Справа № 752/8266/15-ц
Провадження по справі № 2/752/1614/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді Сальникової Н.М.,

секретаря Захаревської Н.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду з уточненою позовною заявою до відповідача про стягнення процентів за користування грошовими коштамиу сумі 6418 грн 38к, обґрунтовуючи вимоги тим, що рішенням суду від 15.01.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики, відсотки і штраф, відповідачем частково погашено заборгованість у сумі 12000 грн 00к. (а.с.59-60).

Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та день розгляду справи, що підтверджується розпискою про дату і час судового розгляду, не прибув в судове засідання, попередньо надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримавши уточнені позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з'явилася також, проте була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, жодних клопотань про відкладення розгляду справи завчасно не надходило до суду.

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд, керуючись ч.2 ст.197 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.10,11,59 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні на підставі належних та достовірних доказів встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду від 15.01.2015 року стягнуто з ОСОБА_2за договором позики на користь позивачасуму боргу в розмірі 67196 грн 22к., відсотки 5529 грн 77к, штраф у сумі 110 684грн 98к.

Згідно роз'яснень ВССУ від 05.12.2011 року, ст. 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Отже, чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків (постанова від 4 липня 2011 року N 3-65гс11 (Постанова N 3-65гс11)).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором,якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України ( 1048 ЦК України).

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді процентів виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно п.8 договору за користування сумою грошових коштів позичальник сплачує 1% за кожен місяць від суми боргу.

Протягом розгляду цивільної справи відповідач не скористалася своїми процесуальними правами та не надали до суду належних та допустимих доказів, які би містили інформацію щодо предмету доказування, в підтвердження виконання грошового зобов'язання після прийняття судом рішення, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення процентів за період з 15.01.2015 року по 31.12.2015 року у сумі 6418грн 38к.

Судом також встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір /а.с.23/, який відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 243 грн 60к., в решті судовий збір підлягає поверненню позивачу у зв'язку із зменшенням розміру позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 213-215, 218ЦПК України, ст.625 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення штрафних санкцій задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_2 проценти у сумі 6418 грн 38к.

Стягнути ОСОБА_2 ІНН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_2 судовий збір у сумі 243 грн 60к.

Повернути ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_2 сплачений у більшому розмірі за квитанцією № 289 від 12.05.2015 року судовий збір у сумі 1613 грн 07к.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Сальникова Н.М.