Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
11 січня 2016 року
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
uоловуючого - судді Черенкової Н.П
при секретарі - Ковальовій Я.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСибБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, третя особа ОСОБА_2,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру №1 по вул. Арх. Старова, 12 в м. Миколаєві.
Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав.
Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності представника позивача, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.. 224 ЦПК України.
Обставини справи, встановлені судом.
Забезпеченням виконання зобов*язань позичальника за кредитним договором є договір іпотеки від 26 серпня 2008 року, укладений між Банком та ОСОБА_1
Згідно п. 1.2 договору іпотеки визначена сторонами вартість предмету іпотеки складає 307553,00 грн.
Згідно п. 4.1 кредитного договору позичальник зобов*язався повернути одержаний кредит та сплатити нараховані Банком проценти, комісії та інші платежі у порядку і терміни, встановлені договором.
Відповідно до п. 8.1 кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх зобовязань, передбачених цим договором, зокрема термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.07.2011 року стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства УкрСиббанкзаборгованість за кредитним договором від 26.08.2008 року в загальній сумі 345651,54 грн., ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства УкрСиббанкзаборгованість за кредитним договором від 26.08.2008 року в загальній сумі 345651, 54 грн.; ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства УкрСиббанкзаборгованість за кредитним договором від 08.09.2008 року в загальній сумі 206290, 34 грн.; з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства УкрСиббанкзаборгованість за кредитним договором від 08.09.2008 року в загальній сумі 206290,34 грн.

Однак, відповідач зобов*язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв*язку з чим станом на 03 листопада 2014 року існує заборгованість перед Банком.

Згідно наданого розрахунку відповідачам нарахована заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом 38668,69 дол. США, що еквівалентно 500788,38 грн., заборгованості по процентам 34795,30 дол. США, що еквівалентно 450625,09 грн., пеня за прострочення сплати кредиту у розмірі 1142,42 дол. США, що еквівалентно 14795,31 грн., пеня за прострочення сплати процентів у розмірі 5679,41 дол. США, що еквівалентно 73552,58 грн.

Частиною першою статті33та статті39 Закону України від 5 червня 2003 року №898-IV «Про іпотеку»(далі - Закон «Про іпотеку») передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п.4.1 умов договору іпотеки, укладеного між Банком та відповідачами у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов*язання за цим договором або будь-якого зобов*язання, що забезпечено іпотекою за цим Договором,; у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки; в інших випадках відповідно до діючого законодавства.

Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснене іпотекодерджателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса , позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку»; з інших, передбачених законодавством України, підстав (пункт 4.2 договору іпотеки).

Пунктом 4.3 договору іпотеки передбачено, що право визначення підстави та способу звернення стягнення належить Іпотекодержателю.

Частиною 1 ст.589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно ч. 1 ст.33, ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1ст. 11 Закону «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Матеріалами справи підтверджується, що розмір предмету іпотеки не перевищує суму заборгованості за основним зобов'язанням.

Статтею 3 Закону «Про іпотеку» передбачено, що іпотека виникає на підставі договору. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.

Частиною 1 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» передбачає право іпотекодержателя від свого імені на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

За таких обставин, суд вважає, що порушення позичальником взятих зобов'язань за договором кредиту, внаслідок якого утворилась зазначена заборгованість, є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений п. 4.3 договору іпотеки.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.09.2015 року зазначено, що 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобовязання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню цього слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови.

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобовязання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника).

Згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобовязань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Разом з тим Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не є підставою для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів.

За такого, позов підлягає задоволенню з підстав, викладених вище.

Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.14, 15,209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 26 серпня 2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3, яка станом на 03 листопада 2014 року становить 80285,83 дол. США, що еквівалентно 1039761,36 грн., а саме: заборгованість за кредитом 38668,69 дол. США, що еквівалентно 500788,38 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 34795,30 дол. США, що еквівалентно 450625,09 грн., пеня за прострочення сплати кредиту 1142,43 дол. США, що еквівалентно 14795,31 грн., пеня за прострочення сплати процентів у розмірі 5679,41 дол. США., що еквівалентно 73552,58 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 26 серпня 2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1, що посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округуГорбуновим К.Є. та зареєстрований в реєстрі за №4869, а саме квартиру АДРЕСА_1 в. м. Миколаєві, житловою площею 30,9 кв.м., загальною площею 54,7 кв.м., яка належать ОСОБА_1 підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради Миколаївської області 04.08.2008 року та зареєстрованого в КП «Миколаївське МБТІ» 04.08.2008 року в реєстровій 130, номер запису 21553 та ЕРПВНМ за р. №24223221, шляхом продажу на прилюдних торгах, відповідно до діючого законодавства України, у межах процедури виконавчого провадження та початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Центрального районного суду м. Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.П. Черенкова