Справа № 344/2557/15-ц
Провадження № 2/344/1088/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 р. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Прокопів С.Р.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Івано-Франківськгаз» про зобов`язання здійснити перерахунок розміру оплати вартості використаного газу, зобов`язання здійснити переведення до першої категорії споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що 04/10/2013 р. між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого постачання природного газу за адресою вул. Ю.Целевича 10/25 в м. Івано-Франківськ. В серпні 2014 р. відповідач повідомив позивача про зміну умов тарифікації за тих обставин, що ним використано 60% обсягу газу, встановленого для категорії, в якій він перебував. Позивач вважає, що обсяг використаного газу щодо його використання за відповідною категорією споживання обчислюється за календарний рік і на момент завершення відповідного року. Тому позивач просив суд про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру оплати вартості використаного природного газу за адресою Целевича, 10/25 в м. Івано-Франківськ за 2014 рік та з січня по березень 2015 р. та, про зобов`язання здійснити переведення позивача за адресою Целевича, 10/25 в м. Івано-Франківськ починаючи з 01/01/2014 р. до першої категорії споживачів із оплатою вартості використаного природного газу по цінам першої категорії до 2500 кубічних метрів газу.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та надав суду пояснення про те, що обсяг використаного газу щодо його використання за відповідною категорією споживання обчислюється за календарний рік і на момент завершення відповідного року.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила позов та надала суду пояснення про те, що в серпні 2014 р. відповідач повідомив позивача про зміну умов тарифікації за тих обставин, що за перше півріччя 2014 р. ним використано 60% обсягу газу, встановленого для категорії, в якій він перебував, а тому відповідно до законодавства він підлягав переведенню в іншу цінову категорію; позивач ухилявся від надання відповідачу дійсної інформації щодо обсягу використаного природного газу, востаннє повідомив про показник споживання газу в листопаді 2013 року, який і без того був зафіксований контролером відповідача, після цього позивач не повідомляв про показники споживання газу до 24/03/2014 р., які також було отримано безпосередньо контролером відповідача. При цьому позивач занижував показники споживання газу з метою утримання в ціновій категорії, що передбачала меншу ціну щодо оплати за отриманий природний газ. За вказаних дій споживача та не наданні відповідачу інформації про спожитий газ законодавством передбачено обчислення рівня споживання газу на основі середньомісячних норм споживання, що було здійснено відповідачем та в наступному підтверджено на підставі отримання дійсних показників.

Судом встановлено наступні обставини.

04/10/2013 р. між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого постачання природного газу за адресою вул. Ю.Целевича 10/25 в м. Івано-Франківськ.

В серпні 2014 р. відповідач повідомив позивача про зміну умов тарифікації за тих обставин, що ним використано 60% обсягу газу, встановленого для категорії, в якій він перебував.

Вказані обставини сторони та їх представники не заперечували в судовому засіданні.

В п. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

10/09/2014 р. позивач надіслав відповідачу претензію з вимогами до відповідача про перерахунок заборгованості за спожитий природний газ.

08/10/2014 р. відповідач надав позивачу відповідь на його звернення, відповідно до якої що за перше півріччя 2014 р. ним використано 60% обсягу газу, встановленого для категорії, в якій він перебував, а тому відповідно до законодавства він підлягав переведенню в іншу цінову категорію.

Відповідно до п. 17 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим та зазначаються споживачем у платіжних документах. Газопостачальне та газорозподільне підприємства мають право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів.

Отже обчислення споживання газу здійснюється постачальником на підставі показника споживання відображеного споживачем саме в платіжному документі.

При цьому розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк.

Тому обов`язком споживача є зазначення в платіжному документі не бажаного ним на власний розсуд показника споживання газу, а відображення дійсного показника газу, спожитого за відповідний календарний місяць.

Так, відповідно до п. 29 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» знімати фактичні показники лічильника газу.

Разом з цим на час вирішення спору вказана постанова Кабінету Міністрів України не передбачає оплати за спожитий на основі цінових категорій, тому позивач не вправі пред`являти позов щодо встановлення виключно для нього пільгового способу оплати за спожитий газ.

Відповідно до п. 10 Постанови КМУ "Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання" від 09.12.1999 р. № 2246 - Газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 1 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу та суми нарахованих пільг окремо щодо кожного споживача залежно від обсягу використання газу у попередньому році та від диференційованих залежно від річних обсягів споживання роздрібних цін, що діяли в зазначеному році.

Такий перерахунок здійснюється до 1 лютого поточного року.

Розрахунковий обсяг використання природного газу за необліковані дні грудня розраховується як різниця між контрольними зняттями показників лічильника газопостачальним підприємством у січні поточного року та грудні попереднього року, що помножена на кількість днів, не облікованих до 1 січня поточного року, та поділена на кількість днів між зазначеними контрольними зняттями показників лічильника.

А п.29 цих Правил зазначає, що споживач зобов'язаний проводити на вимогу газопостачального підприємства у строки, передбачені пунктом 10 цих Правил, звіряння фактично використаних у попередньому році та першому півріччі поточного року обсягів природного газу з підписанням відповідного акта.

Наказами НАК "Нафтогаз" Укараїни №560 від 01.10.2005р. та 275 від 23.07.2009р. затверджено "Інструкцію щодо механізму обрахування з газопостачання та газифікації обсягів надходження та реалізації природного газу споживачам".

Зазначеними наказами передбачено, що загальний обсяг споживання природного газу за звітній період визначається як обсяг фактично спожитого природного газу на день зняття показників лічильника контролером або споживачем з додаванням обсягу розрахованого споживання природного газу до кінця звітного місяця.

Відповідачем, на підставі Інструкції щодо механізму обрахування з газопостачання та газифікації обсягів надходження та реалізації природного газу споживачам" та Методики розрахунку обсягів прогнозованого споживання природного газу населенням за наявності лічильника розрахунковим методом було здійснено позивачу розрахунок використаного природного газу.

Також необхідно відзначити, що переведення позивача в оспорювану ним цінову категорію відбулось в серпні 2014 р. у зв`язку з використанням позивачем обсягу газу понад 60% від обсягу відповідної цінової категорії. Однак в судовому засіданні позивач надав пояснення про те, що підставою позову є не встановлення відповідачем рівня споживання газу на кінець 2014 та початок 2015 року.

Відповідно до заперечення відповідача на позов позивач надав відповідачу неправдиві відомості щодо рівня споживання ним газу в період з листопада 2013 року по квітень 2014 року, а тому обсяг газу було визначено на основі обґрунтованого розрахунку за місяць споживання.

За умов наявності спору щодо перевищення споживання обсягу газу в межах спірної цінової категорії позивачем не доведено наявність правових підстав для висновку про те, що відповідний обсяг споживання був на час закінчення 2014 р. та початок 2015 року.

Так само в судовому засіданні представник відповідача надала пояснення про те, що на момент завершення 2014 р. та початку 2015 року позивачем було використано більше максимального обсягу природного газу як для спірної категорії, а тому були відсутні правові підстави для обчислення вартості спожитого газу за ціновою категорією, бажаною позивачем. Зазначена ситуація мала місце саме через поведінку позивача щодо приховання дійсного обсягу споживання газу та не доведення ним за цих умов обставин щодо використання обсягу газу, що допускав визначення його вартості за бажаною позивачем ціновою категорією.

Звертаючись з позовом до суду, позивач не надав, згідно ст. 60 ЦПК України, доказів надання відповідачу щомісячно показників лічильника.

Позивач просив суд вирішити спір на основі його припущення про те, що він, хоча і не надавав відповідачу показники лічильника, але можливо не перевищив граничний обсяг споживання в бажаній ним ціновій категорії.

Однак відповідно до п. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 Про судове рішення у цивільній справі суд повинен вирішити справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, незалежно від того вірно чи помилково позивач просить застосувати ту чи іншу правову норму.

Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України).

Згідно п. 6 ст. 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до п. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

в позові ОСОБА_1 до ПАТ «Івано-Франківськгаз» про зобов`язання здійснити перерахунок розміру оплати вартості використаного природного газу за адресою Целевича, 10/25 в м. Івано-Франківськ за 2014 рік та з січня по березень 2015 р. та, про зобов`язання здійснити переведення позивача за адресою Целевича, 10/25 в м. Івано-Франківськ починаючи з 01/01/2014 р. до першої категорії споживачів із оплатою вартості використаного природного газу по цінам першої категорії до 2500 кубічних метрів газу, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі відсутності сторін, під час проголошення судового рішення подається апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя С.О. Бородовський