АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5521/16 Справа № 209/2451/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Лобарчук О. О. Доповідач - Тамакулова В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року м. Дніпро

25 липня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Деркач Н.М., Козлова С.П.

при секретарі: Гулієву М.І.о ,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_2 та Органу опіки та піклування -Адміністрації Дніпровського району Дніпродзержинської міської ради в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 квітня 2016 року по справі за позовом органу опіки та піклування адміністрації Дніпровського району до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та стягнення аліментів, треті особи: орган опіки та піклування - сектор із забезпечення різних форм влаштування дітей - сиріт дітей, позбавлених батьківського піклування, служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради, Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2015 року Орган опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району (змінено назву відповідно рішенню Дніпрозержинської міської ради від 30 вересня 2015 року № 1419-66/У1) у місті Дніпродзержинську звернувся з заявою до суду про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітніх дітей.

Позов обгрунтовано тим , що відповідач ОСОБА_5 , є матір'ю дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батько ОСОБА_3 - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, внаслідок захворювання- туберкульозу легенів.

Відомості про батька ОСОБА_4, записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

29 червня 2011 року прокуратурою Дніпровського району м. Дніпродзержинська проти відповідача ОСОБА_5 було висунуто обвинувачення за ст.166 КК України (злісне невиконання батьками обов'язків по догляду за дитиною, яке спричинило тяжкі наслідки, а саме - алергічний дерматит, який перейшов в нерматомікоз нижніх кінцівок і дерматит туловища (тулупа), ускладнений тіподермією.

Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 жовтня 2011 ОСОБА_5 була засуджена.

Тому, у жовтні 2011 року позивачем було направлено до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська позов про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 у відношенні доньки ОСОБА_3 на підставі п.6 ст. 164 Сімейного кодексу УКраїни.

25 червня 2011 рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська в задоволенні позову відмовлено.

14 січня 2013 ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області, рішення районного суду залишено без змін.

Сім'я ОСОБА_5 перебуває під соціальним супроводом, ОСОБА_5 надавалась соціально-педагогічна допомога у вихованні дітей.

Відповідно до інформації комунального закладу «Дніпродзержинська міська поліклініка № 6» ДОР» від 08 липня 2014 року № 265/080 ОСОБА_2 разом з онукою ОСОБА_3, 03 березня 2014 звертались до шкіряно - венерологічн поліклінічного відділення. За результатами огляду дитини лікарем було поставлено діагноз піодермія та призначено лікування, проте, на повторний прийом мати дитини - ОСОБА_5 не зверталась.

Прокурором району 03 липня 2014 та 09 лютого 2015 року проведено бесіди з малолітньою ОСОБА_3 за участю методиста психологічної служби, психолога , які пояснили, що загальна обізнаність дитини нижче вікових показників, увага не стійка, мимовільна, концентрація недостатня, пам'ять механічна, мовленнєвий розвиток дитини потребує корекції, словник збіднений, зв'язне мовлення розвинене недостатньо, на пита-щодо взаємовідносин в родині ОСОБА_3 реагувала негативізмом.

Бабусі та дідусь малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_9 відповідача ОСОБА_5 характеризують негативно: не приділяла уваги дітям, не займалась їх вихованням та розвитком, вживає спиртні напої, спілкується з особами, які були засуджені та ведуть асоціальний спосіб життя, залишає на невизначений час малолітніх дітей без нагляду дорослих, вдома не ночувала, неодноразово вживала спиртні напої в присутності дітей за місцем мешкання з особами, які раніше були засудженні. Державну допомогу по догляду за дитиною до трирічного віку та державну допомогу, яка виплачується, як одинокій матері, витрачала на власні потреби, у нічний час поверталася додому з виснаженою малолітньою донькою, відмовлялась дитину годувати, систематично не з'являлася додому по три доби, вела аморальний спосіб життя не піклуючись про малолітню ОСОБА_3.

Громадянин ОСОБА_10 поясняв, що ОСОБА_5 веде аморальний спосіб життя, в присутності дітей вживає спиртні напої в компанії осіб, які раніше були засуджені (в тому числі і ОСОБА_10, засуджений Дніпровським районним судом за ст.309 КК України) постійно змінює місце проживання у зв'язку з систематичним порушенням громадського порядку, що є підставою для відмови у подальшому проживанні з боку власників квартир відповідачу винаймати житло. Неодноразово залишала дітей зі сторонніми людьми, в тому числі і з ОСОБА_10, який по відношенню до дітей є сторонньою людиною. Державну допомогу на дітей витрачає на власні потреби, як наслідок, діти не отримують необхідного харчування.

Відповідно до пояснень сусідів відповідача, де остання проживала з червня 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_19, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_5 характеризується з негативної сторони: вживала спиртні напої за місцем мешкання, вдома перебували особи, які ведуть аморальний спосіб життя - переважно чоловіки, малолітніх дітей відповідач залишала самих вдома без нагляду дорослих, порушувався громадський порядок. З квартири, де проживала ОСОБА_5, доносилися, лайки та плач дітей переважно у вечірній час.

