Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

3 лютого 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.

при секретарі Панькевич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Придніпровського районного сектору Управління державної міграційної служби в Черкаській області про зняття з реєстраційного обліку. -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Придніпровського РС УДМС в Черкаській області про зняття з реєстраційного обліку.

Свій позов обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки КП «Придніпровська СУБ» ЧМР №3970 від 8 жовтня 2015 року у квартирі крім неї, зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до акту опитування сусідів №955 від 8 жовтня 2015 року відповідачі не проживають в квартирі з грудня 2013 року. За інформацією вони виїхали на проживання до м. Москва Російської Федерації і бажання повертатися не мають.

На даний час вона несе значні витрати за комунальні послуги по утриманню квартири.

Просить суду зобовязати Придніпровський РС УДМС в Черкаській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2.

Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в які свій позов підтримала, справу просила розглянути в її відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник відповідача Придніпровського РС УДМС в Черкаській області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій при розгляді справи поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 9 лютого 2009 року, квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 4 лютого 2009 року, посвідченого ОСОБА_5, державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії І-СР №089394, ОСОБА_2, після укладання шлюбу 27 липня 2012 року змінила прізвище на ОСОБА_1.

Відповідно довідки КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради №3970 від 27 жовтня 2015 року в квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказана довідка видана ОСОБА_2

З акту опитування сусідів від 8 жовтня 2015 року №955, затвердженого головою КСН мікрорайону «Кривалівський», ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 з грудня 2013 року.

Суд вважає, що вказаний акт не є належним та допустимим доказом того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 з грудня 2013 року, оскільки як вбачається з довідки КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради №3970 вона видана 27 жовтня 2015 року одному із відповідачів ОСОБА_2, а тому цей акт не може бути прийнятий судом до увагу.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У звязку з цим, суд приходить до висновку що вимога позивачки про зняття з реєстрації відповідачів є передчасною, оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою і з такими вимогами позивачка до суду не зверталася.

На підставі ст. 319,321.391 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», керуючись ст.ст. 10, 14, 212, 213, ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Придніпровського районного сектору Управління державної міграційної служби в Черкаській області про зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_6