"20" січня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді: БАРТАЩУК Л.П.
при секретарі: Ізвольській С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивач - ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача - ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і просить стягнути 29 275, 42 грн. відшкодування за заподіяну матеріальну шкоду, 11 917, 20 грн. інфляційних втрат, 536, 58 грн. 3% річних, 10 000, 00 грн. понесених збитків, а всього стягнути 42 729, 20 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
19.12.2014 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_2 по вул. Райдужна, 37 в м. Києві, керуючи автомобілем НОМЕР_1, під час руху не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, при виникненні перешкоди не зміг безпечно її об'їхати чи зупинитися, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, від удару відскочив на тротуар, де зіткнувся з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3, який в свою чергу, здійснив зіткнення з автомобілем «Опель», д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобілем «Деу», д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок чого відбувся наїзд на електроопору, що призвело до пошкодження автомобілів та заподіяння матеріальних збитків.
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2015 р. винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2, притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становило 3 400,00 грн.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_2 зазнав значних пошкоджень.
На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_2. «Деу», д.н.з. НОМЕР_1 і відповідальність відповідача було застраховано в ПАТ «Страхова компанія «Скайд» - згідно Полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ - 1393230 від 04.06.2014 року.
Відповідно до вказаного Полісу максимальний розмір страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000,00 грн.
Для належного визначення розміру матеріальної шкоди позивачем та ПАТ «СК «Скайд» було залучено суб'єкта оціночної діяльності фізичну особу - підприємця ОСОБА_5 для проведення експертного авто товарознавчого дослідження.
За результатами проведеного авто товарознавчого дослідження суб'єктом оціночної діяльності було складено Звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 75/12/14/1 від 27.12.2014 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_2 становить 79 275,42 грн.
Враховуючи те, що відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована, ПАТ «СК «Скайд» відшкодувало позивачу шкоду, заподіяну його транспортному засобу в максимальному розмірі.
Проте, невідшкодованою залишилась шкода в розмірі 79 275,42 грн. - 50 000,00 грн. = 29 275,42 грн.
Вказану шкоду позивач просить стягнути з відповідача, як з винної у її заподіянні особи.
Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача у відповідності до ст. 625 ЦК України інфляційні витрати та 3% річних, які відповідно до наданого ним розрахунку становлять 11 917,20 грн. - інфляційні витрати та 536,58 грн. - 3% річних.
Також позивач просить стягнути з відповідача на його користь встановлені та документально підтверджені витрати по наданню правової допомоги в розмірі 1 000,00 грн.
Представник позивача, підтримавши позовні вимоги з вищенаведених підстав у направленій до суду письмовій заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі у випадку неявки в судове засідання відповідача.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судових засідань у справі розгляду справи вважається повідомлений належним чином - відповідно до вимог ст. 74-77 ЦПК України.
Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За згодою представника позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2015 року встановлено, що, 19.12.2014 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_2 по вул. Райдужна, 37 в м. Києві, керуючи автомобіля НОМЕР_1, під час руху не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, при виникненні перешкоди не зміг безпечно її об'їхати чи зупинитися, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, від удару відскочив на тротуар, де зіткнувся з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3, який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем «Опель», д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобілем «Деу», д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок чого відбувся наїзд на електроопору, що призвело до пошкодження автомобілів та заподіяння матеріальних збитків.
Вказаною постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2015 р. винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 5).
Власником автомобіля НОМЕР_2, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є позивач - ОСОБА_1 (а.с. 17).
На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідальність відповідача - ОСОБА_2 «Деу», д.н.з. НОМЕР_1 було застраховано в ПАТ «Страхова компанія «Скайд», - згідно Полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1393230 від 04.06.2014 року (а.с. 6, 7).
Відповідно до вказаного Полісу максимальний розмір страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.
Для належного визначення розміру матеріальної шкоди позивачем та ПАТ «СК «Скайд» було залучено суб'єкта оціночної діяльності фізичну особу - підприємця ОСОБА_5, для проведення експертного авто товарознавчого дослідження.
За результатами проведеного авто товарознавчого дослідження суб'єктом оціночної діяльності було складено Звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 75/12/14/1 від 27.12.2014 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_2 становить 79 275,42 грн. (а.с. 10-21).
Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як вбачається з матеріалів справи, в результаті страхового випадку, що стався 19.12.2014 року, згідно Полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1393230 від 04.06.2014 року, ПАТ «СК «Скайд» виплатило позивачу страхове відшкодування за заподіяння шкоди майну третьої особи в розмірі 50 000,00 грн. (а.с. 25).
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Враховуючи те, що страховою компанією позивачу була відшкодована шкода в розмірі 50 000,00 грн., невідшкодованою залишилась шкода в розмірі 79 275,42 грн. - 50 000,00 грн. = 29 275,42 грн.
Отже, зазначену суму невідшкодованої позивачу матеріальної шкоди слід стягнути з винної у її завданні особи - ОСОБА_2
Відповідно, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Стосовно обґрунтування вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь інфляційних витрат та трьох процентів річних у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України судом встановлено наступне
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як роз'яснено в абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).
Тому в даній частині позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
З відповідача на користь підлягає стягненню судовий збір в розмірі - 292,75 грн. та 1 000,00 грн. - витрати на правову допомогу.
З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 625, 990, 992, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, завданих в наслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 29 275,42 грн. та судові витрати в розмірі 1 292,75 грн., а всього 30 568,17 грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Дніпровський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
СУДДЯ: