Справа № 487/8333/14-ц
Провадження № 2/487/19/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Агєєвої Л.І.

при секретарі Ткаченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Стивідорна компанія «Нікмет-Термінал», треті особи ОСОБА_3, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаєві про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданих злочином,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області від 07 серпня 2014 року по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_3 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди та звернення стягнення на майно засудженого ОСОБА_3 було направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2014 року було відкрите провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди та запропоновано позивачу уточнити позовні вимоги.

10.12.2014 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином, в якій позивач ОСОБА_1 просив замінити відповідача по справі ОСОБА_1 на належного відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Стивідорна компанія «Нікмет-Термінал» та стягнути на його користь 222 468, 34 грн. спричиненої матеріальної шкоди та 2 000 000,00 грн. моральної шкоди.

04.03.2015 року представники позивача знову подали до суду заяву про уточнення позовних вимог і остаточно просили стягнути з ТОВ на користь позивача 225 316, 98 грн. спричиненої матеріальної шкоди та 2 000 000,00 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні представники ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на те, що вироком суду від 08 квітня 2013 року ОСОБА_3 було визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 272 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки за те, що під час виконання своїх службових обовязків ОСОБА_3, керуючи автомобілем навантажувачем, не переконавшись у відсутності на шляху слідування людей та перешкод, не вживши всіх заходів до попередження аварії чи нещасного випадку при появленні на шляху слідування автонавантажувача пішоходу, почав рух автонавантажувачем і в результаті чого допустив наїзд заднім лівим колесом на праву ногу докера-механізатора ОСОБА_1, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження. Оскільки, позивачу ОСОБА_1 шкода завдана джерелом підвищеної безпеки, а також те, що ОСОБА_3, керуючи автонавантажувачем, виконував свої трудові обовязки, перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «Стивідорна компанія «Нікмет-термінал», то відповідальність за завдану ОСОБА_1 матеріальну та моральну шкоду несе ОСОБА_4 того, в результаті отриманих тілесних ушкоджень та тривалого лікування у позивача мають місце тяжкі наслідки розвиток захворювання неходжкінська дифузна В-крупноклітчата лімфома та інвалідність, що також потребує постійного лікування та спричиняє моральну шкоду, яка полягає в довготривалих моральних стражданнях за фактом скоєння злочину. Спричинена матеріальна шкода складається з витрат понесених позивачем і його родиною за період з 2010р. по 2014р. та включає витрати на придбання ліків, здачі аналізів, проведення експертиз, здійснення необхідних нотаріальних дій, оплата проїзду до м. Києва та назад із супроводом, оплати листування та виготовлення копій документів, листів і відправлень.

Представник відповідача ТОВ «Стивідорна компанія «Нікмет термінал» позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні за безпідставністю, оскільки заявлені вимоги вже були предметом судового розгляду в порядку цивільного судочинства та на користь позивача суд стягнув з ТОВ спричинену моральну шкоду у розмірі 80 000 грн., яка була виплачена за відповідним платіжним дорученням у вересні 2013 року. В частині стягнення з ТОВ спричиненої матеріальної шкоди внаслідок ушкодження здоровя та інших витрат позов позивача було залишено без задоволення.

Представник третьої особи ОСОБА_3 також просив залишити позов без задоволення.

Представник третьої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Миколаєві суду пояснила, що позивач є особою застрахованою відповідно до положень Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», тому саме Фонд повинен вирішувати питання про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоровя. На даний час на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди з відділення вже стягнуто 115 562,00 грн., що складає 31 296,07 грн. щомісячної грошової суми, що компенсує частку втраченого заробітку, 67 783,76 грн. одноразової допомоги та 16 482,17 грн. витрат на стаціонарне лікування. З приводу відшкодування понесених втрат на лікування та іншого позивач до Фонду належним чином не звертався. Заявлений позов вважає безпідставним та просить залишити його без задоволення.

Заслухав сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов не підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного:

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2011 року, яке залишено без змін Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 20 липня 2011 року було встановлено, що позивач ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Стивідорна компанія «Нікмет термінал», де працював докером механізатором з 22 лютого 2009 року по 31 травня 2010 року.

12 квітня 2010 року з позивачем стався нещасний випадок під час виконання ним трудових обовязків у ТОВ «СК «Нікмет термінал», а саме в наслідок наїзду автомобільного навантажувача під керування водія ОСОБА_3 позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2013 року ОСОБА_3 було визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 272 КК України.

01 червня 2011 року складено акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом форми Н-1, затверджений Управлінням Держгірпромнагляду по Миколаївській області. Рішенням МСЕК від 03 листопада 2011 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності та 17 листопада 2011 року 75% втрати професійної працездатності.

За такого, позивач є особою застрахованою відповідно до положень Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХIV Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Відповідно до положень ст. 173 КЗпП України шкода заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків відшкодовується у встановленому законом порядку.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що обовязок своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові в наслідок ушкодження його здоровя покладається на Фонд соціального страхування від нещасних випадків ( ст. ст. 1, 28, 34, 35, 36).

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 42 ЗУ Фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інваліда (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоровя застрахованого… Витрати на ліки, лікування, протезування (крім протезів з дорогоцінних металів), придбання санаторно-курортних путівок, предметів догляду за потерпілим визначаються на підставі виданих лікарями рецептів, санаторно-курортних карток, довідок або рахунків про їх вартість… Витрати на догляд за потерпілим відшкодовуються Фондом незалежно від того, ким вони здійснюються. Потребу потерпілих у спеціальному медичному, постійному сторонньому догляді та побутовому обслуговуванні визначає МСЕК. Якщо МСЕК встановлено, що потерпілий потребує кількох видів допомоги, оплата проводиться за кожним її видом окремо… Потерпілому, який став інвалідом, компенсуються також витрати на проїзд до місця лікування і назад. Особі, яка супроводжує потерпілого до місця лікування і назад (крім санаторно-курортного лікування), Фонд компенсує за наявності підтверджуючих документів (оригіналів) витрати на проїзд і житло за розмірами згідно із законодавством про службові відрядження. Особу, яка супроводжує на санаторно-курортне лікування інваліда, якому за висновком МСЕК або індивідуальною програмою реабілітації інваліда визначено потребу в супроводі, Фонд забезпечує путівкою без лікування (лише проживання та харчування) або компенсує такі витрати у разі самостійного придбання путівки… Згідно з висновком МСЕК Фонд може відшкодовувати також інші витрати.

В судовому засіданні встановлено, що з приводу відшкодування вищевказаних витрат, встановлення наявності або відсутності прямого причинно-наслідкового звязку між отриманими в квітні 2010 року тілесними ушкодженнями, інвалідністю і онкозахворюванням позивача останній та його представники до Фонду не зверталися, а за такого мають право звернутися до Фонду з даними вимогами, надати висновок експерта № 1551 від 20.10.2014р. та докази понесених матеріальних витрат.

За такого ТОВ «Стивідорна компанія «Нікмет термінал» є неналежним відповідачем по спору про відшкодування матеріальної шкоди, яка складається з витрат на ліки, лікування та медичні послуги, повязані з отриманим трудовим каліцтвом, оскільки обовязок зі сплати таких витрат покладений законом на Фонд соціального страхування від нещасних випадків, а тому в цій частині вимог позов належить залишити без задоволення.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача ТОВ «Стивідорна компанія «Нікмет термінал» витрат на здійснення необхідних нотаріальних дій, послуг адвоката, оплати листування, виготовлення копій документів, які не передбачені положеннями Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», то з урахуванням заявлених вимог, їх обґрунтування в судовому засіданні, а саме, що вказані витрати, понесені в наслідок скоєння злочину, то їх також належить залишити без задоволення, оскільки вони можуть бути відшкодовані на загальних підставах винною особою, відповідно до положень ст. 1166 ЦК України.

Діючим законодавством, а саме положеннями ст. 237-1 КЗпП, ст.ст. 23, 1167 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди у випадку порушення трудових прав особи.

Шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм ( Постанова ВСУ від 06.11.2013р. спр. № 6-108цс13).

У ході розгляду справи судом було встановлено, що рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 18 квітня 2013 року з відповідача ТОВ «Стивідорна компанія «Нікмет термінал» на користь позивача було стягнуто 80 000 грн. моральної шкоди, з підстав порушення відповідачем трудових прав позивача, що призвели до нещасного випадку, повязаного з виробництвом 12 квітня 2010 року. Вказаний розмір моральної шкоди був визначений судом з урахуванням також тяжкості травми, необхідності постійного лікування та переживань з приводу наслідків, які можуть вплинути на здоровя позивача в майбутньому.

А за такого, суд вважає, що звернення позивача до суду з вимогами про стягнення моральної шкоди з інших підстав, а саме що моральна шкода спричинена в наслідок не тільки порушення трудових прав позивача, а і в наслідок скоєння злочину є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Що стосується висновку судово-психологічної експертизи № 901 від 28.10.2015 року, то її висновки теж стосуються ситуації, що склалася в наслідок отриманої позивачем виробничої травми.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення набуває законної сили протягом 10 днів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через місцевий суд в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Агєєва Л.І.