РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/4055/15-ц

Провадження № 2/700/4/16

05 лютого 2016 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді: Пічкур С.Д.,

при секретарі: Сіденко Н.П.,

за участю позивача: ФОП ОСОБА_1, представників відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт. Лисянка Черкаської області, цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Лисянської селищної ради, Лисянського району Черкаської області, ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Товариство з обмеженою відповідальністю «Август», про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування,

встановив:

26 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування рішення Лисянської селищної ради від 14 листопада 2013 року №37-3/VI в частині надання ОСОБА_5 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,06 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою в смт. Лисянка вул. Поштова, 2а, для передачі в приватну власність із земель житлової забудови.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що спірним рішенням дозвіл наданий на земельну ділянку по адресі нежитлового приміщення, яке належить йому на праві власності, а він орендує дану земельну ділянку. Спірне рішення порушує його права як власника обєкту нерухомого майна по вул. Поштовій, 2 а, власником якого він являється, та землекористувача земельної ділянки під даним приміщенням. При винесенні рішення відповідачами порушено вимоги ст. 118 ЗК України, а тому рішення є незаконним і підлягає до скасування.

Відповідач ОСОБА_8 позовні вимоги не визнав повністю. В письмових запереченнях його представник вказує, що спірним рішенням права позивача жодним чином не порушуються. Порядок надання земельних ділянок визначений статтями 118, 122 ЗК України селищною радою дотриманий. Позивачем не надано жодних доказів законності користування земельною ділянкою в смт. Лисянка по вул. Поштовій, 2 а, та викликає сумнів щодо законності введення в експлуатацію і визнання права власності на саме приміщення магазину за вказаною адресою. Вимоги статей 377 ЦК України та 120 ЗК України до даних правовідносин застосовані бути не можуть, а тому просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Лисянська селищна рада позовні вимоги визнала повністю в письмових запереченнях вказуючи, що спочатку ФОП ОСОБА_4 була надана земельна ділянка в оренду для будівництва магазину без зазначення адреси, а після побудови магазину та введення його в експлуатацію присвоєно адресу вул. Поштова, 2 а, смт. Лисянка. ОСОБА_5 офіційно з заявою про виділення йому земельної ділянки в смт. Лисянка саме по вул. Поштовій 2 а, не звертався, а писав заяву про виділення земельної ділянки по вул. Поштовій, 2 без додавання графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Оскільки ОСОБА_5 не надав необхідних документів до заяви, селищною радою допущено помилку при винесенні рішення, яке підлягає до скасування як незаконне. В матеріалах справи є ще одна заява ОСОБА_5 від того ж числа, але вже на іншу адресу, вул. Поштова, 2а, але дана заява не зареєстрована і у встановленому порядку до селищної ради не подавалась, та на розгляд сесії не виносилась.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представники Лисянської селищної ради позов визнали повністю і просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник в судове засідання не зявились. Від представника відповідач надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

Треті особи без самостійних вимог в судове засідання не зявились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносин суд виходить з наступного.

Згідно свідоцтва про право власності від 15 листопада 2010 року, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, СПД ОСОБА_4 є власником нежитлової будівлі, будівля магазину «Автозапчастини» А, загальною площею 74,0 кв.м. з прибудовою, «а» за адресою: смт. Лисянка Черкаська область, вулиця Поштова, 2-А.

Рішенням Лисянської селищної ради №21-3 від 30 вересня 2004 року, затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,015 га. вул. Поштова, для розміщення магазину автозапчастини ОСОБА_4 на умовах оренди терміном на 5 років з подальшим правом викупу із земель громадської та житлової забудови, розробленого ПП «Геоплан».

Виконавчим комітетом Лисянської селищної ради, згідно рішення №309 від 25 вересня 2008 року, присвоєно адресний номер на обєкт нерухомості - автомагазин, який розташований по вул. Поштовій вул. Поштова, 2 «а».

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Лисянської селищної ради №225 від 15 жовтня 2010 року, зокрема і на підставі сертифікату відповідності інспекції ДАБК у Черкаській області від 26 серпня 2010 року №ЧКЯ000298 та розглянувши заяву СПД ОСОБА_4, визнано право власності на автомагазин по вул. Поштовій, 2 а, за СПД ОСОБА_4.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна, щодо обєкта нерухомого майна №50604320 від 23 грудня 2015 року підтверджується реєстрація права власності на нежитлову будівлю в смт. Лисянка Черкаської області по вул. Поштовій, будинок 2 А за СПД ОСОБА_4.

Отже, судом достовірно встановлено належність на праві власності обєкту нерухомого майна, приміщення магазину «Автозапчастини» в смт. Лисянка вул. Поштвоа, 2-А, за ФОП ОСОБА_4.

Рішенням Лисянської селищної ради №37-3/VI від 14 листопада 2013 року, зокрема надано дозвіл ОСОБА_5 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,06 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: смт. Лисянка вул. Поштова, 2а, для передачі в приватну власність з земель житлової забудови Лисянської селищної ради, згідно ст.ст. 12, 38, 39,40, 116, 118, 122, 125, 126 ЗК України (п.13 рішення).

При цьому, на розгляд сесії надавалась заява про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Поштовій, 2, а заява про дозвіл на виготовлення проекту по вул. Поштовій 2,а, на розгляд сесії не виносилась, про що вказує перший відповідач надавши копії заяви.

Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частинами 1, 2 ст. 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Позивач у встановленому порядку набув право власності на приміщення магазину, відтак він має право на користування земельною ділянкою саме під належним йому на праві власності обєктом нерухомого майна.

Як зазначалося вище, рішенням Лисянської селищної ради для будівництва магазину позивачу у встановленому порядку була відведена земельна ділянка.

26 жовтня 2004 року було укладено договір оренди землі на земельну ділянку площею 0,0150 га. з підприємцем ОСОБА_4 по вул. Поштовій.

20 березня 2007 року було укладено договір оренди землі №8 позивачем з першим відповідачем на земельну ділянку для розміщення магазину в смт. Лисянка вул. Поштова 2, площею 0,015 га. з терміном дії до 25 квітня 2011 року. 08 січня 2015 року сторонами укладено додаткову угоду до договору, зокрема щодо продовження терміну дії договору до 31 грудня 2015 року. Тобто, в самих рішеннях селищної ради про передачу в оренду земельної ділянки позивачу, адреса не вказувалась, а зазначалась лише вулиця, а в договорі оренди укладеному в 2007 році, вказана адреса земельної ділянки, яка не відповідає адресі обєкту нерухомого майна, яка присвоєна пізніше. З наданих до договору документів та змісту самого договору вбачається, що земельна ділянка надана саме під приміщенням магазину «Автозапчастини».

Безпосередньо сам договір оренди був зареєстрований в Лисянському районному відділі Черкаської РФ ЦДЗК 22 березня 2007 року №25 та до договору додається кадастровий план земельної ділянки в смт. Лисянка вул. Поштова, без номера будинку, кадастровий номер :01:002:0176, площею 0,0150 га., виготовлений ПП «Геоплан».

Тобто, на час укладання даного договору він був зареєстрований у встановленому порядку згідно вимог ст. 18 ЗУ «Про оренду землі» та Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого ПКМУ від 25.12.1998 року №2073, які діяли на час укладання та реєстрації даного договору.

Проте, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна, зробленої за параметрами пошуку кадастрового номеру земельної ділянки :01:002:0176, відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні. Отже, відповідне речове право на земельну ділянку за позивачем по вул. Поштовій 2а, належним чином не зареєстроване.

Разом з тим, в силу належності йому на праві власності обєкта нерухомого майна в смт. Лисянка Черкаської області по вул. Поштовій, 2 А, позивач має безумовне право на користування земельною ділянкою під належною йому будівлею, тобто він не позбавлений права, укласти (продовжити) договір оренди земельної ділянки під належним йому майном, яке набув на законних підставах.

За таких умов, наявність рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу ОСОБА_5 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою в смт. Лисянка вул. Поштова, 2а, на якій розміщено приміщення магазину позивача, порушує право власності останнього.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до статті 21 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-XII «Про основи містобудування» визначення територій і вибір земель для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації місцевих правил забудови з урахуванням планів земельно-господарського устрою.

Згідно з частиною другою статті 12 Закону України від 20 квітня 2000 року № 1699-III «Про планування і забудову територій» сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, відповідно до генеральних планів населених пунктів, у тому числі, вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок.

Частиною першою статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Частина 6 ст. 118 ЗК України визначає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_9 міністрів Автономної Республіки Крим, ОСОБА_9 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, на що вказує ОСОБА_9 Суд України у своїй Постанові від 10 грудня 2013 року, справа 21-358а 13.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При цьому, судом розяснено сторонам вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України, та суд сприяв сторонам в отриманні доказів.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем ОСОБА_5 не надано суду належних та допустимих доказів того, що ним дотримано вимоги ст. 118 ЗК України в частині подання заяви встановленого змісту та доданих до неї графічних матеріалів та погодження попереднього землекористувача земельної ділянки.

Селищна рада приймаючи спірне рішення в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки, теж не дотрималась вимог ст. 118 ЗК України, прийнявши рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою на якій розташований обєкт нерухомого майна, що належить на праві власності позивачу. Отже, таке рішення у його взаємозвязку з правом власності позивача на приміщення, порушує вимоги законодавства та права позивача.

За викладених обставин, оцінюючи наявні докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача, відтак позов підлягає до повного задоволення.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_8 як громадянин, у встановленому порядку не позбавлений права звернутися до органу місцевого самоврядування з відповідним клопотанням та матеріалами, для використання свого права на безоплатну приватизацію земельної ділянки згідно чинного законодавства.

Судові витрати підлягають розподілу згідно вимог ст. 88 ЦПК України шляхом стягнення з кожного відповідача на користь позивача по 609 грн. сплаченого судового збору.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 12, 116, 118, 122, 155 ЗК України, ст.ст. 10, 54, 57, 58, 60, 64, 212, 213, 214, 215 ЦПК України суд,

вирішив:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Лисянської селищної ради, Лисянського району Черкаської області, ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Товариство з обмеженою відповідальністю «Август», про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Лисянської селищної ради від 14 листопада 2013 року №37-3/VI в частині надання ОСОБА_5 (пункт 13 рішення) дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,06 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою в смт. Лисянка вул. Поштова, 2а, для передачі в приватну власність із земель житлової забудови.

Стягнути з Лисянської селищної ради та ОСОБА_5 на користь ФОП ОСОБА_4 по 609 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Лисянський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. Д. Пічкур