Справа № 355/1437/13-ц Головуючий у І інстанції Єременко В. М.
Провадження № 22-ц/780/4595/16 Доповідач у 2 інстанції Яворський М. А.
Категорія 58 02.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

02 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Дрозд Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 27 лютого 2014 року за поданням відділу державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції Київської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 у справі позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду першої інстанції із позовом про стягнення аліментів до ОСОБА_2

Заочним рішенням Баришівського районного суду Київської області від 11 вересня 2013 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, але не 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття.

24 лютого 2014 р. головний державний виконавець ВДВС Баришівського РУЮ звернувся до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 27 лютого 2014 року встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон до виконання своїх зобов'язань боржника ОСОБА_2.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Баришівського районного суду посилаючись на той факт, що станом на 13 липня 2016 р. у нього відсутня заборгованість по сплаті аліментів.

Апелянт ОСОБА_2 подав до суду клопотання, в якому підтримує доводи апеляційної скарги та просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Начальник ВДВС Баришівського РУЮ - Старенький М.І. звернувся до суду з інформацією про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження за письмовою заявою стягувачки ОСОБА_4 про повернення виконавчого документа. При ухваленні рішення апеляційним судом Київської області покладається на думку суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Встановлюючи тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що боржник тривалий час ухиляється від виконання рішення суду, за місцем реєстрації не проживає, судом оголошено його розшук, а так як він є уродженцем держави Камерун, то може виїхати за межі України.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон є ухилення громадянина від зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов'язань.

Згідно роз'яснень Міністерства Юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27 травня 2008 р. №25-32/463, наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням є підставою для обмеження у праві виїзду за межі України.

З матеріалів справи вбачається, що 16 жовтня 2013 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття провадження за № ЄДРВП 40267425, з моменту якого рішення суду боржником не виконується. Боржник злісно ухиляється від сплати аліментів.

12 грудня 2013 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 26 грудня 2013 р. боржника по аліментним платежам оголошено в розшук.

Станом на 01 січня 2014 р. заборгованість по аліментам у розмірі 3034,83 грн залишилася непогашеною.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_2 дізнався про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України дізнався лише 11 липня 2016 р., коли отримав рішення ст. лейтенанта Ю.В.Мурави Сумського прикордонного загону про відмову в перетинанні державного кордону України, в якому підставою для відмови у перетинанні кордону є оскаржувана ухвала (а.с.96).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника -фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу виконавчої служби.

Суд першої інстанції, розглядаючи вказане подання головного державного виконавця ВДВС Баришівського РУЮ, залишив поза увагою ті обставини, що всупереч вимог ст. 3771 ЦПК України подання державного виконавця належним чином не погоджено із начальником відділу державної виконавчої служби, та на грифі погодження відповідна печатка відсутня.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, оскільки при постановленні ухвали був порушений порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 27 лютого 2014 року скасувати направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Ю.М.Кулішенко

В.О.Фінагєєв