Справа №463/1844/14-ц
Провадження №2/463/43/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Шеремети Г.І.

при секретарі с/з Козак О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 про припинення права на частку в спільному майні, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8, третьої особи: ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та об'єднаним з ними позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом про припинення права на частку в спільному майні, який в подальшому уточнила, остаточно просила припинити право власності ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на 1?2 частину квартири АДРЕСА_1 з виплатою їм грошової компенсації вартості даної частини квартири, в розмірі 118560,00 грн.; визнати за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в цілому.

Позовні вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить ? частина квартири АДРЕСА_1. Інша частина - належала ОСОБА_9, який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті останнього на його частку в квартирі претендують відповідачі по справі, які є його спадкоємцями за законом. Станом на даний час у спірній квартирі проживає позивачка, яка через неможливість спільного проживання (оскільки квартира 1-кімнатна), просить відповідно до ст.365 ЦК України припинити право власності відповідачів з виплатою грошової компенсації.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_6 та її представник позов підтримали в повному обсязі з підстав, передбачених в ньому. Позивач додатково повідомила, що готова компенсувати відповідачам вартість їх частки у спірній квартирі, що підтверджується внесенням на депозитний рахунок суду коштів в сумі 118860,00 грн.

Відповідач ОСОБА_3 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_8, третьої особи: ОСОБА_7, приватного нотаріуса ЛМНО Тимків І.М. про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, яку в ході судового розгляду неодноразово уточнювала, остаточно просила визнати за нею право власності на 1?2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 в порядку права представлення.

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід ОСОБА_9, після якого відкрилася спадщина - ? частина квартири АДРЕСА_1, на яку претендують вона, як спадкоємиця по праву представлення після свого батька ОСОБА_11, її рідна тітка ОСОБА_8 та її рідній дядько ОСОБА_7 Звернувшись в межах шестимісячного строку з заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у зв'язку з оспоренням в судовому порядку її права на спадкування.

Представники відповідача ОСОБА_3 зустрічну позовну заяву підтримали в повному обсязі з підстав, передбачених в ній.

Відповідач ОСОБА_8 до судового засідання подала заяву про залишення її позову до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, об'єднаного ухвалою Личаківського районного суд м.Львова від 13.06.2014 року в одне провадження з первісним позовом, - без розгляду. Первісний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 про припинення права на частку в спільному майні просила задоволити в повному обсязі. Вирішуючи спір, суд вважає, що заяву ОСОБА_8 слід задоволити в частині залишення її позову без розгляду, оскільки така не суперечить чинному законодавству та не порушує інтереси сторін. Що стосується вимоги ОСОБА_8 про задоволення в повному обсязі первісного позову ОСОБА_6, суд вважає, що така не може бути задоволена з урахуванням того, що відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_7, не будучи присутніми в судовому засіданні, не дали згоди на припинення їх права власності у спірному майні та не погодили розміру компенсації за таке.

Заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.215 ЦПК України, суд вважає, що в первинному позові ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 про припинення права на частку в спільному майні слід відмовити, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_8, третьої особи: ОСОБА_7, приватного нотаріуса ЛМНО Тимків І.М. про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - відмовити, а об'єднаний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування - залишити без розгляду з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії реєстраційного посвідчення від 14.12.1999 року, виданого ЛО ДК БТІ та ЕО, квартира АДРЕСА_1 в цілому зареєстрована за ОСОБА_9 на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Львівським міським нотаріальним округом від 22.10.1999 року №2231 (а.с.178).

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 12.08.2013 року, квартиру АДРЕСА_1 визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_13 та ОСОБА_9. Визнано за ОСОБА_13 право власності на ? ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 (а.с.18-21).

Згідно договору дарування від 21.03.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №369, ОСОБА_13 подарувала ОСОБА_6 ? частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.5). На підставі вищезазначеного договору ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на подаровану частину квартири відповідно до відомостей витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29.06.2012 року, актовий запис №294 (а.с.44). Після смерті останнього відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: ? частину квартири АДРЕСА_1.

Позивачем по справі заявлено вимогу про припинення права власності ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на 1?2 частину квартири АДРЕСА_1 з виплатою їм грошової компенсації вартості даної частини квартири. Суд відмовляючи у задоволенні цієї вимоги виходив з наступного.

Відповідно до ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішення суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Як вбачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_7 відповідачами по справі ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 заявлено свої спадкові права на майно померлого, а саме: на 1?2 частину квартири АДРЕСА_1. Інша 1?2 частина квартири належить на праві власності ОСОБА_6 Виходячи з технічних характеристик квартири, яка складається з однієї кімнати площею 15,3 кв.м., кухні площею 2,00 кв.м., санвузла площею 2,2 кв.м., коридору площею 1,1 кв.м., вхід до квартири здійснюється в кімнату, через яку здійснюється доступ до інших приміщень, суд вважає неможливим одночасне проживання чотирьох дорослих людей у квартирі такого типу.

Крім того, згідно висновку №003/15 судової будівельно-технічної експертизи від 14.01.2015 року, встановлено, що виділити належну відповідачам ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 ? частку квартири АДРЕСА_1 в натурі не надається можливим (а.с184).

На підтвердження виконання вимог ч.2 ст.365 ЦК України, позивачем представлено копію квитанції №TR.350853.4161.11 від 07.05.2015 року про внесення грошових коштів еквівалентних вартості спірної 1?2 частину квартири в розмірі 118860,00 грн. (а.с.230).

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні відповідно до ст.365 ЦК України, необхідним є не лише виконання вимог цієї статті, в тому числі і щодо попереднього внесення вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, але обов'язковою є наявність також згоди такого співвласника на припинення його права на частку.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Більше того, у відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за власною волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що позивачем не досягнуто з усіма відповідачами згоди щодо припинення їх права на частку з виплатою компенсації, тому вважає, що відповідна вимога позивача не може бути задоволеною. Крім того, ОСОБА_8 подала заяву, в якій просила вимогу ОСОБА_6 задоволити в повному обсязі, однак в судове засідання не з'явилась, своєї думки щодо припинення права власності на частку не висловила, згоди на визначений позивачем розмір компенсації не надала.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та про усунення перешкод у користуванні квартирою суд виходив з наступного.

Відповідач ОСОБА_3, заявляючи зустрічну вимогу про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, посилалась на те, що є спадкоємицею першої черги за правом представлення після свого батька ОСОБА_11, а тому має право на спадкування 1?2 частини квартири свого померлого діда ОСОБА_9, який 26.10.1999 року склав заповіт на її батька ОСОБА_11 (а.с.с.21), який помер до відкриття спадщини ОСОБА_9 Свої вимоги обґрунтовує, посилаючись на положення ч.1 ст.1266 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. На час відкриття спадщини після ОСОБА_9, спадкодавець ОСОБА_3 - ОСОБА_11 був покійним.

У ст.1259 ЦК України законодавець закріплює спеціальне правило, відповідно до якого черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. При цьому цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині.

На думку суду, по аналогії зі ст.1259 ЦК України, мав би бути укладений договір про зміну черговості одержання права на спадкування з особою, яка є спадкоємцем за правом представлення. Спадкоємці за правом представлення є безпосередніми та самостійними наступниками спадкодавця.

Зважаючи на те, що жодного договору про зміну черговості одержання права на спадкування ОСОБА_3 не укладала, навіть не виявила ініціативи на його укладення, то суд вважає, що вона не має права на спадкування як спадкоємиця першої черги за правом представлення, відсунувши від спадкування спадкоємців другої черги - рідну тітку ОСОБА_8 та рідного дядька ОСОБА_7

Керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,294 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 365, 1218, 1266, 1267, 1268 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 про припинення права на частку в спільному майні - відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_8, третьої особи: ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - відмовити.

Об'єднаний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування - залишити без розгляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області в порядку і строки передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: Шеремета Г. І.