Дата документу 14.01.2016
Справа № 320/9139/15-ц
14 січня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Купавської Н.М.
при секретарі ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Мелітопольський міський відділ Управління Державної Міграційної служби України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.
В судове засідання позивачка не зявилася, однак її представник адвокат ОСОБА_4 позов підтримала повністю та пояснила, що позивачці на праві власності належить квартира АДРЕСА_2, яку вона придбала у ОСОБА_5 Однак, в цій квартирі залишився прописаним син колишньої власниці даної квартири ОСОБА_3, який в добровільному порядку не знявся з реєстрації. На теперішній час вона не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй квартирою. В даному приміщенні ніяких речей відповідача немає, ніяких спроб вселитися в квартиру у нього не було. Крім того, позивачка не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення.
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка ОСОБА_5, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Позивачці згідно договору купівлі-продажу квартири від 09.09.2015 року належить квартира АДРЕСА_1, про що свідчить копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.8-10/.
Як вбачається з п.6 Договору купівлі-продажу продавець даної квартири ОСОБА_5 зобовязалася знятися з реєстраційного обліку з вищевказаної квартири та зняти усіх зареєстрованих у ній осіб до 01 жовтня 2015 року /а.с.8 зворот/.
На момент укладання договору купівлі-продажу у даній квартирі були прописані колишня власниця квартири ОСОБА_5 та її син ОСОБА_3, що підтверджується довідкою КП «Житломасив» від 08 вересня 2015 року /а.с.11/.
Проте, в обумовлений договором строк відповідач з реєстраційного обліку за вказаною адресою не знявся, що підтверджується копією довідки КП «Житломасив» від 15.10.2015 року /а.с.12/.
Як вбачається з довідки директора КП «Житломасив» окрім позивачки у вищезазначеній квартирі зареєстрований, але не проживає з 04 лютого 2013 року ОСОБА_3 /а.с.12,13/.
Відповідно до відомостей Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований з 26 листопада 2011 року АДРЕСА_3 /а.с.16/.
В силу того, що відповідач зареєстрований у вищевказаній квартирі, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися майном.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердила, що вона є колишньою власницею квартири АДРЕСА_2. В даній квартирі залишився бути прописаним її син ОСОБА_3, який в ній ніколи не проживав. Де він мешкає їй невідомо.
У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Права власника квартири визначені нормами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника.
Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком.
Отже, оскільки новою власницею квартири є позивачка, а відповідач не є членом її родини, у зв'язку з відсутністю договірних відносин з новою власницею квартири та припиненням права власності ОСОБА_5 на спірну квартиру відповідач втратив право користування цією квартирою, так як його права похідні від прав колишньої власниці квартири, членом сім'ї якої він був.
Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування в квартирі АДРЕСА_4.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 197, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.346, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Мелітопольський міський відділ Управління Державної Міграційної служби України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3, 14 березня 75 року народження, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_5.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Мелітопольського міськрайонного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 10 днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: