Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2016 р. Суворовський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого судді Пепеляшкова О.С.

при секретарі Лапчинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 в залі суду № 18 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство Суворовський» про стягнення заробітної плати, моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_2, який вказав, що рішенням суду від 21.01.2015р. його було поновлено на посаді директора ТОВ ЖКС Суворовський, але поновлено його було на посаді фактично тільки 29.05.2015р. й в той же день він звільнився з роботи. Разом з тим за період з 21.01.2015р. по 29.05.2015р. позивачу не було виплачено заробітну плату та ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату за вказаний період в сумі 27 943 ,40 грн. а також відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн., що було повязано на думку позивача з порушенням його законних прав на працю.

В судовому засіданні позивач та його адвокат ОСОБА_3 вимоги позову підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та вказували, що розмір середньоденного заробітку визначений попереднім судовим рішенням в розмірі 225,35 грн. на день, який слід помножити на кількість календарних днів вимушеного прогулу за вказаний період 124.

Представник відповідача ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що має братися до уваги інший розмір середньоденного заробітку, який за розрахунком відповідача складає 168,10 грн., помножений на кількість робочих днів (87), та від цієї суми в розмірі 14 652,08 грн. мають бути відраховані обовязкові податки та збори, та на руки позивач має отримати 11 764,41 грн. Також представник відповідача заперечувала проти задоволення позову в частині стягнення відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що позивач наявності такої не довів.

Вислухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 20.01.2015р. позов ОСОБА_2 до ТОВ ЖКС Суворовський про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди було задоволено, зокрема скасовано наказ про звільнення та ОСОБА_2 було поновлено на посаді технічного директора ТОВ ЖКС Суворовський, в цій частині рішення допущено до негайного виконання (а.с. 4-12).

Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 24.03.2015р. рішення суду першої інстанції залишив без змін (а.с. 13-16).

ОСОБА_2 звертався до ТОВ ЖКС Суворовський з заявами про його допущення до роботи 01.04.2015р., 03.04.2015р., 26.05.2015р. (а.с. 17, 77, 78).

Як вбачається з копії трудової книжки позивача, фактично його було поновлено 29.05.2015р., в той же день звільнено з займаною посадою за згодою сторін (а.с. 18).

В силу ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Разом з тим відповідач не до пустив ОСОБА_2 відповідно до рішення суду про його поновлення на роботі та не здійснив розрахунок за період з 21.01.2015р. по день звільнення, що крім досліджених доказів не заперечується сторонами по справі.

Порядок обчислення середньої заробітної плати визначений відповідним Порядком обчислення середньої заробітної плати, що затверджений Постановою КМУ від 08.02.1995р. за № 100, та в цьому випадку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Таким чином для обчислення середнього заробітку працівника ОСОБА_2 судом мають братися до уваги останні два місяці роботи позивача.

Розмір середнього заробітку за останні два місяці роботи ОСОБА_2 встановлений рішенням суду від 20.01.2015р. та складає 225,35 грн.

Судом не приймаються до уваги інші розрахунки відповідача, так як відповідно до положень ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, зважаючи на положення до п.8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, у звязку з тим, що за вказаний період з 21.01.2015р. по 29.05.2015р. минуло 87 робочих днів, то на користь позивача має бути стягнуто 19 605,45 грн. заробітної плати.

Крім матеріальної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача по не здійсненню дій по своєчасному поновленню ОСОБА_2 також зазнав втрати нематеріального характеру у звязку із необхідністю прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України власник або уповноважена особа повинен відшкодувати моральну шкоду у випадку, якщо з вини адміністрації були порушені законні права і інтереси працівника. З урахуванням характеру та обєму, заподіяної позивачу моральної шкоди, суд вважає, що у порядку компенсації моральних страждань з відповідача необхідно стягнути 2 000 гривень.

Судом не приймаються до уваги інші пояснення сторін як такі, що не мають правового значення для вирішення спору по суті.

В силу положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові з вимог матеріального характеру в сумі 551,20 грн., та пропорційно частині задоволених позовних вимог нематеріального характеру в сумі 275,60 грн., а всього стягнути 826,20 грн.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 293 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство Суворовський» про стягнення заробітної плати, моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство Суворовський» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в сумі 19 605,45 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн., а всього стягнути 21 605,45 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство Суворовський» на користь держави судовий збір у розмірі 826,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м.Одеси.

Суддя