У х в а л а

іменем україни

20 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,

Писаної Т.О., Юровської Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Міністерства освіти і науки України, третя особа - Департамент освіти, науки та молоді Миколаївської обласної державної адміністрації, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 08 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 16 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати незаконним наказ заступника Міністра освіти і науки України від 06 квітня 2015 року № 110-к «Про дострокове розірвання контракту з директором Кривоозерського професійного аграрного ліцею ОСОБА_3.»;

- поновити його на посаді директора Кривоозерського професійного аграрного ліцею на умовах контракту з Міністерством освіти і науки України від 26 червня 2013 року;

- стягнути на його користь з Міністерства освіти і науки України середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 квітня 2015 року по день ухвалення рішення та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 26 червня 2013 року між ним та Міністерством освіти і науки України було укладено контракт, за умовами якого він був призначений на посаду директора Кривоозерського професійного аграрного ліцею строком на п'ять років -з 01 липня 2013 року по 01 липня 2018 року.

Вказав, що наказом заступника Міністра освіти, науки та молоді України від 06 квітня 2015 року № 110-к його звільнено із займаної посади з 08 квітня 2015 року у зв'язку із невиконанням умов, викладених в пп. пп. 2.4.2, 2.4.21 п. 2.4 розділу 2 «Права та обов'язки сторін» контракту (п. 8 ст. 36 КЗпП України).

Посилаючись на те, що розірвання контракту та його звільнення є безпідставними та незаконними, оскільки його не ознайомлено з поданням Департаменту освіти, науки та молоді Миколаївської ОДА від 17 березня 2015 року, з рішенням від 19 березня 2015 року експертної кадрової комісії з розгляду питань діяльності керівників навчальних закладів, установ професійно-технічної освіти, що підпорядковані Міністерству, а також в оскаржуваному наказі не вказано підставу дострокового припинення з ним трудового договору (контракту) та його не було попереджено за два тижні про дострокове розірвання контракту, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 08 липня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним наказ заступника Міністра освіти і науки України від 06 квітня 2014 року № 110-к «Про дострокове розірвання контракту з директором Кривоозерського професійного аграрного ліцею ОСОБА_3.».

Поновлено ОСОБА_3 на посаді директора Кривоозерського професійного аграрного ліцею з 08 квітня 2015 року.

Стягнуто з Міністерства освіти і науки України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 17 609 грн 40 коп. з утриманням з цієї суми податків та інших обов'язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 16 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, а апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України задоволено, рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 08 липня 2015 року змінено: залишено без змін в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000 грн; в іншій частині скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення Міністерства освіти і науки України на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, виходив з того, що ОСОБА_3 як керівником навчального закладу були допущені суттєві порушення вимог законодавства про освіту при видачі наказу від 11 червня 2014 року № 100-о, допуску до здачі іспитів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без проходження виробничої практики та захисту дипломної роботи, а також безпідставного зберігання дипломів, їх неанулювання тощо, у зв'язку із чим дійшов висновку про обґрунтованість посилання відповідача на невиконання ОСОБА_3 умов контракту, визначених пп. 2.4.2 п. 2.4.; разом з тим суд оцінив рішення № 3 експертної кадрової комісії від 19 березня 2015 року як невмотивоване, а також виходячи з того, що позивача не було попереджено за два тижні про дострокове розірвання контракту, дійшов висновку про порушення процедури розірвання трудових відносин при звільненні позивача.

Апеляційний суд, змінюючи рішення місцевого суду та скасовуючи його в частині задоволення позову і відмовляючи у позові в цій частині, виходив з того, що порушення відповідачем строку на подання документів на розгляд експертної комісії не є таким, що суттєво вплинуло на прийняте комісією рішення, а непопередження позивача про розірвання контракту у двотижневий строк не є порушенням трудового законодавства, оскільки дія постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» розповсюджується на працівників, а не на керівників підприємств, щодо яких передбачена підвищена відповідальність за невиконання умов контракту; і оскільки ОСОБА_3 допустив порушення умов контракту, суд дійшов висновку, що заступник міністра мав право звільнити його з підстав, передбачених укладеним з ним контрактом.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі наказу Міністерства освіти і науки України від 01 липня 2013 року № 309-к з позивачем було укладено контракт, згідно з яким його було призначено на посаду директора Кривоозерського професійного аграрного ліцею строком на 5 років -з 01 липня 2013 року по 01 липня 2018 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

За приписами п. 8 ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами) передбачено, що, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті, для його розірвання.

Пунктом 1.2 контракту передбачено, що керівник зобов'язується безпосередньо та через органи управління навчального закладу, на підставі засад єдиноначальності та колегіальності прийняття рішень, виконувати роботу щодо управління навчальним закладом, забезпечувати його ефективну діяльність, реалізовувати державну політику у сфері освіти.

Згідно із пп. пп. 2.4.2, 2.4.21 п. 2.4 контракту керівник зобов'язаний забезпечити підготовку кадрів за освітньо-кваліфікаційними рівнями відповідно до вимог державних стандартів, а також забезпечити цільове та ефективне використання коштів загального та спеціального фонду державного бюджету.

Відповідно до п. 4.5 контракту керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Міністерства, у тому числі за пропозицією Департаменту, до закінчення терміну його дії, зокрема: пп. 4.5.1 - через систематичне невиконання або неналежне виконання керівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього цим контрактом, пп. 4.5.3 - за невиконання навчальним закладом зобов'язань щодо сплати податків, зборів та інших обов'язкових платежів.

Згідно з наказом заступника Міністра освіти і науки України від 06 квітня 2015 року № 110-к «Про дострокове розірвання контракту з директором Кривоозерського професійного аграрного ліцею ОСОБА_3.» позивача звільнено із займаної посади у зв'язку із невиконанням ним умов, викладених у пп. пп. 2.4.2, 2.4.21 п. 2.4 розділу 2 «Права та обов'язки сторін» контракту на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Також із зазначеного наказу вбачається, що підставою для звільнення були подання Департаменту освіти, науки та молоді Миколаївської обласної державної адміністрації від 17 березня 2015 року № 1247/05-02/01-12; рішення експертної кадрової комісії з розгляду питань діяльності керівників навчальних закладів, установ професійно-технічної та позашкільної освіти, що підпорядковані Міністерству освіти і науки України, від 19 березня 2015 року (рішення № 3); пояснення ОСОБА_3 від 13 березня 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_3 були допущені суттєві порушення як керівником навчального закладу вимог законодавства про освіту щодо підстав винесення наказу від 11 червня 2014 року № 100-о, допуску до здачі іспитів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без проходження виробничої практики та захисту дипломної роботи, безпідставне зберігання дипломів, їх неанулювання та інше, у зв'язку із чим дійшов висновку про обґрунтованість посилання відповідача на невиконання ОСОБА_3 умов контракту, визначених пп. 2.4.2 п. 2.4.

Крім того апеляційним судом враховано, що підтвердженням невиконання ОСОБА_3 пп. 2.4.21 п. 2.4 умов контракту є акт Кривоозерського районного центру зайнятості від 27 червня 2014 року № 24, акт управління пенсійного фонду України в Кривоозерському районі від 16 травня 2014 року № 13 ,а також довідка Первомайської об'єднаної Держфінінспекції в Миколаївській області від 16 липня 2014 року, якими встановлено ряд порушень фінансово-бюджетної дисципліни (а. с. 112-143).

16 березня 2015 року Департаментом професійно-технічної освіти Міністерства освіти і науки України було направлено листа директорам департаментів (начальникам управлінь) освіти і науки ряду областей, в тому числі і Миколаївської області щодо участі у роботі експертної комісії із зазначенням дати її проведення 19 березня 2015 року; при цьому 17 березня 2015 року ОСОБА_3 було повідомлено про дату проведення комісії, що підтверджується матеріалами справи, і будь-яких заяв, в яких би позивач наполягав на перенесенні розгляду питання щодо нього з метою особистої участі, до комісії не надходило.

З огляду на вказане колегія суддів касаційного суду вважає, що апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що порушення на 2 дні встановленого Порядком розгляду та оформлення документів у Міністерстві освіти і науки України щодо призначення, продовження терміну перебування на посадах керівників навчальних закладів та установ професійно-технічної освіти, переукладання контрактів на новий термін та їх оформлення, затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 26 квітня 2006 року № 326 «Про порядок розгляду та оформлення документів з кадрових питань у професійно-технічних навчальних закладах», строку на подання документів на розгляд експертної комісії, не є таким, що суттєво вплинуло на прийняте комісією рішення.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та надав належну оцінку обставинам справи, а також дійшов обґрунтованого висновку, що дія постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» розповсюджується на працівників, а не на керівників підприємств, щодо яких передбачена підвищена відповідальність за невиконання умов контракту, а тому враховуючи, що позивач допустив порушення умов контракту, заступник міністра мав право звільнити його з підстав, передбачених укладеним з ним контрактом.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 08 липня 2015 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана

Г.В. Юровська