УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Фаловської І.М., Ткачука О.С.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за депозитним вкладом, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із указаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила розірвати договір банківського вкладу від 15 жовтня 2013 року, стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») суму вкладу та нараховані відсотки. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 жовтня 2013 року між нею та відповідачем укладено договір (Вклад «Депозит Плюс»), відповідно до якого вона передала банку грошові кошти у сумі 100 000 грн на строк до 15 жовтня 2014 року під 17 % річних. Однак після закінчення строку депозиту ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовляється повернути суму вкладу та нараховані за користування ним проценти, посилаючись на те, що Кримське відділенняПАТ КБ «ПриватБанк», в якому було укладено договір, припинило свою діяльність на підставі постанови Правління Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260. Посилаючись на вказані обставини, просила позов задовольнити.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Розірвано договір (Вклад «Депозит Плюс») від 15 жовтня 2013 року, укладений між ОСОБА_4 і ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором депозитного вкладу (Вклад «Депозит Плюс») від 15 жовтня 2013 року, яка складається з 100 000 грн депозитного вкладу, 27 665 грн 75 коп. відсотків за депозитним вкладом та 33 200 грн інфляційних втрат, а всього 160 865 грн 75 коп.

У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ПАТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом першої інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що на вимогу вкладника банк не виконав своїх зобов'язань по поверненню вкладу та сплати процентів. Факт укладення між сторонами договору підтверджено належними доказами, які наявні у матеріалах справи.

При цьому суд зазначив про спростування доводів відповідача , що він не може відповідати за зобов'язання відділення, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим.

Таким чином, при вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Враховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
І.М. Фаловська
О.С. Ткачук