Справа № 308/2295/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

18 січня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Куштана Б.П., Панька В.Ф.

при секретарі - Дашковської С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 травня 2014 року у справі за позовною заявою ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Родовід Банк » звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 6 березня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2/АА-090-07.2, згідно з яким позивач надав, а відповідач отримав суму кредиту у розмірі 30 217,00 дол.США строком на 84 міс, зі сплатою 12,5% річних з терміном остаточного погашення суми кредиту не пізніше 6 березня 2014 р. 04.10.08 р. Додатковою угодою №1 до кредитного договору будо встановлено процентну ставку за користування кредитом - 14,5% річних.

У зв'язку з невиконанням взятих на себе обов'язків позивач звернувся з Листом - претензією за №211 від 12.09.12р. до відповідача, яка останньою проігнорована.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 06.03.07 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір застави транспортного засобу № 2/АА-090-07.2. Заставна вартість предмету застави становить 152 600 грн.

Станом на 23.01.2013 р. заборгованість становить 267 097,91 грн. (33 416,48 дол.США) з яких: сума кредиту в т.ч. простроченого, що підлягає достроковому поверненню - 14378,89 дол.США; відсотки - 7838,07 дол.США; пеня - 10296,46 дол.США; 3% річних - 903,06 дол.США. Просив стягнути суму боргу.

Рішенням суду позов задоволений.

З цим рішенням не погодився відповідач, порушив питання про його скасування та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позовних вимог .

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновкам суду обставинам справи.

В судовому засіданні апелянт та її представник скаргу з наведених підстав підтримали. ОСОБА_2 пояснила, що долари США, які були валютою кредитного договору, вона не отримувала, але за ці гроші нею було придбано автомобіль.

Представник банку вважав, що підстав для задоволення скарги немає. Пояснив, що дійсно валютою кредиту були долари США, які були переведені у національну валюту і вся сума кредиту банком була безпосередньо перерахована в установу, яка здійснила продаж відповідачці автомобіля, яка і отримала кредит саме з цією метою.

Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги: суд не з'ясував факт отримання відповідачем кредиту, заява про видачу готівки № 106 від 06.03.2007 р. не підписана позичальником; суд не викликав і не допитав свідка ОСОБА_3, який був свідком подій стосовно відібрання автомобіля та який підтвердив би факт знаходження відповідача за кордоном в день реалізації автомобіля представником банку; в задоволенні позову слід відмовити по причині пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Жодним доказом апелянт не довів, що відповідач не отримала грошових коштів по кредитному договору.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянтом стверджується про неотримання кредиту по причині не підписання заяви про отримання готівки № 106 від 6 березня 2007 р, копія якої знаходиться на а.с.14. Ця копія заяви дійсно не підписана, однак зазначений кредитний договір не визнано недійсним і він відповідно до ст.204 ЦК України є правомірним: правочин є правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до п.1.2 цього договору кредитні кошти надавались виключно на придбання автомобіля, який, відповідно до п.1.7 кредитного договору, надавався в заставу. Власником цього автомобіля була відповідач і саме з нею було укладено договір застави саме цього, купленого за кредитні кошти, автомобіля, що нею підтверджено в суді апеляційної інстанції/а.с.6,10-12/.

На підставі зазначеного суд констатує, що грошові кошти по зазначеному кредитному договору відповідачем були отримані, за ці кошти було придбано автомобіль, який було передано в заставу банку.

Відносно такого доводу апеляційної скарги як не опитування свідка ОСОБА_3, який був свідком забирання автомобіля та знаходження відповідач в день реалізації автомобіля за кордоном, то суд констатує, що ці обставини - відібрання автомобіля та його реалізація - не мають значення для вирішення даного позову: автомобіль дійсно було реалізовано і гроші, отримані від його реалізації були звернуті в рахунок погашення заборгованості, в результаті чого частково було погашено борг.

Строк позовної давності не пропущено: вимога про дострокове повернення кредиту була заявлена відповідачці 12.09.2012 р., а позовна заява подана до суду 12.02.2013 р./а.с.1,15/.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.ст.307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сила негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Судді: