Справа № 505/120/16-ц
Провадження № 2/505/391/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

повна назва суду

в складі: головуючого - судді Драгомерецької К. П при секретарі Марченко Н. Б. та адвоката (ів)

представника громадськості

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Котовськ Одеської області

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

НЕСТОЇТСЬКОЇ ОСОБА_2

КОТОВСЬКОГО РАЙОНУ

про визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Котовського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В позовній заяві він вказав, що є спадкоємцем після смерті своєї баби ОСОБА_4, яка померла 19.11.2013 року. Після смерті баби відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, що належала померлій на праві власності. Однак так як відсутній витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. За таких підстав позивач змушений звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності на позовних вимогах наполягає.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада Котовського району, в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідолися належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за їх відсутності не надходило.

Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, врахувавши думку відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є спадкоємицею земельної ділянки, розташованої в межах ОСОБА_3 сільської ради Котовського району Одеської області, площею 2,87 га, ОСОБА_4 (витяг про реєстрацію спадкової справи), яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 та 19.11.2013 року - померла (свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 360631 від 22 листопада 2013 року). Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,87 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала на праві власності останній (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 023809).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37194095 від 18.04.2014 року в Котовській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 117/2014 після смерті ОСОБА_4, померлої 19.11.2013 року.

Відповідно до відповіді управління Держземагенства у Котовському районі №14-06-10/2600 від 29.07.2014 року надати витяг з технічної документації про нормативну оцінку на земельну ділянку площею 2,87 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Котовського району Одеської області , що згідно державного акту ОД № 023809 належала ОСОБА_4 неможливо. З даних підстав нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4.

У Конституції України, Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону(ст. 14).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців), до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Ст. 1261 Кодексу встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. В ст.331 ЦК України зазначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Котовського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 208, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на спадкове майно після померлої ОСОБА_4, яка померла 19.11.2013 року, а саме: земельну ділянку площею 2,87 га, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Котовського району Одеської області, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД № 023809, виданого на підставі розпорядження Котовської райдержадміністрації № 458/03 від 21.11.2003 року.

Заочне рішення може бути переглянуте Котовським міськрайонним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Котовський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя К.П. Драгомерецька