Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 22-ц /778/543/16
головуючий у 1 інстанції Фомін В.А.
суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Осоцького І.І.,

суддів: Кухаря С.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Мелітопольської міської ради Запорізької області, Відділу державного земельного агентства у Мелітопольському районі Запорізької області про визнання недійсним частини рішення, визнання незаконним та скасування державного акту та про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним частини рішення, визнання незаконним та скасування державного акту та про зобов'язання вчинити певні дії, зазначивши, що 10 березня 1983 року Виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради народних депутатів було прийнято Рішення № 108/4 «Про вилучення земельних ділянок», згідно до умов якого Виконавчий комітет Мелітопольської міської ради народних депутатів вирішив вилучити та зарахувати в фонд міських земель ділянку від садиби у гр. ОСОБА_5 по вул. О. Невського, 163, площею 322 м , залишивши в її користуванні 1412 м?. З тих пір межі та площа земельної ділянки, розташованої по вул. О. Невського, 163 в м. Мелітополі, не змінювалася. Розмір та межі земельної ділянки були відображені на генеральному плані.

16 квітня 2007 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було винесено рішення, яким визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок А-1, незавершений будівництвом, готовністю 12 %, розмірами 9,0 х 17,0 м, розташований за адресою: м. Мелітополь, вул. О. Невського 163. Також суд зобов'язав КП «ММБТІ» внести зміни в технічну документацію на означене майно, що належить ОСОБА_3

Позивач вказує, що 05 червня 2014 року складено новий технічний паспорт на вказаний будинок, а 27 червня 2014 року Державною реєстраційною службою Мелітопольського МУЮ зареєстровано право власності на вказане незавершене будівництво. 27 липня 2014 року за заявою позивача КП «Проектно-виробниче архітектурне планувальне бюро» виготовило план-схему земельної ділянки у масштабі 1:500. Управління містобудування та архітектури виготовило ОСОБА_6 з містобудівного кадастру № 492 від 04.08.2014 року.

Позивач зазначає, що з вказаних документів їй стало відомо про приватизацію її сусідом ОСОБА_4 земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Мелітополь, вул. О. Невського, 165. Також їй стало відомо, що внаслідок приватизації земельної ділянки по вул. О. Невського 165, була змінена конфігурація та суттєво зменшена площа земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Мелітополь, вул. О. Невського, 163.

Позивач вказує, що відповідно до державного акту № 305046, власником земельної ділянки кадастровий № :02:029:0062, площею 0,0885 га, розташованої за адресою: м. Мелітополь, вул. О. Невського 165, є ОСОБА_4, спільна межа між земельною ділянкою позивача та сусідською позначена на державному акті цифрами 2 і 3, складає 26,73 метрів. Відповідно до фактичного використання спільна межа між земельною ділянкою позивача та сусідською складає 36 метрів, такий розмір межі збігається з розміром межі, визначеним на план схемі 1:500, виготовленої КП «Проектно-виробниче архітектурне планувальне бюро» та генеральним планом.

Позивач вважає, що внаслідок приватизації земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Мелітополь, вул. О. Невського 165, розмір її земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Мелітополь, вул. О. Невського, 163, був суттєво зменшений. Внаслідок суттєвого зменшення спільної межі фактично було незаконно позбавлено позивача частини земельної ділянки, площею 27,92 метрів, а також розділив її земельну ділянку на дві, що позбавило позивача можливості належним чином приватизувати земельну ділянку.

Позивач вказує, що коли проводилися заміри та встановлювалися межі земельної ділянки по вул. О.Невського, 165, то її ніхто не викликав, а після замірів не були встановлені межові знаки і на зберігання вони не передавалися.

Позивач вважає, що вищевказаний державний акт, який був виданий відповідачу ОСОБА_4, на право приватної власності на землю, був складений та виданий з порушенням вимог чинного законодавства.

Крім того, 15 січня 2010 року представником ММВ ЗРФ ДП «ЦДЗК» був складений Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, кадастровий номер земельної ділянки :02:029:0062, в якому зазначено, що деякі межі проходять по дерев'яній огорожі (від 1 до 4, від 5 до 13), а деякі межі проходять по узгодженню (від 4 до 5, від 13 до 14, від 14 до 1). Проте ніякі межі сусідської земельної ділянки вона не узгоджувала. При чому спільною межею є відрізки, позначені на кадастровому плані цифрами від 2 до 7 та від 11 до 16. Встановлення межових знаків земельної ділянки ОСОБА_4 в натурі (на місцевості) під час видачі йому державного акту на земельну ділянку взагалі не здійснювалося. Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання позивачем не підписаний.