За період 2015 року ОСОБА_5 бачили у стані алкогольного сп'яніння на сходах у під'їзді за місцем мешкання, при цьому малолітні діти знаходились в квартирі без нагляду. Також, мали місце випадки перебування, а саме під час прогулянки, малолітньої ОСОБА_3 в компанії невідомого чоловіка, якого раніше сусіди за місцем мешкання ОСОБА_5 не бачили.

21 квітня .2015 року співробітниками сектору кримінальної міліції у справах дітей Баглійського РВ Дніпродзержинського МУ ГУ МВС України у Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення відповідачем, передбачене ст. 184 КУпАП,

Позивач зазначав, що вказані факти є свідомим нехтування своїми батьківськими обов'язками ОСОБА_5- непіклуванням про своїх дітей, вона постійно змінює місця проживання, не забезпечує необхідного лікування, не створює умов для отримання дітьми освіти, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток, як складові виховання.

Позивач, посилаючись на ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства, ст.ст.150 ст.164 Сімейного кодексу України, просив вирішити питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, передати малолітніх дітей: ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 органу опіки та піклування Дніпровського району для подальшого влаштування; стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнала, пояснили що має місце конфлікт з матір'ю ОСОБА_2 яка є ініціатором позову.

Третя особа на стороні позивача - ОСОБА_2, в судовому засіданні пояснила, шо, що ОСОБА_5 не виконує свої материнські обов'язки, діти недогледені, хворіють, не отримують навчання.

Треті особи на стороні позивача - Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області та Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області просили розглядати справу без їх участі.

Рішенням суду І інстанції в позові відмовлено.

В скаргах апелянти посилаються на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просять скасувати рішення й постановити нове, яким задовольнити вимоги.

У запереченні на апеляційну скаргу, відповідач просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду І інстанції - без змін.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заявлених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарги підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд зазначив, що обставини на які, як підстави позову, посилається позивач були преметом судового розгляду в 2011 році , в чому саме виразилося ухиляння відповідача від виховання малолітніх дітей позивач не вказав.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 січня 2013 року ОСОБА_5 звільнена від покарання призначеного вироком Дніпровського районного суду від 19 жовтня 2011 року.

Позивачем не додано доказів того, що відповідач ОСОБА_5 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Проте погодитися з висновком судового рішення неможливо, враховуючи наступне.

За ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 3 ЦПК України).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбав лення батьківських прав, зокрема:

ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; засудженість за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Статтею 19 СК України передбачена обов'язковість подання органом опіки та піклування до суду письмового висновку щодо вирішення спору, з урахуванням, відомостей, що одержані в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з нею, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з цим висновком, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини

При розгляді справи суд належно не встановив конкретні обставини та правові підстави стосовно позбавлення відповідача батьківських прав, які мали місце після постановлення 25 червня 2011 рішення Дніпровським районним суду м. Дніпродзержинська за позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав.

В запереченні на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_5 вказує, що обставини та докази на які посилався позивач знайшли соє відображення в судових рішеннях від 25 червня 2012 року та 14 січня 2013 року. Посилання на пояснення свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_9- дідуся та бабусі є безпідтавними оскільки вказані особи в судовому засіданні допитані не були.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20) передбачено, що відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківський прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

В п. 15 вказаної постанови роз'яснено, що позбавлення бать ківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрун товує свої вимоги, обов'язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з'ясування його позиції та обґрунтувань.

Крім того, суд повинен з'ясувати думку дитини, якщо вона здатна її висловити.

Частиною 4 ст.10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України апеляційна інстанція скасовує рішення якщо судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Суд допустив такі порушення.

Оскільки судом належно не встановлено правові підстави заявлених вимог, фактичні обставини по справі, у справі вимагається збирання, додаткова перевірки доказів, обставини справи встановлені судом неповно, наданий органом опіки та піклування до суду письмовий висновок щодо вирішення спору в повному обсязі не спростовано, суд не виконав вимоги передбачені 4 ст.10 ЦПК України, порушив норми процесуального та матеріального закону, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, як передчасне, з ухваленням нового- відмови у задоволенні заявлених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Органу опіки та піклування -Адміністрації Дніпровського району Дніпродзержинської міської ради в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4- задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 квітня 2016 року по справі за позовом органу опіки та піклування адміністрації Дніпровського району до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та стягнення аліментів, треті особи: орган опіки та піклування - сектор із забезпечення різних форм влаштування дітей - сиріт дітей, позбавлених батьківського піклування, служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради, Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 - скасувати, в позовних вимогах - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: В.О. Тамакулова

С у д д і: Н.М. Деркач

С.П. Козлов