АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

секретар: Бугай О.О.

за участі осіб:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про зобов'язання не перешкоджати у реалізації права приватизації земельної ділянки та зобов'язання вчинити дії;

за апеляційною скаргою ОСОБА_4,

на рішення Подільського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року,-

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/2088/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Неганова Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Поливач Л.Д.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про зобов'язання не перешкоджати у реалізації права приватизації земельної ділянки та зобов'язання вчинити дії.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу. Просить ухвалити рішення, яким визнати недійсними акти та план встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки площею 2984,68 кв. м. від 1995 року, виконані КМП «Витич-ГЕО» на ім'я ОСОБА_2; визнати недійсними акти та план встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки площею 1851,51 кв. м (кадастровий номер НОМЕР_1) від 2003 року на ім'я ОСОБА_2; зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_5 не перешкоджати йому у реалізації права приватизації земельної ділянки, площею 0,04 га, які входять у земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) по АДРЕСА_1. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 12 листопада 2004 року він є власником земельної ділянки, площею 0,0956 га (кадастровий номер: НОМЕР_2) по АДРЕСА_1, яку він отримав у спадщину від діда ОСОБА_8 Під час розгляду справи свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що з того часу, коли даною землею володів його дід, був встановлений паркан з сітки рабіци на площі 0,0956 га + 0,04 га. Той факт, що спірна земля площею 0,04 га (кадастровий номер НОМЕР_1) входить до його користування, крім свідчень свідків, був також підтверджений незалежною експертизою - технічним звітом ФОП Драгіна, у якому зазначено що його господарські споруди та гараж розташовані на спірній землі, та технічним паспортом від 1987 року на житловий будинок. Проте, суд не надав оцінки вказаним доказам, неправильно застосував вимоги ст. 120 ЗК України, та дійшов помилкового висновку, що нібито відповідачі є користувачами спірної земельної ділянки, оскільки сплачують земельний податок. Також, зазначає, що 08 жовтня 2014 року він звертався до відповідачів із заявою про узгодження питання приватизації земельної ділянки, площею 0,09 га, яка є комунальною власністю (кадастровий номер НОМЕР_1) та запропонував до підписання протокол, в якому він пропонував відповідачам 0,05 га землі, при умові, що йому залишаться 0,04 га землі, якими фактично користується його родина. Проте, представник відповідачів від узгодження відмовилась та протокол не підписала, що підтвердили своїм підписом сторонні люди. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції не дотримався вимог, визначених постановою пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», а також не розглянув його позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права на приватизацію земельної ділянки, зобов'язання вчинити певні дії, провести інвентаризацію земельної ділянки, скласти акт по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки відповідно до вимог чинного земельного законодавства України.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з наведених в ній підстав.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заперечував проти апеляційної скарги, вважав, що спір судом вирішений правильно.

Особисто ОСОБА_4, ОСОБА_2, а також ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 успадкував земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 0,0956 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_6, та жилий будинок за цією ж адресою, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 11 червня 2004 року, виданих державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори і зареєстрованих в реєстрі відповідно за №2-1962 і №2-1961. На підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 було видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 12 листопада 2004 року (а. с.16-20, т. 1).

27 квітня 2001 року ОСОБА_11 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, з якого вбачається, що на підставі рішення Київської міської ради від 28 січня 1999 року №116-1/217 їй передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1038 га по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських будівель (т.1 а. с. 156).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 22 листопада 2011 року, виданого ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27 травня 2005 року №1-1300 (ВВС 176625), він є власником земельної ділянки площею 0,0531 га по АДРЕСА_1, цільове призначення якої - обслуговування житлового будинку та господарських будівель (а. с. 157, т. 1).

Рішенням Київської міської ради від 05 квітня 2012 року №410/7747 (а. с. 64, т. 1) ОСОБА_12 наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,09 га у власність для будівництва обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (кадастровий номер 85:227:121к).

З листів департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації №057027-08/Т-1400-3348 від 17 липня 2014 року та №8 від 30 липня 2013 року вбачається, що земельна ділянка на АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) обліковується за ОСОБА_2 на підставі технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування кварталу №85:227. Технічний звіт виконано на підставі рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів від 17 лютого 1992 року №163 «Про проведення в м Києві інвентаризації земель ведення державного земельного кадастру» (т.1 а.с. 51, 62). В технічному звіті містяться акти установлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (т.2 а.с.22, 23) за 1995 рік, в яких зазначені дані про межі в натурі земельних ділянок суміжних землекористувачів ОСОБА_2 і ОСОБА_8

02 серпня 2011 року ОСОБА_5 подав до Київської міської ради заяву про передачу йому безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0,09 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1), згоду на що надав 07 липня 2011 року ОСОБА_2 (т.1, а.с. 121, 22).

З листа департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації №057027-800 від 21 січня 2015 року (т.1, а.с. 138) вбачається, що у департаменті знаходиться на розгляді справа-клопотання ОСОБА_5 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1-б (код НОМЕР_8) за рахунок частини земельної ділянки з обліковим кодом НОМЕР_1.

В травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_7 від 12 листопада 2004 року він є власником земельної ділянки площею 0,0956 га по АДРЕСА_1-а у м. Києві. Право власності позивач набув внаслідок отримання спадщини за заповітом від свого діда ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Київської міської ради народних депутатів №410 від 13 березня 1956 року затверджено план садибної ділянки, належної ОСОБА_8, зі зміною адреси з АДРЕСА_1. Одночасно рішенням Київської міської ради №410 від 13 березня 1956 року земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 надано ОСОБА_11 На виконання рішення «Про проведення в м. Києві інвентаризації земель і ведення державного земельного кадастру» №163 від 17 лютого 1992 року виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів та постанови ВР УРСР від 18 грудня 1990 року № 563-ХІІ «Про земельну реформу» колективне мале підприємництво «Витич-ГЕО» виконало інвентаризацію землі по АДРЕСА_1 у 1995 році. 28 січня 1999 року Київська міська рада рішеннями №116-1/217 та № 1.16-2/217 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для обслуговування житлових будинків та господарських будівель» визначила право власності ОСОБА_11 та ОСОБА_13 - на земельну ділянку площею 0,1 га по АДРЕСА_1-а. ОСОБА_2 успадкував після смерті ОСОБА_11 земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 в м. Києві. 17 червня 2014 року він звернувся до Київської міської ради з заявою про приватизацію 0,04 га, суміжних з земельною ділянкою, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 в м. Києві з зареєстрованої земельної ділянки у реєстрі земельних ділянок код: НОМЕР_1. Київська міська рада та департамент земельних ресурсів КМДА протягом тривалого часу відмовляються від розгляду вказаної заяви, посилаючись на відсутність узгодження меж із ОСОБА_2 Зазначає, що будь-якого рішення Київської міської ради, щодо надання ОСОБА_2 додаткової земельної ділянки не існує. Внаслідок бездіяльності відповідачів позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться у комунальній власності, а Київська міська рада та її органи повідомляють позивача про облік спірної земельної площі за відповідачами на підставі технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування, здійснених без участі користувача земельної ділянки по АДРЕСА_1-а.

З урахуванням викладеного позивач просив визнати недійсними акти установлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки код 85:27:121 по АДРЕСА_1 облікованої за ОСОБА_2, зобов'язати відповідачів не перешкоджати йому у реалізації права приватизації земельної ділянки площею 0,04 га, яка входить у землю (код 85:27:121) по АДРЕСА_1 зобов'язати відповідачів протягом 14 днів з дня задоволення позову оформити нотаріальну письмову згоду на приватизацію ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,04 га по АДРЕСА_1 та скласти з ним та із землевпорядною організацією звіт про межі земельних ділянок, розташованих за вищевказаною адресою.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 13 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1).

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України як один із способів захисту цивільних прав та інтересів визначено визнання недійсним правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Акти установлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки код 85:27:121 по АДРЕСА_1 не є правочинами в розумінні ст. 202 ЦК України, а тому не можуть бути визнані судом недійсними. Зазначені акти за своїм змістом лише констатують факт установлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки певними особами на час їх складання.

Відповідно до положень ст. ст. 17, 19 ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року, та ст. 122 ЗК України від 25 жовтня 2001 року підставою для набуття особою відповідного права на земельну ділянку може бути лише спеціальне рішення уповноваженого законом органу влади, тобто, рішення про надання земельної ділянки державної чи комунальної власності громадянину чи юридичній особі у користування чи власність.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_4

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_4 про зобов'язання відповідачів не перешкоджати йому у реалізації права приватизації земельної ділянки площею 0,04 га, яка входить у землю (код 85:27:121) по АДРЕСА_1 протягом 14 днів з дня задоволення позову оформити нотаріальну письмову згоду на приватизацію ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,04 га по АДРЕСА_1 та скласти з ним та із землевпорядною організацією звіт про межі земельних ділянок, розташованих за вищевказаною адресою. В даному випадку фактично у позивача виник спір щодо його права користування земельною ділянкою та реалізації його права на приватизацію земельної ділянки, яка є власністю відповідної територіальної громади - Київської міської ради. Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права не відповідає змісту ст. 13 ЦК України та правовідносинам, які склалися між сторонами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Також, колегія суддів приймає до уваги те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_4 були фактично змінені позовні вимоги, що не передбачено цивільним процесуальним законодавством.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили, шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: