Номер провадження 2/754/676/16
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Шевчука О.П.

при секретарі - Бойко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист авторського права та стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про захист авторського права та стягнення компенсації за його порушення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є українським художником, винахідником, автором слів та музики альбомів гурту «От Вінта!», переможцем багатьох рок - фестивалів.

Крім того, позивач відомий як художник.

Так, у 2015 році у світ вийшов перший том художньої збірки «ІНФОРМАЦІЯ_1», до складу якої увійшли шаржі на українських політичних та історичних діячів, а також представників творчої спільноти.

4.09.2015 року та 17.09.2015 року представником позивача придбано через Інтернет - магазин «ІНФОРМАЦІЯ_5» за електронною адресою ІНФОРМАЦІЯ_4. літературні брелки, на яких зображено твори позивача, зокрема - «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Продаж здійснено ФОП ОСОБА_2, що підтверджується Видатковою накладною на брелки та відеофіксацією отримання замовлення.

Позивач зазначає, що зазначені вище брелки є контрафактною продукцією, що містить в собі примірники творів образотворчого мистецтва, які бути створені ним що у 2013 році та увійшли до збірки «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Посилаючись на викладене та норми законодавства щодо захисту авторських прав позивач просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав шляхом розміщення літературних брелків, на яких розміщено твір «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_3» в розмірі 10 мінімальних заробітних плат за використання кожного з творів.

Представники позивача в судовому засіданні вимоги ОСОБА_1 підтримали з наведених у позові підстав.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, зазначивши, що позивачем не доведено факт виходу збірки «ІНФОРМАЦІЯ_1» та розміщення в ній творів «ІНФОРМАЦІЯ_2» і «ІНФОРМАЦІЯ_3», тобто факт його авторства щодо зазначених творів.

Крім того, представник відповідача зазначає, що основним видом діяльності відповідача є продаж книг через інтернет - магазини «ІНФОРМАЦІЯ_6».

З 2009 року - часу початку діяльності відповідача окрім продажу книг останнім систематично проводилась акція «ІНФОРМАЦІЯ_7», в рамках якої придбано медичне обладнання для дитячих лікарень м. Києва та м. Васильків Київської обл.

Для проведення зазначеної акції восени 2013 року відповідачем на брелках відтворено зображення літературних діячів, які отримані шляхом вільного доступу в мережі Інтернет. При цьому застережного знаку © або будь - якого застереження щодо охорони авторського права зазначено не було.

Посилаючись на викладене, представник відповідача просить суд в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін у справі, оглянувши речові докази та відеодокази суд встановив наступне.

Відповідно свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір № НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_8 року автором збірки творів образотворчого мистецтва «ІНФОРМАЦІЯ_1» є ОСОБА_1 (а.с. 32).

Оглядом в судовому засіданні Збірки образотворчого мистецтва «ІНФОРМАЦІЯ_1» встановлено, що на аркушах 160 та 163 містяться портрети ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4,5).

Відповідно ст. 433 ЦК України об'єктами авторського права є твори, а саме:

- літературні та художні твори, зокрема: романи, поеми, статті та інші письмові твори; лекції, промови, проповіді та інші усні твори; драматичні, музично-драматичні твори, пантоміми, хореографічні, інші сценічні твори; музичні твори (з текстом або без тексту); аудіовізуальні твори; твори живопису, архітектури, скульптури та графіки; фотографічні твори; твори ужиткового мистецтва; ілюстрації, карти, плани, ескізи і пластичні твори, що стосуються географії, топографії, архітектури або науки; переклади, адаптації, аранжування та інші переробки літературних або художніх творів; збірники творів, якщо вони за добором або упорядкуванням їх складових частин є результатом інтелектуальної діяльності;

- комп'ютерні програми;

- компіляції даних (бази даних), якщо вони за добором або упорядкуванням їх складових частин є результатом інтелектуальної діяльності;

- інші твори.

Статтями 437, 438 ЦК України встановлено, що авторське право виникає з моменту створення твору, особа, яка має авторське право, для сповіщення про свої права може використовувати спеціальний знак, встановлений законом.

При цьому статтею 435 ЦК України встановлено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства).

Аналогічні норми містить і стаття 11 Закону України «Про авторське право та суміжні права».

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.06.2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» роз'яснено судам, що позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий

зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (частина перша статті 435 ЦК, стаття 11 Закону N 3792-XII. Зокрема, первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора.

Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону N 3792-XII при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК).

Представником відповідача презумпцію авторства позивача щодо творів образотворчого мистецтва «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_3» не спростовано.

При цьому надані позивачем копії творів містять підпис належність якого ОСОБА_1 представником відповідача не оспорюється.

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку про авторство ОСОБА_1 щодо творів образотворчого мистецтва «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Майнові права автора твору встановлені ст. 440 ЦК України, відповідно якої автор має право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

При цьому відповідно ст. 441 ЦК України використанням твору є його: опублікування (випуск у світ); відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; переклад; переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; публічне виконання; продаж, передання в найм (оренду) тощо; імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо.

Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

Статтею 1 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» визначено, що розповсюдження об'єктів авторського права і (або) суміжних прав - будь-яка дія, за допомогою якої об'єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об'єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих

об'єктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором.

Відповідно статті 443 ЦК УКраїни використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

З долученої до матеріалів справи копії Видаткової накладної № РВО 12106 від 14.09.2015 року вбачається, що ОСОБА_3, яка є представником позивача за дорученням придбано Брелок літературний у кількості 4 шт.(а.с. 6).

Купівля зазначених брелків здійснена у ФОП ОСОБА_2 - відповідача у справі, щ здійснює діяльність через інтернет - магазин «ІНФОРМАЦІЯ_6», що підтверджується зазначеною вище Видатковою накладною та роздруківкою сайту ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7 - 11).

З зазначеної роздруківки вбачається, що на сайті розміщено пропозицію з придбання брелків, на яких містяться, зокрема, зображення ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3, автором яких є ОСОБА_1

При цьому доказів згоди автора на використання зазначених творів відповідачем представником ФОП ОСОБА_2 суду не надано .

Відповідно ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» встановлено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є, закрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав,

визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

При цьому відповідно ч. 2 ст. 52 зазначеного Закону при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право, зокрема, подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або)суміжних прав, або виплату компенсацій.

Пунктом 42 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.06.2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» роз'яснено судам, що відповідно до пункту "г" частини першої статті 52 Закону N 3792-XII суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або)

суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень

(одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦК , зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50000 мінімальних заробітних плат (пункт "г" частини другої статті 52 Закону N 3792-XII), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

Приймаючи до уваги встановлення факту порушення майнових прав позивача та обставини допущеного порушення; тривалість та обсяг порушення

(одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; наміри відповідача, виходячи з загальних принципів розумності та справедливості, суд вважає, що мінімальний розмір компенсації за порушення авторського права, встановлений законодавством - 10 мінімальних заробітних плат за використання кожного з об'єктів авторського права позивача буде сумою, достатньою для компенсації за порушення прав позивача.

При цьому суд вважає необгрунтованими доводи представника відповідача про те, що об'єкти авторського права, які є предметом позову, перебувають у вільному доступі в мережі Інтернет, не є захищеними від копіювання та розміщені без зазначення імені автора є необґрунтованими, оскільки на них міститься підпис автора, а встановлення знаку захисту авторського права відповідно ч. 2 ст. 437 ЦК України є правом, а не обов'язком автора.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість та доведеність вимог позивача, а тому їх задоволення в повному обсязі.

Задовольняючи позов суд відповідно вимог ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати - суму сплаченого при зверненні до суду судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав шляхом розміщення літературних брелків, на яких розміщено твір ОСОБА_1 «ІНФОРМАЦІЯ_2» в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 13780 грн.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав шляхом розміщення літературних брелків, на яких розміщено твір ОСОБА_1 «ІНФОРМАЦІЯ_3» в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 13780 грн.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 н користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя