Справа № 161/5820/16-ц
Провадження № 2/161/2496/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 липня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Козак О.А.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк про визнання договору поруки припиненим, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідачапро визнання договору поруки припиненим.

Вказує на те, що 11 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № VО21GL, відповідно до якого останньому банком було надано кредит в розмірі 56 090,00 доларів США на наступні цілі: 51 000,00 доларів США на придбання нерухомості, а також 5090,00 доларів США на оплату страхових платежів під 10,80 % річних на термін до 11 лютого 2018 року.

З метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором від 11 лютого 2008 року, між ОСОБА_2 і ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки № VО21GL/3, згідно умов якого вона зобовязалась відповідати перед кредитором за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором. Аналогічні договори поруки були укладені між банком та іншими поручителями - ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Крім того, вказує, що із позовної заяви з уточненнями, яка надійшла на її адресу 21.05.2015 року, їй стало відомо, що 02 квітня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і позичальником було укладено додаткову угоду № VО21GL-1/1 до кредитного договору № VО21GL від 11.02.2008 р., якою збільшено розмір процентної ставки до 14,04 % річних за користування кредитом з дати звільнення позичальника з роботи. Своєї згоди на укладення вказаної додаткової угоди вона та поручителі не надавали.

Оскільки, внаслідок укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 додаткової угоди без її згоди, якою внесено зміни до кредитного договору, зокрема, встановлено нову збільшену процентну ставку, що застосовується при звільненні позичальника з роботи, збільшився обсяг її відповідальності, то на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України просила визнати договір поруки припиненим.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві. Просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому, суд ухвалив проводити розгляд справи без його участі за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши представлені суду докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 укладено кредитний договір № VО21GL, відповідно до умов якого банком було надано кредит в розмірі 56 090,00 доларів США: 51 000,00 доларів США на придбання нерухомості, а також 5090,00 доларів США на оплату страхових платежів під 10,80 % річних на термін до 11 лютого 2018 року (а.с. 8 -10).

Відповідно до пункту 6.2.1 кредитного договору, банк вправі змінити процентну ставку за користування кредитом і/або нарахувати додаткову комісію у випадку припинення трудового договору, укладеного між позичальником і банком (за винятком припинення трудового договору у зв'язку з виходом на пенсію; у зв'язку з переведенням на інше підприємство (за узгодженням з банком); у зв'язку зі смертю позичальника).

Крім цього, як зясовано судом, з метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 11 лютого 2008 року між ОСОБА_2 і ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки № VО21GL/3, за умовами якого остання зобовязалась нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором. Такі ж договори поруки були укладені між банком та іншими поручителями - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (а.с. ).

І як слідує з п. 13 договору поруки, зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, 02 квітня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № VО21GL-1/1 до кредитного договору № VО21GL від 11.02.2008 р., за умовами якої п. 6.9 договору викладено в новій редакції: «Сторони узгодили, що при настанні однієї із умов, передбаченої п. 6.2 цього договору, розмір відсоткової ставки за користування кредитом становить розмір, що встановлений на дату звільнення позичальника наказом по банку/рішенням кредитного комітету банку для здійснення операцій споживчого кредитування фізичних осіб (а.с.11).

Розмір відсоткової ставки за користування кредитом 14,04 % річних, зазначений в цьому пункті договору, є чинним з дня складання (формування) позичальником в системі електронного документообігу банку обхідного листа про звільнення з роботи. Обхідний лист позичальника про звільнення з роботи з урахуванням умов цього пункту договору містить в собі інформацію про розмір щомісячного платежу за кредитом, та розмір, узгодженого згідно цього пункту договору, розміру відсоткової ставки за користування кредитом та є письмовим повідомленням позичальника про зміну розміру відсоткової ставки та розміру щомісячного платежу. Додатково про зміну розміру відсоткової ставки за користування кредитом банк за своїм вибором може здійснити шляхом направлення позичальнику SМS-повідомлення або повідомлення в системі Приват 24, або лист на електронну пошту.»(а.с. 11).

При цьому, зазначена додаткова угода укладена між банком та позичальником за відсутності згоди поручителя і свідчить про збільшення процентної ставки за користування кредитом до 14,04 % річних у разі настання певних обставин, зокрема - звільнення позичальника з роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Отже, за таких обставин, суд вважає, що вказаний договір поруки з позивачем слід визнати припиненим внаслідок збільшення обсягу відповідальності за основним зобов'язанням за відсутності такої згоди поручителя.

Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд зважаючи, що кредитним договором, з умовами якого погодився поручитель, були передбачені порядок та підстави збільшення процентної ставки за користування кредитом, а додатковою угодою до кредитного договору, укладеною без згоди поручителя, встановлено нові умови щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення збільшеної процентної ставки, що застосовується у випадку звільнення позичальника з роботи в установі банку кредитодавця, тобто змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визнати поруку за договором поруки №VO21GL/3 від 11 лютого 2008 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 припиненою.

Керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 61, 213-215 ЦПК України,ст. 559 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк про визнання договору поруки припиненим - задовольнити.

Визнати поруку за договором поруки №VO21GL/3 від 11 лютого 2008 року, укладеним між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 - припиненою.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М.Кихтюк