Позивач вважає, що технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_4, а також виданий на підставі такої документації державний акт на право власності на земельну ділянку, складені та видані з грубим порушенням Інструкції про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі від 04.05.1999р. № 43 та ст. 55 Закону України «Про землеустрій», що призвело до порушення її прав та є перешкодою для реалізації нею права власності на земельну ділянку, яка перебувала у її фактичному користуванні, відповідно до ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України, у відповідних межах та розмірах.

Тому позивач просить суд визнати недійсним підпункт 1.5 пункту 1 Рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області № 1/29 від 04.03.2010 року «Про передачу у власність земельних ділянок для обслуговування житлових будинків (присадибні ділянки), ведення садівництва та ведення особистого селянського господарства»; визнати незаконним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 305046 від 02.04.2010 року, виданий ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0885 га, призначену для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), розташовану за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О.Невського 165, та зобов'язати Відділ Держземагентства у Мелітопольському районі Запорізької області скасувати реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер - :02:029:0062, площею 0,0885 га, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул.. О.Невського, 165.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність рішення суду обставинам справи, порушення судом норм законодаства, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6 з підстав пропуску нею строку позовної давності на зверення до суду з таким позовом, суд виходив з того, що остання отримала державний акт на землю 02.04.2010 року і з моменту видачи цього державного акту знала про приватизацію відповідачем земельної ділянки.

Однак такий висновок суду підтверджень матеріалами справи не має.

За вимогами норм ст., ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки, перебіг якої починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З матеріалів справи мається Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 305046 від 02.04.2010 року, виданий ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0885 га, призначену для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), розташовану за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О.Невського 165, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 94 /а.с.21/. Відсутні відомості того, що б вказаний Державний акт на право на земельну ділянку, оформлений на відповідача було видано позивачу.

Також в матеріалах справи маються відповіді про перевірку звернень до Держсільгоспінспекції України від 17.07.2014р., 07.08.2014р., 18.06.2014р. ОСОБА_7, ОСОБА_8 щодо захоплення його земельної ділянки з боку ОСОБА_3 / а.с. 194-204 /.

Наведене підтверджує доводи позивача про те, що лише у 2014 році після перевірок Держсільгоспінспекції України вищевказаних зверненнь ОСОБА_7 ОСОБА_3 за своїми заявами отримала новий технічний паспорт на вказаний будинок, зареєструвала у Державною реєстраційною службою Мелітопольського МУЮ право власності на вказане незавершене будівництво, отримала у КП «Проектно-виробниче архітектурне планувальне бюро» план-схему земельної ділянки у масштабі 1:500 та ОСОБА_6 з містобудівного кадастру № 492 від 04.08.2014 року в Управління містобудування та архітектури / а.с. 9-18 / і саме з цих документів у 2014 році довідалася про приватизацію відповідачем земельної ділянки за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О.Невського 165. Тому неможливо погодиться з висновком суду про пропуск позивачем строку позовної давності на зверення до суду з заявленим позовом.

З матеріалів справи вбачається, що 10 березня 1983 року Виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради народних депутатів було прийнято Рішення № 108/4 «Про вилучення земельних ділянок», згідно до умов якого Виконавчий комітет Мелітопольської міської ради народних депутатів вирішив вилучити та зарахувати в фонд міських земель ділянку від садиби у гр. ОСОБА_5 по вул. О. Невського, 163, площею 322 м , залишивши в її користуванні 1412 м?. Розмір та межі земельної ділянки відображені на генеральному плані.

16 квітня 2007 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було винесено рішення, яким визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок А-1, незавершений будівництвом, готовністю 12 %, розмірами 9,0 х 17,0 м, розташований за адресою: м. Мелітополь, вул. О. Невського 163. Також суд зобов'язав КП «ММБТІ» внести зміни в технічну документацію на означене майно, що належить ОСОБА_3

За заявами позивача 05.06.2014 року складено новий технічний паспорт на вказаний будинок, 27.06.2014 року Державною реєстраційною службою Мелітопольського МУЮ зареєстровано право власності на вказане незавершене будівництво, 27.07.2014 року за заявою позивача КП «Проектно-виробниче архітектурне планувальне бюро» виготовило план-схему земельної ділянки у масштабі 1:500, а Управління містобудування та архітектури виготовило ОСОБА_6 з містобудівного кадастру № 492 від 04.08.2014 року.

Відповідно до державного акту № 305046, власником земельної ділянки кадастровий № :02:029:0062, площею 0,0885 га, розташованої за адресою: м. Мелітополь, вул. О. Невського 165, є ОСОБА_4, спільна межа між земельною ділянкою позивача та сусідською позначена на державному акті цифрами 2 і 3, складає 26,73 метрів. Відповідно до фактичного використання спільна межа між земельною ділянкою позивача та сусідською складає 36 метрів, такий розмір межі збігається з розміром межі, визначеним на план схемі 1:500, виготовленої КП «Проектно-виробниче архітектурне планувальне бюро» та генеральним планом.

Внаслідок приватизації земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Мелітополь, вул. О. Невського 165, розмір її земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Мелітополь, вул. О. Невського, 163, був суттєво зменшений. Внаслідок суттєвого зменшення спільної межі фактично було незаконно позбавлено позивача частини земельної ділянки, площею 27,92 метрів, а також розділив її земельну ділянку на дві без встановлення земельного сервітуту, що позбавило позивача можливості належним чином користуватись проходом до своєї земельної ділянки та приватизувати її.

Нормами ст.,ст . 98, 99 ЗК України право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безплатне користування чужою земельною ділянкою(ділянками).

Власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати вставнолення земельних сервітутів, зокрема: право проходу.

При проводенні замірів та встановленні межі земельної ділянки по вул. О.Невського, 165, ОСОБА_3 залучена не була, що позбавило її права на встановлення земельного сервітуту та на встановлені межових знаків згідно з генеральним планом.

Отже вищевказаний державний акт, який був виданий відповідачу ОСОБА_4, на право приватної власності на землю, складений та виданий з порушенням вимог чинного законодавства.

Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема ст. ст. 116, 118 ЗК України (правова позиція Верховного Суду України згідно із постановою № 6-93цс13).

Положеннями статей 116, 118 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів місцевого самоврядування на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Згідно зі ст. 55 Закону України "Про землеустрій" встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Відповідно до п., п. 2.3, 2.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі від 04 травня 1999 року № 43 межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами. Перенесення в натуру (на місцевість) або відновлення всіх поворотних точок меж земельної ділянки здійснюється геодезичними методами з прив'язкою не менше двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок на місцевості. Здійснюється кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним вирахуванням координат поворотних точок меж і площі земельної ділянки. За результатами виконаних робіт складається кадастровий план земельної ділянки.

За нормами ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Таким чином, погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності, що передбачає як перевірку того, чи є земельна ділянка вільною, чи не належить вона іншому власнику чи користувачеві та чи не накладаються межі вказаної земельної ділянки на суміжні земельні ділянки.

Отже внаслідок не проведення кадастрової зйомки при складанні технічної документації під час процедури приватизації ОСОБА_4 земельної ділянки за адресою Мелітополь, вул. О. Невського 165 було незаконно позбавлено позивача частини земельної ділянки за адресою: м. Мелітополь, вул. О. Невського, 163, площею 27,92 метрів, а також було розділено її на дві без встановлення земельного сервітуту, що позбавило позивача можливості належним чином користуватись проходом до своєї земельної ділянки та приватизувати її.

Згідно п. г) ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади та місцевого самоврядування. У разі видання таким органом акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України).

Враховуючи наведене позов ОСОБА_3 підлягає задовленню частково, а саме в частині визнання: - недійсним підпункт 1.5 пункту 1 Рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області № 1/29 від 04.03.2010 року «Про передачу у власність земельних ділянок для обслуговування житлових будинків (присадибні ділянки), ведення садівництва та ведення особистого селянського господарства»; - незаконним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 305046 від 02.04.2010 року, виданий ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0885 га, призначену для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), розташовану за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О.Невського 165.

До ухвалення цього судового рішення у Відділу державного земельного агентства у Мелітопольському районі Запорізької області,яке залучено до участі у справі в якості відповідача № 3, не виникло обовязку скасування реєстрації земельної ділянки кадастровий № :02:029:0062, площею 0,0885 га, розташованої за адресою: м. Мелітополь, вул. О. Невського 165, тому такі вимоги внаслідок їх необгрунтованості задоволенню не підлягають і повинні вирішуватися при виконанні судового рішення, постановленого у цій справі, при набранні ним законної сили.

Керуючись ст., ст. 307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 листопада 2015 року у цій справі скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту:

„Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати недійсним підпункт 1.5 пункту 1 Рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області № 1/29 від 04.03.2010 року «Про передачу у власність земельних ділянок для обслуговування житлових будинків (присадибні ділянки), ведення садівництва та ведення особистого селянського господарства».

Визнати незаконним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 305046 від 02.04.2010 року, виданий ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0885 га, призначену для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), розташовану за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О.Невського 165, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 94.

В задоволенні іншіх позовних вимог ОСОБА_3 відмовити за їх необгрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: