Провадження №22-ц/784/386/16
Провадження № 22-ц/784/386/16 Головуючий першої інстанції: Батченко О.В.
Категорія: 27 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

суддів: Кушнірової Т.Б.,

Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Гавор В.Б.,

без участі осіб, які беруть участь у справі і належним чином повідомлені про час та місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

уповноваженої особи Фонду гарантування

вкладів фізичних осіб на ліквідацію

Публічного акціонерного товариства

«Міський комерційний банк»

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення грошових коштів за договором грошового вкладу (депозиту),

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 р. ОСОБА_3 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» (далі - ПАТ «Міський комерційний банк») про стягнення грошових коштів за договором грошового вкладу (депозиту).

Позивач вказував, що 09 січня 2014 р. уклав з ПАТ «Міський комерційний банк» договір акційного строкового банківського вкладу № 2630/52/152077, за яким передав в управління відповідача грошові кошти у сумі 2 500 доларів США на строк з 09 січня 2014 р. по 09 травня 2014 р. за умови нарахування 9,8% річних на суму вкладу.

По закінченню дії договору 12 травня 2014 р. він звернувся до відповідача із заявою про повернення вкладу та нарахованих процентів, але останній гроші готівкою не повернув.

19 травня 2014 р. йому було сплачено 462 грн. замість 40 доларів США, 06 червня 2014 р. йому було сплачено 411 грн. 61 коп. замість 35 доларів США.

05 червня 2014 р. з метою перерахування коштів у безготівковій формі він вимушений був відкрити банківський рахунок у Публічному акціонерному товаристві «Юнекс Банк», сплативши за це 50 грн., та поточний рахунок у ПАТ «Міський комерційний банк», сплативши за це 25 грн. та 12 червня 2014 р. оформив платіжне доручення на перерахування коштів, за що сплатив комісію відповідачу в сумі 705 грн. 63 коп., однак платіжне доручення так і не було виконано, але незважаючи на викладене відповіді, які надсилалися відповідачем, містили інформацію про виконання зобов'язань з перерахування коштів.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати дії ПАТ «Міський комерційний банк» по наданню необґрунтованих, суперечливих відомостей у листах з порушенням строків розгляду його звернень, незаконними; стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» на його користь станом на 03 жовтня 2014 р: невиплачену суму вкладу за договором № 2630/52/152077 від 09 січня 2014 р. у розмірі 2426,00 доларів США (що на день складання позову за курсом НБУ складає 2426,00 доларів США х 12,94 (курс НБУ) = 31392,44 грн.); збитки, які складаються з: 93,80 доларів США (за курсом НБУ це 1213,77 грн.) суми неодержаних процентів за період прострочення повернення суми вкладу; 50,00 грн. суми витрат на відкриття банківського рахунку в іншому банку; 25,00 грн. суми витрат на відкриття поточного рахунку в ПАТ «Міський комерційний банк» для переказу коштів; 705,63 грн. суми комісійних витрат на переказ коштів в інший банк; 37,00 грн. суми втрат на вимушеному продажі, а потім купівлі 40,00 доларів США; 23,92 гр. суми втрат на вимушеному продажі, а потім купівлі 35,00 доларів США; 5000,00 грн. суми компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди; неустойку у вигляді пені в розмірі 242,60 доларів США (що еквівалентно 3139,24 грн.), а загалом 2762,40 доларів США (еквівалентно 35745,46 грн.) та 5841,55 грн.

17 квітня 2015 р. позивач надав суду заяву про зміну розміру позовних вимог, в якій, посилаючись на те, що у зв'язку із запровадженням у ПАТ «Міський комерційний банк» тимчасової адміністрації 24 березня 2015 р. через відділення ПАТ «Перший Український міжнародний банк» йому виплачено 36 744 грн. 74 коп., що складало 2 426 доларів США із розрахунку офіційного курсу валют, який був встановлений НБУ на день запровадження тимчасової адміністрації, просив визнати дії відповідача по наданню необґрунтованих, суперечних відповідей у перелічених листах, з порушенням строку розгляду його звернень незаконними; стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» на користь позивача фактично невиплачену суму вкладу за договором № 2630/52/152077 від 09 січня 2014 р. у розмірі 1 027,27 долара США; збитки, які складаються з: 210,96 доларів США суми неодержаних процентів станом на 15 квітня 2015 р.; 50,00 грн. суми витрат на відкриття банківського рахунку в іншому банку; 25,00 грн. суми витрат на відкриття поточного рахунку в ПАТ «Міський комерційний банк» для переказу коштів; 705,63 грн. суми комісійних витрат на переказ коштів в інший банк; 37,00 грн. суми витрат на вимушеному продажі, а потім купівлі 40,00 доларів США; 23,92 грн. суми витрат на вимушеному продажі, а потім купівлі 35,00 доларів США; 6000,00 грн. суми компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди; неустойки у вигляді пені в розмірі 242,60 доларів США, а загалом 1 480,83 долара США та 6 841,55 грн.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2015 р. позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» на користь ОСОБА_3 грошовий вклад за договорами банківського рахунку фізичної особи НОМЕР_1 від 05 червня 2014 р. в розмірі 1 027,27 доларів США вкладу, 210,96 доларів США відсотків та 242,60 доларів США пені.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача на користь держави 325 грн. 58 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду через неповноту та неправильність встановлення обставин справи, а також невірне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує на безпідставність її доводів і просить відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 09 січня 2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» та ОСОБА_3 укладений договір акційного строкового банківського вкладу № 2630/52/152077, за яким банк прийняв від вкладника грошові кошти на строковий депозитний рахунок в сумі 2 500 доларів США, що підтверджується квитанцією від 09 січня 2014 р., на строк з 09 січня 2014 р. по 09 травня 2014 р. зі сплатою банком вкладнику процентів за зазначений період в розмірі 9,8% річних.

