Справа № 367/4207/13-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/696/16 Доповідач у 2 інстанції Воробйова Н. С.
Категорія 58 01.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

01 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Березовенко Р.В., Верланова С.М.

при секретарі Якимчук Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 листопада 2013 року у справі за позовом прокурора міста Ірпеня Київської області в інтересах держави до Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа - Комунальне підприємство "Святошинське лісопаркове господарство" про визнання недійсними рішення селищної ради, державного акту на право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року прокурор м. Ірпеня Київської області звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 25 грудня 2008 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1» затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га (кадастровий номер НОМЕР_1), з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на підставі якого йому було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2.

Вважав, що вказане рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки спірна земельна ділянка знаходиться за межами смт. Коцюбинське, що підтверджується висновком судово-землевпорядної експертизи.

Крім того, на думку позивача, спірну земельну ділянку у приватну власність передано за рахунок земель, що перебувають в постійному користуванні Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство» без його відома та виключення її з Держлісфонду України.

Також позивач вказував, що при наданні ОСОБА_3 земельної ділянки Коцюбинською селищною радою не дотримано вимог ст. ст. 20, 21 Земельного кодексу України, ст. 57 Лісового кодексу України щодо порядку зміни цільового призначення землі. У подальшому ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу відчужив спірну земельну ділянку ОСОБА_2 та в спірному державному акті зроблено відмітку про перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_2

На підставі наведеного вище позивач просив суд визнати недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 25 грудня 2008 року № 2074/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1»; визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1), з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виданий на імя ОСОБА_3, із відповідною відміткою про перехід права власності до ОСОБА_2 на земельну ділянку, та скасувати його державну реєстрацію; визнати право власності держави на земельну ділянку.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01 листопада 2013 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 25 грудня 2008 року № 2074/52-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1

Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, виданий на імя ОСОБА_3, з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_2 та скасовано його державну реєстрацію.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2013 року рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсною відмітки про перехід права власності до ОСОБА_2 на державному акті серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, виданому на імя ОСОБА_3, скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в позові.

У решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 квітня 2014 року касаційну скаргу заступника прокурора Київської області відхилено. Рішення апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2013 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року заяву заступника Генерального прокурора України задоволено. Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 квітня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року рішення апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2013 року в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсним державного акту серія НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, виданого на ім.»я ОСОБА_3 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_2 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати рішення суду першої інстанції, у т.ч. в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсною відмітки про перехід права власності до ОСОБА_2 на державному акті серія НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, виданому на ім.»я ОСОБА_3 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Предметом перегляду справи в апеляційній інстанції є рішення суду в частині вимог про визнання недійсним державного акту серія НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, виданого на ім.»я ОСОБА_3 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_2

Апеляційна скарга ОСОБА_2 у зазначеній частині вимог не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до пункту 12 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України (який був чинним на час прийняття рішень селищною радою) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до частини першої статті 125, частини першої статті 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час прийняття селищною радою рішення) право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку виникло з моменту отримання ним державного акта та його державної реєстрації.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, , викладеною у справі за №6-54цс15 зазначені норми встановлювали нерозривний зв»язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов»язковим одержанням її власником державного акта на право власності.

Вчинення на державному акті (визнаному судом недійсним) відмітки про відчуження земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу не змінює суті такого державного акта як недійсного.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог прокурора м. Ірпеня Київської області й визнаючи недійсними рішення селищної ради, державний акт на право власності на земельну ділянку з відміткою про перехід права власності до набувача за договором купівлі-продажу й скасовуючи його державну реєстрацію, суд першої інстанції, застосувавши норми статей 12, 116, 118, 122, 152, 155, 173 ЗК України, вважав, що рішення від 25 грудня 2008 року № 2074/25-5 прийнято Коцюбинською селищною радою Київської області відповідно до передбаченої статтями 116, 118 ЗК України процедури передачі у власність земельних ділянок, проте спірне рішення прийнято селищною радою з порушенням вимог пункту 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України (який був чинним на час прийняття селищною радою рішення), оскільки на час його прийняття межі смт. Коцюбинське Київської області в установленому законом порядку не були визначені й установлені, що відповідно до статті 152 ЗК України є підставою для визнання спірного рішення і державного акта, виданого на підставі цього рішення, недійсними.

При цьому суд обґрунтовано, задовольняючи позовні вимоги прокурора в частині вимог про визнання недійсною відмітки про перехід прав власності до ОСОБА_2 на державному акті, виданому на ім.»я ОСОБА_3, вважав, що оскільки судом визнається недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 25.12.2008 р. №2074/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд АДРЕСА_1, а тому державний акт серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1), цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_3, із відповідною відміткою про перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_2, підлягає визнанню недійсним. Як наслідок, дана обставина є правовою підставою для скасуваня його державної реєстрації.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Рішення суду в цій частині вимог відповідає вимогам закону та обставинам справи.

В розумінні положень ст..125, 126 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час укладення договору купівлі-продажу), доводи апелянта ОСОБА_2 про те, що вона набула права власності на спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, який судом не визнаний недійсним і який не є нікчемним, а тому відсутні підстави для визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_3, з відміткою про перехід до неї права власності та скасування його державної реєстрації з мотивів, викладених судом, не заслуговують на увагу.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України, колегія

Ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 листопада 2013 року в частині визнання недійсним державного акту з відміткою про перехід права власності відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 листопада 2013 року в частині визнання недійсним державного акту серія НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, виданого на ім»я ОСОБА_3 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_2 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: