Провадження № 2/127/597/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27.01.2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: судді Бойка В.М.,

за участю секретаря Паламарчук А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення авансу суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення авансу.

Позовні вимоги аргументовані тим, що 02.11.2013року між позивачем та відповідачем була укладена домовленість стосовно купівлі для позивача та за його кошти автомобіля. В рахунок виконання майбутнього договору купівлі-продажу позивачем було передано в якості авансу 2900 доларів США, що підтверджується розпискою від 02.11.2013 року, яка була написана відповідачем власноручно. З вини ОСОБА_2 договір купівлі-продажу автомобіля не був укладений у встановленому законом порядку, а тому передана сума у розмірі, 2900 доларів США, є за змістом ст. 570 ЦК України авансом і підлягає поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України.

Позивач вказує, що відповідачем частково було повернуто аванс в розмірі 900 доларів США, іншу частину авансу відповідач добровільно повернути відмовляється.

Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом з вимогами стягнути з відповідача на користь позивача переданий аванс в розмірі 42294 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві. Просив позов задовольнити.

В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що згідно розписки від 02.11.2013р. вбачається, що ОСОБА_2 взяв завдаток у ОСОБА_1 в сумі 2900 доларів США. ( а. с. 6).

Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача 31.08.2015р. направлялсь вимога про повернення коштів, за вказаною вище розпискою, що підтверджено матеріалами справи. ( а. с. 34-36)

ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.ст. 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання.

Згідно із ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Суд звертає увагу, що позивач в данному позові просить суд повернути кошти відповідачем на підставі ст. 1212 ЦК України якою встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Таким чином, як вбачається з диспозиції даної статті вона не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем.

Враховуючи вказане вище, суд вважає, що кошти передані позивачем відповідачу в розмірі 2900 доларів США, не були спрямовані на забезпечення існуючого дійсного зобовязання, а між сторонами таке зобов'язання не виникло -за змістом ч.1 ст.570 ЦК України, крім того, зі змісту даної розписки не вбачається обовязку повернення коштів відповідачем позивачу в разі невиконання зобовязання, надану розписку навіть не можна вважати попереднім договором за змістом абз.4 ч.1 ст.635 ЦК України. Тобто, в даному випадку враховуючи те, що сторони договір купівлі- продажу не укладали, а тому одержні кошти поверненню не підлягають.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований та не підтверджений матеріалами справи, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 570, 610, 612, 1212, ЦК України, ст.ст. 15, 16, 58, 60, 88, 209- 215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення авансу- відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: