Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/2504/15-ц Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Заполовського В. Й.,

з участю секретаря судового засідання: Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі,

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, необхідного для подання заяви про прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 Просить визначити їй достатній додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася її сестра. Вона ж своєчасно не вчинила таких дій через хворобливий стан здоров'я, оскільки страждає на гіпертонічну хворобу.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що весняно-польові роботи, домашнє підсобне господарство (догляд за коровою та іншою живністю тощо), погіршення стану її здоров'я (загострення гіпертонічної хвороби та хвороби суглобів), отримання сином внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 08 серпня 2011 року, тілесних ушкоджень, перебування його на амбулаторному лікуванні та необхідність здійснення за ним догляду, поганий стан здоров'я її чоловіка, який є ліквідатором ЧАЕС, позбавило її можливості приїхати до міста Малина, відстояти кількагодинну чергу та подати заяву про прийняття спадщини.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених у скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що мати сторін, ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.4,5,6,27 та зворот).

На день смерті залишилося майно: житловий будинок АДРЕСА_1, та вклад в ПАТ «Державний ощадний банк України» на суму 1 898 грн. 34 коп. (а.с.9).

Сторони належать до спадкоємців першої черги за законом відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України.

Як вбачається з довідки житлової організації від 23 липня 2012 року №128 на час відкриття спадщини із спадкодавцем ніхто постійно не проживав (а.с.25).

Відповідач із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася 17 березня 2011 року (а.с.20,28 зворот).

Із спадкової справи №86/2011 також вбачається, що ОСОБА_4, яка доводиться сторонам рідною сестрою, заявою від 17 березня 2011 року відмовилася від прийняття спадкового майна на користь сестри ОСОБА_2, тобто відповідача (а.с.21).

Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 23 серпня 2012 року посвідчено, що спадкоємцем житлового будинку та вкладу є відповідач (а.с.27 та зворот,7).

Із медичної довідки від 01 жовтня 2015 року вбачається, що позивач знаходиться на диспансерному обліку з 1995 року з діагнозом: гіпертонічна хвороба 2-3 ст.(а.с.10).

Ксерокопії з медичної картки, які приєднані до апеляційної скарги, із записами за 23 липня 2010 року - болі у лівому стегні, за липень 2012 року - проблеми із суглобами, 04 грудня 2012 року - гіпертонічна хвороба та березень 2013 року - простудне захворювання не ідентифіковані щодо особи хворого, а тому не можуть бути визнані належними та допустимими доказами у даній справі. Окрім того, сама по собі наявність таких хронічних захворювань як гіпертонії та артроз суглобів не унеможливлює звернення до нотаріальної контори. Звернення до лікаря не припадають на період з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по 12 вересня 2011 року.

Із ксерокопії з медичної картки хворого, що приєднані до апеляційної скарги вбачається, що особа 08 серпня 2011 року потрапила у ДТП, у неї діагностовано забої, рани чола, передпліччя та з 09 серпня по 18 серпня 2011 року вона перебувала на лікарняному. Колегія суддів також не може вважати медичні документи належними та допустимими доказами, оскільки особа хворого не ідентифікована. Окрім того, доказів того, що хворий потребував сторонньої допомоги та таку допомогу надавала позивач немає. Заслуговує на увагу також той факт, що після закриття лікарняного листа та до закінчення строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини залишалося ще більше трьох тижнів.

Решта виписок із медичної картки не ідентифікована щодо особи хворого, а тому також не може бути прийнята як доказ у справі. Окрім того, вона стосуються періоду з березня 2013 року по 16 січня 2015 року, а тому не має правового значення для розгляду даного спору.

Що ж стосується виписок із історії хвороби ОСОБА_5 за 2013-2014 роки, чоловіка позивача, то вони свідчать про хворобливий стан його здоров'я, але на спірний період не припадають, а тому відсутні докази того, що чоловік позивача за медичними показниками потребував стороннього догляду або допомоги у спірний період та ОСОБА_1 здійснювала такий догляд або надавала таку допомогу (а.с.57-59).

За змістом ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції позивач пояснила, що не подала заяву до нотаріальної контори, бо не знала, що закон зобов'язує подати заяву у продовж шести місяців з часу смерті матері та й сестри повелися із нею нечесно. Доказів обману також не надала, а відтак не довела.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно вважав, що у позивача об'єктивних, непереборних, істотних перешкод для подання заяви не було, а причини, на які вона послалася, не можна вважати поважними в розумінні ч.3 ст.1272 ЦК України, а тому обґрунтовано дійшов висновку про те, що правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду, згідно ст.308 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду залишає без змін.

Рішення законне та обґрунтоване. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,314-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: