Справа № 146/812/14-ц Провадження № 22-ц/772/68/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі :

головуючого : Медяного В.М.,

суддів : Ковальчука О.В., Жданкіна В.В.,

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області справу за заявою ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для предявлення до виконання виконавчого листа, виданого 11.09.2012 року Томашпільським районним судом Вінницької області,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 05 листопада 2015 року, -

встановила:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

Посилається на те, що на виконання вироку суду Томашпільським районним судом 11.09.2012 року був виданий виконавчий лист № 1/224/32/12, строк предявлення якого до виконання визначено - 29.08.2015 року.

В січні 2013 року даний виконавчий лист було предявлено до виконання. Однак, він був повернутий виконавчою службою через відсутність у ньому відомості про ідентифікаційний номер боржника ОСОБА_3

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 15.08.2013 року у вказаний виконавчий лист було внесено доповнення, зазначено код фізичної особи-платника податків боржника ОСОБА_3, у звязку з чим, 02.09.2015 року йому було видано змінений виконавчий лист.

Проте, станом на 02.09.2015 року строк предявлення виконавчого листа до виконання закінчився. ОСОБА_2 вважає, що строк предявлення виконавчого листа до виконання закінчився не з його вини, оскільки вперше він був вчасно поданий на виконання до державної виконавчої служби.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останньою ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 05 листопада 2015 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Поновлено строк на предявлення виконавчого листа №1/224/32/12, виданого 11.09.2012 року Томашпільським районним судом Вінницької області (а.с.164-165).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції від 05.11.2015 року скасувати, а провадження в справі закрити відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України. Посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм процесуального права.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник скаржника ОСОБА_3 ОСОБА_4 апеляційну скаргу повністю підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання до суду апеляційної інстанції не зявився, однак надіслав заперечення на апеляційну скаргу в якій просив скаргу відхилити, а ухвалу залишити без змін, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника особи, яка подала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що вироком Томашпільського районного суду Вінницької області у справі № 1/224/32/12 від 14.05.2015 року, залишеним 29.08.2012 року Апеляційним судом Вінницької області без змін, ОСОБА_3 засуджено до покарання у виді 200 год. громадських робіт, а також стягнуто ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 3584,20 грн. Заявникові ОСОБА_2 14.05.2012 видано виконавчий лист № 1/224/32/12 про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 3584,20 грн., строк предявлення якого до виконання до 29.08.2013.

Однак, 09.01.2013 року ОСОБА_2 відмовлено у відкритті виконавчого провадження, в звязку з тим, що у виконавчому листі не вказано код божника фізичної особи-платника податків.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 15.08.2013 року у вказаний виконавчий лист внесено доповнення, а саме зазначено код фізичної особи-платника податків, боржника - ОСОБА_3.

02.09.2015 року ОСОБА_2 видано змінений виконавчий лист, строк предявлення якого до виконання закінчився 29.08.2013 року, що і стало підставою для звернення його до суду про поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 13.09.2013 року даний строк поновлено. Однак ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15.01.2014 року дану ухвалу від 13.09.2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд, в той же суд, але у іншому складі суду.

Постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 27.02.2014 року винесеною у порядку ст. ст. 273, 347 КПК України (в ред.1960 року) в задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання відмовлено.

В подальшому, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 22.05.2014 року постанова Томашпільського районного суду Вінницької області залишена без змін у звязку з тим, що питання про поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання вирішується на підставі ст. 371 ЦПК України та ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження».

Встановлено, що ОСОБА_2 27.05.2014 року звернувся до Томашпільського районного суду Вінницької області із заявою про поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання, яку ухвалою суду від 04.06.2014, задоволено.

Згодом вказана ухвала ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05.11.2014 року була скасована, а справа направлена на новий розгляд у суд першої інстанції.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 20.11.2014 року заяву ОСОБА_2 знову задоволено, а строк предявлення виконавчого листа до виконання поновлено.

Однак, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02.06.2015 року ухвалу суду першої інстанції від 20.11.2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд у суд першої інстанції.

На підставі ухвали Томашпільського районного суду Вінницької області від 24.07.2015 року після задоволення відводів справу за заявою ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання було передано на розгляд до Тульчинського районного суду Вінницької області.

Таким чином, перевіряючи поважність причин пропуску предявлення виконавчого листа до виконання, судом першої інстанції встановлено, що строк предявлення виконавчого листа до виконання ОСОБА_2 пропущене не з його вини та з незалежних від нього підстав, оскільки він вчасно предявив його до виконання і у відкритті виконавчого провадження йому було відмовлено у звязку з невідповідністю виконавчого листа вимогам закону, з метою внесення змін він звертався до Томашпільського районного суду Вінницької області. Ухвалою Томашпільського районного суду від 15.08.2013 року у виконавчий лист внесені зміни. У подальшому, заява про отримання зміненого виконавчого листа написана 29.08.2013 року, а виданий він лише 02.09.2013 р., тобто після закінчення строку предявлення його до виконання, що і стало підставою пропущення строку предявлення до виконання виконавчого листа.

Таким чином суд першої інстанції задовольняючи заяву ОСОБА_2, виходив з того, що заявник пропустив строк предявлення виконавчого листа до виконання з поважних причин, які й перешкоджали йому реалізувати своє право для предявлення виконавчого листа до виконання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши такі обставини та правильно застосувавши норми процесуального права, прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 Посилання апелянта на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм процесуального права, є безпідставним та не обґрунтованим та таким, що суперечить вимогам закону та матеріалам справи.

Так, частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розяснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно з 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку предявлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановляючи ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_2 та поновлення строку на предявлення виконавчого листа №1/224/32/12, виданого 11.09.2012 року Томашпільським районним судом Вінницької області, до виконання, суд першої інстанції виходив з верховенства права, дотримався вимог закону, обґрунтовано визнав поважність причин з яких пропущений строк для предявлення даного виконавчого документа до виконання, а тому доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали. Постановлена судом ухвала повністю відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і висновки суду не спростовують.

Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що ухвала суду щодо поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання може бути оскаржена в апеляційному порядку (п.19 ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Водночас стаття 324 ЦПК України містить норму, яка визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах: 1, 3, 4, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29 частини першої ст. 293 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскарження ухвал апеляційного суду щодо поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання у цій статті, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-716цс15.

Враховуючи наведене, зазначена ухвала не підлягає касаційному оскарженню у зв'язку з відсутністю п. 19 ч. 1 ст. 293 ЦПК України у переліку оскаржуваних ухвал за п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 14, 293, 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 371 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий : підпис. ОСОБА_5

Судді : підписи. ОСОБА_6

ОСОБА_7

Згідно з оригіналом.

Суддя :