12 травня 2014 р. позивач звернувся до начальника відділення № 52 ПАТ «Міський комерційний банк» та керівника ПАТ «Міський комерційний банк» із заявою, в якій просив негайно повернути його грошовий вклад за договором банківського вкладу № 2630/52/152007 від 09 січня 2014 р. 14 травня 2014 р. позивач звернувся до начальника відділення № 52 ПАТ «Міський комерційний банк» та керівника ПАТ «Міський комерційний банк» з аналогічною вимогою.

Згідно відповіді ПАТ «Міський комерційний банк» за вихідним № 09.3.104/2644 від 11 червня 2014 р. по закінченню строку депозиту за договором № 2630/52/152077 від 09 січня 2014 р. вклад був перерахований на рахунок з обліку вкладів на вимогу НОМЕР_2.

Відповідно до заяви на видачу готівки № 3938 від 19 травня 2014 р., ОСОБА_3 було виплачено 40 доларів США (що еквівалентно 470,21 грн.). Того ж дня банком було проведено операцію щодо продажу позивачеві іноземної валюти в сумі 40 доларів США (що еквівалентно 462,00 грн.), про що свідчить квитанція № 3993 від 19 травня 2014 р.

Відповідно до заяви на видачу готівки № 668 відповідач 06 червня 2014 р. виплатив ОСОБА_3 35 доларів США (що еквівалентно 411,61 грн.).

06 червня 2014 р. між ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_3 укладено договір банківського рахунку НОМЕР_3, за яким відкрито на ім'я ОСОБА_3 поточний рахунок в валюті - долар США НОМЕР_3.

12 червня 2014 р. ОСОБА_3 звернувся до начальника відділення № 52 ПАТ «Міський комерційний банк» та керівника ПАТ «Міський комерційний банк» з заявою про перерахування суми його вкладу у розмірі 2 426 долара США згідно платіжного доручення в іноземній валюті № 1 від 12 червня 2014 р.

Відповідно до квитанції № 3465 від 17 червня 2014 р. позивач сплатив комісійну винагороду банку за переказ 2426 долара США в сумі 705,63 грн.

Згідно із платіжним дорученням від 24 березня 2015 р. № TR.8018748.6710.8850 позивачу було виплачено 36 744 грн. 74 коп. Миколаївським відділенням ПАТ «Перший Український міжнародний банк».

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що ПАТ «Міський комерційний банк» порушило зобов'язання за договорами банківського вкладу, а тому кошти за депозитними договорами, укладеними між банком та позивачами, відсотки за ними та збитки підлягають стягненню з банку на користь позивачів.

Однак такий висновок суду не відповідає вимогам закону, що регулює спірні правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

На підставі постанови Правління Національного банку України № 732 від 20 листопада 2014 р. про віднесення ПАТ «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможних Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив тимчасову адміністрацію і розпочав процедуру виведення ПАТ «Міський комерційний банк» з ринку.

Постановою Правління Національного банку України № 187 від 19 березня 2015 р. банківську ліцензію ПАТ «Міський комерційний банк» відкликано та прийнято рішення про його ліквідацію.

Рішенням виконавчої дирекції Фонд гарантування вкладів фізичних осіб № 64 від 20 березня 2015 р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк».

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

На момент ухвалення рішення судом першої інстанції (19 червня 2015 р.) у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2016 р. у справі № 6-2001цс15.

Суд на ці обставини справи та наведені положення Закону уваги не звернув, не врахував, що з 20 листопада 2014 р. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Міський комерційний банк» з ринку, що виключає можливість задоволення даного позову, заявленого до банку, та помилково задовольнив позов, фактично змінивши визначений законом порядок проведення розрахунків з клієнтом банку, відносно якого запроваджено тимчасову адміністрацію.

Крім того суд, задовольнивши позов, залишив поза увагою, що у повній відповідності до положень п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у березні 2015 р. позивачеві за рахунок коштів Фонду було повернуто суму вкладу в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації.

У зв'язку із викладеним рішення суду в силу положень п. 4 ч. 2 ст. 309 ЦПК України необхідно скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» задовольнити.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення грошових коштів за договором грошового вкладу (депозиту) відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: