Справа № 140/1650/15-ц Провадження № 22-ц/772/207/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 2Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Луценка В.В.,

суддів Сала Т.Б., Денишенко Т.О.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Немирівської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Немирівської міської ради таОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_4, померлого 13.01.2012 року, який заповів позивачу все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право. У 2015 році ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 9/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарчих та побутових будівель, що знаходиться за адресою пров. Пролетарський, буд.6, у м. Немирів, Вінницької області та зареєстрував право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Спадкодавець ОСОБА_4 окрім належної йому частини будинку користувався ще однією частиною будинку в розмірі 3/25, яка належить його брату ОСОБА_5, який у свою чергу у 1978 році виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації та жодного разу до будинку не приїжджав.

Враховуючи наведене ОСОБА_2 просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 3/25 частин житлового будинку №6 по пров. Пролетарський у м. Немирів, Вінницької області.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення не відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, а тому просив його скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення та заперечення осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складалась з 9/100 частин житлового будинку №6 по пров. Пролетарський в м. Немирів, Вінницької області з відповідною часткою господарчих та побутових будівель.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право позивачу ОСОБА_2

Зазначена вище спадщина була прийнята ОСОБА_2 та зареєстрована у встановленому Законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.12).

Як вбачається з довідки про технічний стан нерухомого майна (а.с.8) 3/25 частин житлового будинку №6 по пров. Пролетарський в м. Немирів, Вінницької області належать ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Немирівською державною нотаріальною конторою 25.12.1973 року Р№2572.

В позові та апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 вказує на те, що спадкодавець ОСОБА_4, з 1978 року до смерті, окрім власної частини будинку користувався 3/25 частинами будинку, які належать ОСОБА_5, оскільки останній у 1978 році виїхав на постійне місце проживання до іншої держави та жодного разу до будинку не приїжджав. Після смерті ОСОБА_4, до даного часу, належною ОСОБА_5 частиною будинку користується позивач ОСОБА_2, який просив визнати за ним 3/25 частин житлового будинку №6 по пров. Пролетарський в м. Немирів, Вінницької області за набувальною давністю.

Відповідно до абз.1 ч.1, 2 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Згідно п.9 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Добросовісним набувачем є особа (незаконний володілець), яка протягом всього часу володіння майном повинна бути впевнена, що це майно не претендують інші особи, і вона отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

За таких обставин ні померлий ОСОБА_4 ні позивач ОСОБА_2 не є добросовісними набувачами в розумінні ст.344 ЦК України, оскільки під час користування 3/25 частинами будинку ОСОБА_5 їм було достовірно відомо про те, що зазначені частки будинку належать іншій особі на праві власності, що окрім того підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (а.с.9), відповідно до якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 набували право власності на будинок.

Окрім того, належним відповідачем у зазначеній цивільній справі повинен бути саме власник 3/25 частин будинку ОСОБА_5, оскільки розгляд справи може порушити його майнові права, однак останнього не було залучено у якості відповідача підчас розгляду справи.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ ОСОБА_6

Судді: _______ Сало Т.Б.

_______ ОСОБА_7