Справа № 360/2285/14-ц Головуючий у І інстанції Додатко В. Д.
Провадження № 22-ц/780/1285/16 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 20 04.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

04 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С., Мережко М.В.,

При секретарі - Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Бородянської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на частину будинку та земельної ділянки, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до Бородянського районного суду Київської області з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 16 серпня 2000 року на підставі рішення виконкому Бабинецької селищної ради Бородянського району Київської області № 53 від 29 липня 1997 року її батько - ОСОБА_4, отримав Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1, яким йому передана у власність земельна ділянка площею 0.4706 га., по АДРЕСА_1, з якої: 0,1500 га. - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, 0,3206 га. - для ведення особистого селянського господарства.

За договором дарування, посвідченого Державним нотаріусом Бородянської районної державної нотаріальної контори Київської області 08 лютого 2002 року, зареєстрованим за № 508 та занесеного в реєстрову книгу за № 5-123 08 лютого 2002 року Бородянського бюро технічної інвентаризації Київської області, їй на праві власності належить 57/100 частини жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1, що належали її батькові ОСОБА_4

Позивачка отримала в дар у жилому будинку АДРЕСА_1 приміщення 1-5 пл. 22,1 кв. м., 1-6 пл. 22.9 кв. м., 1-7 пл. 3,8 кв. м., 1-8 пл. 5,0 кв. м., ІУ пл. 8,6 кв. м., з надвірних будівель під "А"- погріб, ганок, 1/2 частину сараю "Б", навіс "З", 1/2 частину колодязя № 1, хвіртка № 5, ворота № 6, огорожа № 7, що складає 57/100 частини всього будинковолодіння.

З 2002 року вона проживала з батьком та доглядала за ним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86 років помер її батько -ОСОБА_4

08 грудня 2004 року Бородянською державною нотаріальною конторою Київської області, ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-4077, відповідно до якого, спадковим майном є вся земельна ділянка їх батька площею 0,4706 га. по АДРЕСА_1, оціночною вартістю 3 173,61 грн.

Позивачка вважає, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-4077 від 08 грудня 2004 року та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №2-4119 від 10 грудня 2004 року підлягають скасуванню, оскільки є незаконними та порушують її права на обов'язкову частку спадкового майна.

За таких обставин, позивачка просила суд скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-4077 від 08 грудня 2004 року та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-4119 від 10 грудня 2004 року.

Визнати за нею, право власності на 0,26847 га. (57/100) земельної ділянки по АДРЕСА_1, з них: на будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - 0,15 га., та для ведення особистого селянського господарства - 0,118 га.

Визнати за нею, право власності на 0,05053 га. земельної ділянки по АДРЕСА_1 в порядку спадкування, а також, на 1/4 частини будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

При уточненні позовних вимог, ОСОБА_2 просила суд скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-4077 від 08 грудня 2004 року та свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєстрі за № 2-4119 від 10 грудня 2004 року.

Визнати за нею право власності на 0,26847 га. ( 57/100) земельної ділянки по АДРЕСА_1, з них 0,0855 га. (0,15*57%) - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та 0.18274 га. (0,3206 * 57%) - для ведення особистого селянського господарства.

Визнати за нею право власності на 1/4 частину від 43/100 частини саме на 0,05053 га. земельної ділянки по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування (обов'язкова частка).

Визнати за нею право власності на 1/4 частини від 43/100 будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом ( обов'язкова частка).

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати рішення Бородянського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року, ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з»ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Бородянського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження.

16 серпня 2000 року на підставі рішення виконкому Бабинецької селищної ради, Бородянського району Київської області № 53 від 29 липня 1997 року, батько позивача - ОСОБА_4, отримав Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1, яким йому передана у власність земельна ділянка площею 0.4706 га., по АДРЕСА_1, з якої: 0,1500 га. - для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, 0,3206 га. для ведення особистого селянського господарства.

За договором дарування, посвідченого Державним нотаріусом Бородянської районної державної нотаріальної контори Київської області 08 лютого 2002 року, зареєстрованим за № 508 та занесеного в реєстрову книгу за № 5-123 08 лютого 2002 року Бородянського бюро технічної інвентаризації Київської області, ОСОБА_2 на праві власності належить 57/100 частини жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1, що належали її батькові, ОСОБА_4

ОСОБА_2, отримала в дар у жилому будинку АДРЕСА_1 приміщення 1-5 пл. 22,1 кв. м., 1-6 пл. 22.9 кв. м., 1-7 пл. 3,8 кв. м., 1-8 пл. 5,0 кв. м., ІУ пл.8,6 кв. м., з надвірних будівель під "А" - погріб, ганок, 1/2 частину сараю "Б", навіс "З", 1/2 частину колодязя № 1, хвіртка № 5, ворота № 6, огорожа № 7, що складає 57/100 частини всього будинковолодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1, у віці 86 років помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 505218.

Заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4, у визначений законом шестимісячний строк, позивач не подала, а в зазначеному будинку зареєстрована з червня 2010 року, тому вважається такою, що спадщину не прийняла, що підтверджується листом Бородянської державної нотаріальної контори Київської області № 1401-02-14 від 20 вересня 2014 року.

З довідки Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва № 2315 від 19 червня 2008 року вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні і отримує пенсію за віком з 29 грудня 2003 року.

Згідно паспортної відмітки, з реєстраційного обліку в Голосіївському РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_2 знята 10 червня 2010 року та з 16 червня 2010 року зареєстрована у будинку АДРЕСА_1

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 22 січня 2010 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 15 квітня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3. треті особи: Бородянський районний відділ Київської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», Бабинецька селищна рада Бородянського району Київської області, ОСОБА_6, про визнання права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Підставою для відмови в задоволенні позову суд вважав, що позивач не оспорює право власності спадкодавця на спірні земельні ділянки і що вона проживаючи в м. Києві, знаючи про смерть свого батька, не вчинила жодних дій щодо прийняття спадщини.

У матеріалах цивільної справи знаходиться рішення Бородянського районного суду Київської області від 09 червня 2015 року, яким задоволено заяву ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_4 на момент його смерті, яке скасовано ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2015 року та вказану заяву залишено без розгляду.

Ухвалою судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 березня 2016 року, відмовлено ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2015 року у справі за її заявою, заінтересована особа - Бородянська державна нотаріальна контора, про встановлення факту спільного проживання, з підстав, передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

Згідно заповіту, посвідченому 12 вересня 2004 року виконкомом Бабинецької селищної ради, Бородянського району Київської області за реєстровим номером № 129, ОСОБА_4 все належне йому майно заповідав ОСОБА_3

08 грудня 2004 року Бородянською державною нотаріальною конторою Київської області ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-4077, відповідно до якого, спадковим майном є вся земельна ділянка ОСОБА_4, площею 0,4706 га. по АДРЕСА_1, оціночною вартістю 3 173,61 грн., а 10 грудня 2004 року Бородянською державною нотаріальною конторою Київської області спадкоємцю за заповітом ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину на 43/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1, який розташований на вище вказаній земельній ділянці площею 0,4706 га.

В ст. 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, що-до якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України в редакції станом на 08 лютого 2002 року на момент дарування позивачу частини будинку при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правової угоди, а право користування - на підставі договору оренди.

Норма ч. 1 ст. 120 ЗК України прийнята 05 листопада 2009 року, а відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

З договору дарування від 08 лютого 2002 року, переходу права власності на земельну ділянку не передбачено.

За таких обставин, доводи позивача про скасування свідоцтв про право на спадщину за заповітом із підстав переходу права власності на спірну земельну ділянку та визнання за ОСОБА_2 права власності на неї, в зв'язку з отримання ОСОБА_2 права власності на 57/100 частини будинку є безпідставними, тому не можуть бути прийняті до уваги.

Згідно ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні, непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Разом із тим, право на обов'язкову частку спадщини невід'ємно пов'язане із прийняттям спадщини особою, яка має на неї право.

Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

В п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у встановленому законом порядку не відмовився від неї.

Також, в матеріалах цивільної справи знаходиться ксерокопія будинкової книги, наданої суду ОСОБА_2, з якої вбачається, що вона та ОСОБА_4 користуються будинком АДРЕСА_1 з 08 лютого 2002 року, однак, даний доказ не підтверджує та не спростовує обставини, на які посилається ОСОБА_2

Так як ОСОБА_2 на час смерті спадкодавця була зареєстрована за іншим місцем проживання, нею не доведено в судовому засіданні факту прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України та спільного проживання з спадкодавцем на час його смерті, тому, не можна вважати, що вона прийняла спадщину у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції на законних підставах відмовив ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог, так як нею не доведено в суді ті обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог і заперечень, тому, апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно відхилити, а рішення Бородянського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: