Справа № 562/1108/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

/заочне/

"26" липня 2016 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

при секретарі Парфенюк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У поданій заяві представник позивача просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ Приватбанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 20890 грн. 98 коп. та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 23 грудня 2008 року між сторонами укладено договір, за яким ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 8600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобовязання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з нього заборгованість за кредитом у судовому порядку.

Ухвалою суду від 23 червня 2016 року відповідача ОСОБА_3 у звязку з його смертю 20 жовтня 2013 року залучено правонаступників ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Представник позивача та правонаступники відповідача у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі.

Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору.

При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі, при цьому представник позивача не заперечує проти такого порядку вирішення спору.

За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Як встановлено судом, 23 грудня 2008 року між ЗАТ КБ Приватбанк, правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 на підставі заяви укладено договір б/н, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 8600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців, який автоматично лонгується на той же термін, якщо жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору (п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг).

Банк виконав свої зобовязання, відкривши ОСОБА_3 рахунок та надавши кредитні кошти в межах обумовлених сум.

У відповідності до п.6.5 погоджених сторонами Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язувався погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач передбачені кредитним договором обовязкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки не сплачував, чим порушив умови договору.

Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк.

Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит.

Згідно матеріалів спадкової справи №115/2014 вбачається, що ОСОБА_3 помер 20 жовтня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ №150707.

Спадкоємцями ОСОБА_3 у розумінні ст.ст.1261, 1268,1269 ЦК України є ОСОБА_1, який 18 квітня 2014 року подав нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини після смерті батька, та мати ОСОБА_2, яка згідно довідки від 11 листопада 2013 року постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому спадкують майно у рівних частках.

Частиною 1 ст.1231 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином, обов'язок з відшкодування шкоди (яка в даному випадку для банку виникла внаслідок неповернення відповідачем боргу за кредитним договором) згідно зі ст.1219 ЦК України не є таким, що нерозривно пов'язаний з особою спадкодавця, а тому відповідно до вимог чинного ЦК України з його смертю цей обов'язок не припинився і спадкується його спадкоємцями, тобто є таким, що входить до складу спадщини.

З представленого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 20 жовтня 2013 року заборгованість відповідача за договором №б/н від 23 грудня 2008 року складається з: тіла кредиту 3022,10 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 141,81 грн., штрафу в сумі 408,19 грн., а всього на загальну суму 3572,10 грн., яка підлягає стягненню з правонаступників відповідача в рівних частках у межах вартості майна, одержаного у спадщину, тобто по 1786,05 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача є доведеними та підлягають частковому задоволенню.

При постановлені рішення відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів у рівних частках підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1378 грн., тобто по 689 грн. з кожного.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 57-60, 88, 213-215, 224- 227 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках в межах вартості одержаного у спадщину майна на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк заборгованість за договором №б/н від 23 грудня 2008 року в сумі по 1786 (одна тисяча сімсот вісімдесят шість) грн. 05 (пять) коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ Приватбанк у рівних частках з кожного по 689 (шістсот вісімдесят девять) грн. понесених судових витрат.

У решті вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 /десяти/ днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі через Здолбунівський районний суд Рівненської області апеляційної скарги протягом 10 /десяти/ днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення судового рішення у той же строк із дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: