У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Нагорняка В.А., МазурЛ.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Державної адміністрації залізничного транспорту України до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_4, третя особа - Державне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр державної адміністрації залізничного транспорту України», про визнання недійсним деклараційного патенту України на корисну модель, за касаційною скаргою Державної адміністрації залізничного транспорту України на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, просив визнати недійсним повністю патент України від 15 березня 2005 року НОМЕР_1 на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1», зареєстрований на ім'я ОСОБА_4, та зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру патентів України на винаходи та корисні моделі щодо визнання недійсним повністю патенту України НОМЕР_1 від 15 березня 2005 року на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1», а також здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Зазначав, що корисна модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» не відповідає умовам патентоспроможності, оскільки корисна модель не є новою у зв'язку з тим, що сукупність суттєвих ознак стала загальнодоступною у світі до дати подання відповідачем заявки.

Також вказував, що об'єктом зазначеної корисної моделі є методи обробки даних, спеціально призначених для специфічних функцій, а саме для резервування і продажу квитків на транспортні засоби з використанням Інтернету.

14 червня 2005 року відповідач ОСОБА_4 звернувся до позивача з пропозицією щодо запровадження послуги резервування й продажу квитків на залізничному транспорті, на що 03 серпня 2005 року позивач повідомив, що роботи з розробки технології замовлення та оформлення проїзних документів через мережу Інтернет вже ведуться Укрзалізницею протягом кількох років, але прийняття остаточного рішення можливе після впровадження єдиної системи.

04 березня 2013 року відповідач ОСОБА_4 звернувся до позивача з проханням вжити заходи щодо припинення порушення прав інтелектуальної власності на корисну модель НОМЕР_1 у зв'язку з використанням позивачем такого сервісу. Однак позивач вважав, що корисна модель «ІНФОРМАЦІЯ_1», на який видано патент України НОМЕР_1, порушує саме права позивача на використання сервісу, так як не відповідає умовам патентоздатності, а саме відсутні ознаки «новизни», тому вказаний патент підлягає визнанню недійсним.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі представник Державної адміністрації залізничного транспорту України, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 14 липня 2004 року відповідачем ОСОБА_4 було подано заявку № 5 на отримання патенту на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1», за результатами розгляду якої 15 березня 2005 року було внесено до Державного реєстру патентів України на корисні моделі інформацію про видачу деклараційного патенту на вказану корисну модель та було здійснено у офіційному бюлетені «Промислова власність» публікацію відомостей про видачу на неї патенту України НОМЕР_1.

02 лютого 2012 року відповідач звернувся до закладу експертизи (ДП «Український інститут промислової власності») з клопотанням про проведення експертизи запатентованої корисної моделі «Спосіб резервування й продажу квитків зі транспортні засоби» (за патентом України НОМЕР_1) на відповідність умовам патентоздатності.

Закладом експертизи було проведено кваліфікаційну експертизу, за результатами якої заклад експертизи дійшов висновку про відповідність корисної моделі за патентом України НОМЕР_1 умові патентоздатності «промислова придатність» та «новизна» (висновок від 19 червня 2012 року №13578/ЗУ/12).

Відповідно до висновку Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства Юстиції України № 121/14 від 28 листопада 2014 року, відомості, які містяться в матеріалах справи, не спростовують новизну корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка захищена патентом України НОМЕР_1 від 15 березня 2005 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» корисна модель - результат інтелектуальної діяльності людини в будь-якій сфері технології.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» об'єктом винаходу (корисної моделі), правова охорона якому (якій) надається згідно з цим Законом, може бути: продукт (пристрій, речовина, штам мікроорганізму, культура ' клітин рослини і тварини тощо); процес (спосіб), а також нове застосування відомого продукту чи процесу.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» особа, яка бажає одержати патент (деклараційний патент) і має на це право, подає до Установи заявку, яка згідно зі ст. 12 Закону повинна відповідати вимогам єдності та містити комплект необхідних матеріалів, вимоги до яких встановлені п. 3 Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України 15 березня 2002 року № 197, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2002 року № 3642/6652.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» передбачена експертиза заявки, яка має статус науково-технічної експертизи та складається з попередньої експертизи, формальної експертизи та за заявою стосовно патенту на винахід (секретний винахід) - кваліфікаційної експертизи, що проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону та правил, встановлених на його основі Установою.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» винахід (корисна модель) визнається новим, якщо він не є частиною рівня техніки. Об'єкти, що є частиною рівня техніки, для визначення новизни винаходу повинні враховуватись лише окремо.

Згідно зі ст. 25 вказаного Закону патент на корисну модель видається під відповідальність його власника за відповідність корисної моделі умовам патентоздатності.

Враховуючи вказані положення закону, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що патент України НОМЕР_1 на корисну модель був виданий відповідно до порядку, встановленого законодавством про охорону прав на винаходи і корисні моделі, а Державний департамент інтелектуальної власності, на який станом на дату подання заявки було покладено функції прийняття рішення про видачу патенту, приймаючи таке рішення, не порушив вимог законодавства України.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної адміністрації залізничного транспорту України відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ЛеванчукА.О. Нагорняк В.А. МазурЛ.М.