Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1679/13-ц Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 27 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним кредитного договору, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 13.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0503/0808/55-016, згідно з умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 141 000 доларів США, з розрахунку 12,5% річних за користування кредитом на строк з 13.08.2008 року до 13.08.2031 року. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 (поручитель), ОСОБА_1 (позичальник) укладено 13.08.2008 року договір поруки №0503/0808/55-016-Р-1, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №0503/0808/55-016 від 13.08.2008 року. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора ( стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Враховуючи вищевикладене та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість в сумі 1 905 372 грн. 09 коп., з яких: 1 789 397 грн. 10 коп. - заборгованості за кредитом, 115 974 грн. 99 коп. - заборгованість по відсоткам.

15 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк», в якому просила визнати недійсним кредитний договір № 0503/0808/55-016 від 13.08.2008 року з усіма додатками та змінами, посилаючись на те, що банк не повідомив про сукупну вартість кредиту, в результаті чого були порушені вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів» та права позичальника. Вважає, що умови кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, що є підставою для визнання таких договорів недійсним.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2015 року в задоволенні первісного позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним кредитний договір № 0503/0808/55-016 (кредитний договір «споживчий кредит під заставу житлової нерухомості») укладений 13.08.2008 року між ОСОБА_1та ВАТ «Сведбанк», в тому числі договір про внесення змін та доповнень № 2 від 17.05.2012 року до кредитного договору № 0503/0808/55-016 від 13.08.2008 року. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на те, що суду надано достатньо доказів на підтвердження факту наявності заборгованості відповідача перед банком, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 13.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0503/0808/55-016, згідно з умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 141 000 доларів США, з розрахунку 12,5% річних за користування кредитом на строк з 13.08.2008 року до 13.08.2018 року.

17 травня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Сведбанк» укладено договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору. За змістом якого сторони дійшли згоди про внесення змін та доповнень щодо сплати кредиту та відсотків.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, 13.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 (поручитель), ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір поруки №0503/0808/55-016-Р-1, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 0503/0808/55-016 від 13.08.2008 року.

ВАТ «Сведбанк» свої зобов'язання за кредитним договором №0503/0808/55-016 від 13.08.2008 року виконало належним чином, надавши ОСОБА_1 141 000 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки №2999049/0219 від 13.08.2008 року.

ОСОБА_1 свої зобов'язання по поверненню кредиту належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, що підтверджується довідкою та розрахунками банку.

Так, згідно розрахунку заборгованість по кредитному договору №0503/0808/55-016 від 13.08.2008 року станом на 01.08.2014 року складає 147 917,70 доларів США - тіло кредиту, що еквівалентно 1 789 397 грн. 10 коп. та 9 586,89 доларів США - відсотки, що еквівалентно 115 974 грн. 99 коп. Загальна заборгованість складає 1 905 372 грн. 09 коп.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора ( стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «Дельта Банк» не доведено характер правовідносин, які склалися у останнього з ПАТ «Сведбанк», до останнього не перейшло право вимоги стягнення боргу з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки банками не було направлено повідомлення про відступлення права вимоги на адресу поручителя -ОСОБА_2

Із висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не сплачувала заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останньої утворилася заборгованість. Неповідомлення поручителя про зміну кредитора не звільняє боржника та поручителя від обов'язку погашення кредиту взагалі.

Таким чином ПАТ «Дельта Банк» є належним позивачем, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги від 25 травня 2012 року придбало у ПАТ «Сведбанк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Придбання ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором укладеного із ОСОБА_1 підтверджується Витягом з Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 лютого 2012 року.

Також, є необгрунтованими висновки суду першої інстанції щодо визнання недійсним кредитного договору №0503/0808/55-016 укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1, посилаючись на те, що умови спірного договору є несправедливими, ОСОБА_1 не було надано необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про отриману продукцію, у зв'язку з чим її було поставлено в нерівні з банком умови, які в подальшому призвели до значного подорожчання продукції.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808 (щодо договорів, укладених після набрання постановою чинності), де передбачено обов'язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач.

Відповідно до п.11.1 кредитного договору укладаючи цей договір позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими, він не знаходиться під впливом омани, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу важких обставин.

Пунктами 11.10, 11.11 договору підтверджено, що сторони підтверджують, що текст договору відображає дійсні наміри сторін. Сторини цього договору погодили, що з укладанням цього договору сторонни досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які на думку будь-якої з сторін можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору.

Із п. 11.13 кредитного договору № 0503/0808/55-016 від 13.08.2008 вбачається, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що перед укладанням кредитного договору банк надав йому у письмовій формі всю інформацію про умови кредитування. Також, при укладанні договору йому була надана вся необхідна інформація, передбачена «Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 № 168, в повному обсязі.

Наведені обставини свідчать, що перед укладенням договору кредиту ОСОБА_1 була ознайомлена у письмовій формі про кредитні умови: мету кредитування, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту, строк, на який одержано кредит та варіанти його повернення, тощо. Волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, кредитний договір укладено за ініціативи ОСОБА_1, при цьому остання свідомо укладала кредитний договір на зазначених у договорі умовах, позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови.

Отже, зазначені обставини свідчать, що позичальник ОСОБА_1 погодилася на умови надання кредиту, останні її влаштовували, у тому числі умови надання кредиту в іноземній валюті, що свідчить про дотримання кредитодавцем вимог ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо надання інформації про умови отримання кредиту, зміст договору відповідає зазначеним вимогам закону, при підписанні оспорюваного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, які були обумовлені та прийняті ними, волевиявлення ОСОБА_1 на отримання кредиту було вільним і відповідало її внутрішній волі, правочин укладено у письмовій формі та був спрямований на отримання ОСОБА_1 кредиту, який нею отримано, при укладенні договору сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для визнання кредитного договору недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду м.Києва від 11 березня 2015 року, визнано припиненим договір поруки №0503/0808/55-016-Р-1 від 13.08.2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк».

Враховуючи вищенаведене, первісний позов ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягає частковому задоволенню у вимозі щодо ОСОБА_1, а зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним кредитного договору, не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягають стягненню судові витрати, що складаються зі сплаченого банком судового збору при пред'явленні позову (3 654 грн.).

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 1 905 372 грн. 09 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких: 1 789 397 грн. 10 коп. - заборгованість за кредитом, 115 974 грн. 99 коп. заборгованість за відсотками.

Відмовити в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним кредитного договору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 3 654 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді