Справа № 461/3467/16 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/4866/16 Доповідач в 2-й інстанції:ОСОБА_1; В.Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретар: Симець В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника фермерського господарства «ОСОБА_2В.» (далі ФГ «Бурка») - ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2016 року у справі за позовом ФГ «ОСОБА_2В.» до прокуратури Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

встановила:

ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2016 року провадження в справі за вказаним вище позовом закрито.

Ухвалу районного суду оскаржив представник ФГ «ОСОБА_2В.» - ОСОБА_2, просить її скасувати, а справу направити для продовження до суду першої інстанції, покликаючись на те, що судове рішення районного суду є незаконним та необґрунтованим, районний суд прийшов до хибного висновку, що зазначений спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а не в порядку цивільного судочинства.

Сторони по справі у судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення щодо часу та місця розгляду справи.

За таких обставин, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розглядові справи, а відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Встановлено, що в травні 2016 року Фермерське господарство «ОСОБА_2В.», в особі його представника ОСОБА_2, звернулось до суду з позовом до прокуратури Львівської області та Держава Україна, в особі Державної казначейської служби, про відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій посадової особи прокуратури Львівської області, яка виразилась у відмові перегляду за нововиявленими обставинами постанови про відмову в призначенні розслідування за нововиявленими обставинами.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що своїми діями заступник прокурора Львівської області Б.Татарин при розгляді скарги позбавив його гарантованих ст.ст. 40, 41 Конституції України прав і йому було спричинено моральні страждання, переживання, які полягали у приниженні честі, гідності, ділової репутації. А відтак, посилаючись на викладене просив стягнути на користь ФГ «ОСОБА_2В.» 1 000 000 грн. заподіяної моральної шкоди.

Виносячи 14 червня 2016 року ухвалу, якою провадження у цій справі закрито, Галицький районний суд виходив з того, що зазначений спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Однак, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши позов, колегія судді приходить до висновку, що оскаржена ухвала винесене передчасно, оскільки районним судом не повно зясовані обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст. 56 Конституції України).

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до змісту п. 4 ч. 2 цієї ж статті ЦК України моральна шкода може полягати у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Також, згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно ж до положень ст.ст. 1 і 12 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Дійсно, відповідно до змісту абз. 10 п.п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 1 ГПК.

Однак, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року відкриваючи провадження у справі, суд має з'ясувати, за правилами якого судочинства підлягає розгляду заява. При цьому слід виходити з компетенції суду щодо розгляду цивільних справ, зазначеної в статті 15 ЦПК, та враховувати положення статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК). Оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим (незалежно від суб'єктного складу), то всі справи зазначеної категорії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб'єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються в порядку господарського судочинства. Справи зазначеної категорії не можуть розглядатися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), оскільки такі спори не мають публічно-правового характеру, навіть якщо стороною в ньому виступає суб'єкт владних повноважень.

Окрім цього, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» з урахуванням положень статті 15 ЦПК та положень статей 1, 12 ГПК справи про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим, незалежно від суб'єктного складу, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб'єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються у порядку господарського судочинства. Справи про захист гідності, честі та ділової репутації розглядаються в порядку цивільного судочинства і в тому випадку, коли стороною є органи державної влади та/або органи місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень).

Як вбачається із змісту позовної заяви позивач ФГ «ОСОБА_2В.» звернувся в суд до прокуратури Львівської області, Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди заподіяної, на його думку, незаконним рішенням органу державної, влади, а саме прокуратурою, що полягала у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживаннях. Крім того, заявник посилається на те, що йому, як представнику фермерського господарства було спричинено моральні страждання. А тому суду слід вияснити у позивача суть його вимог, кому спричинена моральна шкода і в чому вона полягає.

Зважаючи на вказане заявлена позовна вимога до згаданих відповідачів, незважаючи на субєктних склад сторін повинна розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вказане, оскаржувана ухвала, як така, що не відповідає обставинам, що мають значення та вимогам закону підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 314, п. 2 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2016 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

ОСОБА_3