Справа № 283/2913/15-ц
провадження №2/283/93/2016
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2016 року Малинський районний суд Житомирської області у складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судових засідань ОСОБА_1, за участю сторін, розглянувши в місті ОСОБА_2 в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з заявою, якою просить стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 995,29 гривень та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 07.08.2015 року ОСОБА_4, перебуваючи в с. Гамарня Малинського району Житомирської області на Малинському водосховищі з особистих неприязних мотивів умисно заподіяв йому легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров'я у вигляді синців тулуба, плеча, садна обличчя.

Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 08.12.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача, перебуванням на амбулаторному лікуванні та понесенні витрат, пов'язаних з лікуванням та придбанням ліків на суму 130,29 грн., а також втратою бінокля та електричного ліхтаря загальною вартістю 865 грн., які відповідач забрав та викинув у воду, йому було завдано матеріальної шкоди та у зв'язку з завданням тілесних ушкоджень ОСОБА_4, ОСОБА_3 зазнав і моральних страждань, оскільки відчував фізичний біль, душевні страждання, порушився його звичний спосіб життя пов'язаного з відвідуванням роботи, дітей, які проживають в іншому місті та відвідувань слідчого, адвоката, у зв'язку з чим просив стягнути 5000,00 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач, заявлені позовні вимоги не визнав, заперечивши щодо їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

08 грудня 2015 року вироком Малинського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, тому суд, з урахуванням того, що матеріальні збитки та моральна шкода, пов'язані з неправомірними діями особи, яка її завдала, вважає доказаним факт заподіяння відповідачем матеріальних збитків та моральної шкоди.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

При цьому, ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивачем не доведено розмір спричиненої йому ОСОБА_4 майнової шкоди, оскільки з довідки ФОП «ОСОБА_2П.» від 19.10.2015 року не вбачається, коли, та який самий бінокль та ліхтар був придбаний ОСОБА_3, та ним самим не доведено факту втоплення цих речей 07 серпня 2015 року

Долучена до справи накладна від 14 серпня 2015 року не є свідченням завдання матеріальної шкоди позивачу та причинно-наслідкового зв'язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями, оскільки не зазначено ким саме придбані ці ліки та чи придбані вони за рекомендацією лікаря з врахуванням характеру отриманих тілесних ушкоджень.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині не доведені позивачем.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд керується роз'ясненнями п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України№4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у даному конкретному випадку, суд враховує моральні страждання позивача, який внаслідок побиття отримав легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ст.23 та ст.1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, на наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Таким чином, суд вважає, що знайшов своє підтвердження факт отримання фізичного болю та психологічного стресу позивачем від злочинних дій відповідача, оскільки існує причинний зв'язок між злочинними діяннями відповідача по відношенню до відповідача, визнання судом винним у скоєнні злочину останнім, які могли порушити особисте життя останньої.

Суд дійшов висновку, що позивачем доведено заподіяння їй відповідачем моральної шкоди.

Але як у своєму позові, так і під час слухання справи ОСОБА_3 просив суд стягнути з ОСОБА_4 5000 грн. в рахунок моральної шкоди, але при цьому не міг довести які моральні страждання йому завдані відповідачем. Крім того, в повному обсязі він не довів обставин, які б вказували на зміну звичайного укладу життя.

Суд вважає, що за таких підстав оцінка моральної шкоди в 5000 грн. є завищеною, та яка підлягає зменшенню до 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 215 ЦПК України, ст.ст. 22, 23,1167 Цивільного кодексу України, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди завданої злочином - 1000 (одну тисячу) гривень.

В решті вимог позову відмовити повністю за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок сплаченого судового збору 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: