ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1391/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2016 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караула О.А., за участю секретаря судового засідання Запари А.І., розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії державних виконавців у справі №2н-193/2010 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частини, -

Встановив:

30.09.2015 до суду звернулася ОСОБА_4, яка представляє ОСОБА_1 (змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_5, а потім на ОСОБА_1), зі скаргою на дії державних виконавців у справі №2н-193/2010. Мотивуючи подання скарги, представником скаржника зазначено, що Петриківським районним судом Дніпропетровської області 05.11.2010 винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.10.2010. Виплати по аліментам мали не постійний характер та не в повній мірі. Саме відсутність грошової допомоги змусила скаржницю шукати роботу і звернутися до батька дитини щодо тимчасового опікування за дитиною на невизначений період, до стабілізування чи покращення її особистого і матеріального стану життя. Оскільки батько погодився доглядати за дитиною, 28.11.2014 вона написала заяву до виконавчої служби про повернення їй виконавчого документу. Однак державним виконавцем Кім А.В., безпідставно внесено запис до відміток про виконання судового наказу щодо відсутності у боржника боргу по аліментам станом на 28.11.2014. При цьому мирова угода між сторонами не укладалася, а тим паче судом не визнавалася. Після повернення виконавчого документа державним виконавцем Курило В.В. та начальником ВДВ ОСОБА_7 неправомірно, не передбаченим законом способом, передчасно припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, чим створено сприятливі умови боржнику для позбавлення майна, на яке може бути звернено стягнення і робить неможливим отримання своєчасної матеріальної допомоги для дитини. У зв'язку з чим просить:

- визнати дії посадової особи державної виконавчої служби Петриківського районного управління юстиції, ОСОБА_8, щодо списання заборгованості по аліментам ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 на користь матері, за судовим наказом № 2н -193/2010 від 05 листопада 2010 року, неправомірними;

- визнати дії посадових осіб державної виконавчої служби Петриківського районного управління юстиції, державного виконавця Курило В.В., начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_7, щодо зняття арешту з майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення постановою про повернення виконавчого документу стягувачеві, неправомірними.

- скасувати запис в судовому наказі № 2н-193/2010 від 05.11.2010, у відмітках про його виконання від 28.11.2014, внесену державним виконавцем Кім А.В. про те, що борг відсутній.

- зобовязати посадових осіб державної виконавчої служби Петриківського районного управління юстиції стягнути заборгованість по аліментам за судовим наказом № 2н-193/2010 від 05.11.2010 року в повному обсязі.

В судовому засіданні, представник скаржника підтримала доводи скарги, просила її задовольнити, а також доповнила останню позовну вимогу окрім стягнення заборгованості, ще й зобовязанням її перерахунку з урахуванням самостійно сплаченої заборгованості боржником. Також вказала, що дізналася про безпідставне внесення запису до відміток про виконання судового наказу щодо відсутності у боржника боргу лише 22.09.2015 року, коли змогла з ним ознайомитися в приміщенні ВДВС. Сама постанова про повернення їй виконавчого документу за її заявою від 28.11.2014 до виконавчої служби про повернення їй виконавчого документу відомостей, щодо списання заборгованості по аліментам не містила. Таким чином вважає, що вона пропустила строк звернення з даною скаргою з поважних причин, а отже є всі підстави для поновлення строку звернення до суду з даною скаргою.

Представник ВДВС ОСОБА_9, проти скарги заперечувала, так як у виконавчому провадженні мається заява стягувача про повернення виконавчого документа, де зазначено, що остання не має претензій по сплаті аліментів та утвореній заборгованості станом на 11.11.2014. Окрім того щодо скасування заходів забезпечення виконавчого провадження, то такі заходи у виконавчому провадженні не застосовувалися. Відповідне речення у постанові від 28.11.2014 є опискою. А тому порушення закону в своїх діях, та інших виконавців не бачить.

Вислухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи, суд виходить з такого.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.11.2010 Петриківським районним судом Дніпропетровської області винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.10.2010.

Виконавчий документ направлено на виконання до ДВС Петриківського РУЮ, яке розпочато 13.03.2014 року та здійснювалось до 28.11.2014 року (а.с. 41, 42).

11.11.2014 року до органу виконавчої служби надійшла заява ОСОБА_5 про повернення виконавчого листа у звязку з примиренням з боржником та відсутністю у неї претензій по сплаті аліментів станом на 11.11.2014 року та утвореній заборгованості(а.с. 43).

На підставі вказаної заяви, постановою державного виконавця Кім А.В. від 28.11.2014 року виконавчий документ повернуто стягувачу з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" та зроблено запис у виконавчому документі в графі "відмітки про виконання судового наказу" 29.11.2014 п.1 ч.1 ст. 47 "Про виконавче провадження" борг відсутній.(а.с. 40).

В справі відсутні докази про отримання особисто скаржницею зазначеного виконавчого документу, оскільки згідно супровідного листа ДВС Петриківського РУЮ від 01.12.2014 їй було надіслано лише постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.11.2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЗУ "Про виконавче провадження", державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Однією з підстав повернення виконавчого документу стягувачу, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" є лист, заява стягувача, а повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (ч. 5 ст. 47 цього Закону).

Згідно п. 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документастягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Згідно п. 3.18.1 Інструкції, при завершенні виконавчого провадження державний виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава завершення виконавчого провадження з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору.

Таким чином, ЗУ "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень не передбачено право державного виконавця на списання заборгованості боржника по аліментам на дитину за відсутності підстав, передбачених законом.

В заяві про повернення виконавчого документу, стягувач не відмовлялась від стягнення аліментів на дитину і не ставила питання щодо укладання мирової угоди з боржником у процесі виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;

Порядок розгляду судом зазначених питань передбачений ст. 372 ЦПК України, відповідно до якої, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду, який зарезультатами розгляду постановляє ухвалу.

Однак з огляду на обставини справи, ані відмова стягувача від примусового виконання рішення суду, ані мирова угода між стягувачем і боржником у процесі виконання, що могли слугувати підставами для списання боргу, судом не визнавалася.

У звязку з вищезазначеним, суд приходить до висновку, що дії посадової особи державної виконавчої служби Петриківського районного управління юстиції, ОСОБА_8, щодо списання заборгованості по аліментам ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 на користь матері, за судовим наказом № 2н -193/2010 від 05 листопада 2010 року, є неправомірними, а отже вважає за необхідне в цій частині скаргу задовольнити, зобовязавши державну виконавчу службу Петриківського районного управління юстиції скасувати запис в судовому наказі № 2н-193/2010 від 05.11.2010, у відмітках про його виконання від 28.11.2014, внесену державним виконавцем Кім А.В. про те, що борг відсутній та зобовязати нарахувати та стягнути заборгованість по аліментам за судовим наказом № 2н-193/2010 від 05.11.2010 року в повному обсязі. При цьому суд вважає, що строк звернення з даною скаргою пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Щодо незаконних дій по скасуванню заходів забезпечення примусового виконання судового наказу, суд зазначає, що матеріали виконавчого провадження, які оглянуті в судовому засіданні, не містять даних про застосування таких заходів, зокрема накладення арешту. Як пояснила представник ВДВС, зазначення у постанові від 28.11.2014 про припинення чинності арешту майна боржника є опискою. Відтак у суду відсутні підстави вважати, що дії державних виконавців про скасування арешту та інших заходів примусового виконання є незаконними.

Керуючись ст.ст. 218, 383-389 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державних виконавців у справі №2н-193/2010 задовольнити частково.

Визнати дії посадової особи державної виконавчої служби Петриківського районного управління юстиції, ОСОБА_8, щодо списання заборгованості по аліментам ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 на користь матері, за судовим наказом № 2н -193/2010 від 05 листопада 2010 року, неправомірними.

Зобовязати посадових осіб державної виконавчої служби Петриківського районного управління юстиції скасувати запис в судовому наказі № 2н-193/2010 від 05.11.2010, у відмітках про його виконання від 28.11.2014, внесену державним виконавцем Кім А.В. про те, що борг відсутній.

Зобовязати посадових осіб державної виконавчої служби Петриківського районного управління юстиції нарахувати та стягнути заборгованість по аліментам за судовим наказом № 2н-193/2010 від 05.11.2010 року в повному обсязі.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до судової палати по цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі через Петриківський районний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя О.А.Караул