенням норм процесуального права не забезпечив явку в суд відповідачки та свідка, не врахував, що відповідач не заперечувала проти позову. Висновки суду щодо місцезнаходження криниці та часу її спорудження є помилковими і не відповідають дійсності.

В засіданні апеляційного суду апелянт підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не зявилися, будучи належно повідомленими про розгляд справи.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Згідно з ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова), юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Суд першої інстанції встановив і правильно виходив з того, що 18.10.2013 року старшим прокурором прокуратури Віньковецького району ОСОБА_3 під час проведення прокурорської перевірки за заявою ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст. 8, 20 Закону України „Про прокуратуру отримано письмові пояснення від ОСОБА_2 За їх змістом у дворі мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у 1978 році споруджувалася криниця спільними зусиллями декількох односельчан, сімя ОСОБА_1 участі в будівництві криниці не брала.

За змістом ч.1 ст. 277 ЦК України спростуванню підлягає лише поширена недостовірна інформації, яка призвела до порушення особистих немайнових прав особи.

Стаття 270 ЦК України наводить перелік видів особистих немайнових прав особи, до кола яких відноситься і право на повагу до гідності та честі, право на недоторканність особистого і сімейного життя.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відомості щодо позивача та її сімї, наведені ОСОБА_2 у поясненнях за своїм характером є нейтральними, - тобто, в них не вказується про порушення позивачем та членами її сімї норм закону, вчинення будь-яких інших дій негативного характеру (порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо), що могло б порушити їх право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

В свою чергу у позовній заяві позивач не посилалася на порушення своїх особистих немайнових прав внаслідок надання відповідачем таких пояснень, а вказувала лише на те, що відповідачка не повідомила її про надання таких пояснень прокурору.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 8 Закону України „Про прокуратуру в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, посадові особи і громадяни зобов'язані з'являтись за викликом прокурора і давати пояснення з обставин, які з'ясовуються прокурорською перевіркою. Ухилення від виконання законних вимог прокурора тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України „Про прокуратуру при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право отримувати від посадових та службових осіб і громадян усні або письмові пояснення, в тому числі шляхом виклику відповідної особи до органу прокуратури. Ці дії можуть бути вчинені виключно під час проведення перевірки в порядку, передбаченому статтею 21 цього Закону.

При цьому чинним законодавством не встановлено обовязку громадянина, що надає усні або письмові пояснення в ході прокурорської перевірки, повідомляти про суть цих пояснень заінтересованих осіб.

Отже, колегія суддів констатує, що позивач не довела факт порушення своїх особистих немайнових прав, відтак відсутні підстави для задоволення позову про спростування інформації.

Водночас дані, які просила спростувати позивач, підлягають доказуванню чи спростуванню в ході вирішення спору щодо її права користування криницею, на який вона посилалася в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги про допущені процесуальні порушення є безпідставними.

Так, відповідно до ст.27 ЦПК України участь у судовому засіданні є правом, а не обовязком сторони.

В свою чергу згідно з ч.3 ст. 309 ЦПК порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Посилання апелянта про помилковість висновків суду щодо місцезнаходження криниці та часу її спорудження також є безпідставними, оскільки суд не встановлював такі обставини, а наводив зміст пояснень відповідачки.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_5, Провадження № 22-ц/792/86/16 Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 59