04.02.2016 Справа № 756/5113/15-ц
Справа пр. №2/756/278/16
ун. №756/5113/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Великохацької В.В.

при секретарі - Приходько І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Осма", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю "Ля Фамм", державне підприємство "Самміт-Книга", про захист авторських прав та стягнення компенсації, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ТОВ "Компанія Осма", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ "Ля Фамм", ДП "Самміт-Книга", про захист авторських прав та стягнення компенсації.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона своєю творчою працею у 2008-2010 роках створила твори образотворчого мистецтва, а саме - картину "Ну и что, что шапка дурацкая, зато шоколадка вкусная!" (2008 рік), картину "Огуречная маска" (2009 рік), картину "Утренняя гимнастика…" (2009 рік), картину "Пройди со мной под радугой…" (2009 рік), картину "Желудевая принцесса…" (2010 рік), картину "Я сегодня королева!" (2010 рік), що підтверджується відповідними свідоцтвами про реєстрацію авторського права.

Як стверджувала ОСОБА_1, відповідач порушив права позивача шляхом публічного показу та розповсюдження без дозволу останньої контрафактних примірників твору (піратство), а саме реалізовував в магазині "Буква" щоденники з малюнками, в структурі яких без дозволу позивача використано 6 (шість) її творів.

За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача компенсацію у розмірі 73080,00 грн. за порушення виключних майнових авторських прав, порушених шляхом публічного показу та піратства контрафактного щоденника "Дневник Naturel", в яких без дозволу втілено твори образотворчого мистецтва під назвами "Желудевая принцесса…", "Огуречная маска", "Утренняя гимнастика…", "Ну и что, что шапка дурацкая, зато шоколадка вкусная!", "Я сегодня королева!", "Пройди со мной под радугой…". Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь судовий збір.

До початку розгляду справи по суті представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав, яке полягає у публічному показі та розповсюдженні 6 творів образотворчого мистецтва в структурі щоденника "Натюрель" у розмірі 183700,00 грн., а також стягнути з відповідача судовий збір.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов своєї довірительки з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив суд задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, треті особи про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання своїх представників суд не повідомили.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 своєю творчою працею у 2008-2010 роках створила твори образотворчого мистецтва, а саме - картину "Ну и что, что шапка дурацкая, зато шоколадка вкусная!" (2008 рік), картину "Огуречная маска" (2009 рік), картину "Утренняя гимнастика…" (2009 рік), картину "Пройди со мной под радугой…" (2009 рік), картину "Желудевая принцесса…" (2010 рік), картину "Я сегодня королева!" (2010 рік) (а.с.8-13,15-26). Авторство ОСОБА_1 підтверджується підписом останньої на оригінальних примірниках творів, а саме у нижньому лівому куті кожної з робіт зазначено "E. Gapchinska". Крім того, факт авторства на вказані вище твори образотворчого мистецтва підтверджується також відповідними свідоцтвами про реєстрацію авторських прав на твір (а.с.27-32).

25.03.2015 року в магазині "Буква", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 3-Б, в якому ТОВ "Компанія Осма" здійснює господарську діяльність, було придбано щоденник "Натюрель" за ціною 150,00 грн., що підтверджується копією фіскального чеку від 25.03.2015 року №24 та відеозаписом факту придбання вказаного товару (а.с.14). У згаданому щоденнику втілено твори образотворчого мистецтва під назвами "Желудевая принцесса…", "Огуречная маска", "Утренняя гимнастика…", "Ну и что, что шапка дурацкая, зато шоколадка вкусная!", "Я сегодня королева!", "Пройди со мной под радугой…".

Згідно п.1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (ч.1 ст.435 ЦК України, ст.11 Закону України "Про авторське право і суміжні права"). Зокрема, первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора.

Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (ст.ст.614,1166 ЦК України).

Враховуючи викладене, виконання вимог закону при використанні ним об'єкту авторського права зобов'язаний довести відповідач.

У своїх запереченнях представник відповідача зазначив, що товар, наведений позивачем у позові та придбаний в магазині відповідача, був куплений відповідачем у ДП "Самміт-Книга" згідно договору поставки №03-01/15 від 05.01.2015 року та згідно накладної №1 від 06.01.2015 року. Таким чином, на думку відповідача, ТОВ "Компанія Осма" не створювало та не вводило в цивільний обіг товар, а лише добросовісно набуло право власності на товар у ДП "Самміт-Книга" на підставі договору поставки.

Однак, такі доводи представника відповідача є неогбрунтованими, оскільки хоча на даний час матеріальні об'єкти (носії), в яких втілено твори, знаходяться у приватній власності інших осіб, проте у позивача залишились всі немайнові авторські права, а також виключні (майнові) права на зазначені твори, які підлягають захисту в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Як пояснив представник позивача, сторони зазначили, що у позивача і виробника спірного товару є домовленість про таке виробництво і використання творів позивача у товарі.

Згідно п.2 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторона ми у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно з ч.1 ст.1107 ЦК України розпорядження майновими правами інтелектуальної власності здійснюється на підставі таких договорів: 1) ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності; 2) ліцензійний договір; 3) договір про створення за замовленням і використання об'єкта права інтелектуальної власності; 4) договір про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності; 5) інший договір щодо розпорядження майновими правами інтелектуальної власності.

За приписами ч.2 ст.1107 ЦК України договір щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності укладається у письмовій формі.

У разі недодержання письмової форми договору щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності такий договір є нікчемним.

Відповідно ст.33 Закону України "Про авторське право і суміжні права" договори про передачу прав на використання творів укладаються у письмовій формі. В усній формі може укладатися договір про використання (опублікування) твору в періодичних виданнях (газетах, журналах тощо).

Авторський договір у цьому випадку може бути укладений в усній формі з можливим залученням свідків для доказу факту укладення договору. Про укладення договору може свідчити повідомлення автора редакцією про прийняття його рукопису або сам факт опублікування твору. Якщо до органу періодичної преси надходить незамовлений рукопис, попередня робота над ним ще не є доказом, що між сторонами вже виникли договірні відносини. Внутрішні організаційні дії редакції і навіть попередній набір рукопису ще не є доказом згоди на приймання рукопису. У авторському договорі не може бути умов, які обмежують автора у створенні ним у майбутньому творів на певну тему або в певній галузі, та таких, що суперечать Закону України "Про авторське право і суміжні права" або погіршують права автора порівняно із цим Законом. Такі умови авторського договору визнаються недійсними.

Як вказує позивач, на спірному товарі на задній частині відтворено Міжнародний стандартний номер книги (ISBN). Згідно Інструкції про порядок надання міжнародного стандартного номера книги (ISBN) в Україні від 27.08.2015 року. ISBN ідентифікує лише одне неперіодичне видання одного конкретного видавця, є неповторним і використовується тільки для цього видання. На основі ISBN будується штриховий код для книжкового видання. Тобто, на думку представника позивача, спірний товар не може кваліфікуватися як періодичне видання, а тому на нього не поширюється дія ч.1 ст.33 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" передбачено, що згідно зі ст.14 Закону України "Про авторське право і суміжні права" особисті немайнові права автора не можуть бути передані (відчужені) іншим особам, вони охороняються безстроково.

Враховуючи все викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено авторське право позивача шляхом розповсюдження контрафактної продукції із зображенням творів образотворчого мистецтва під авторством позивача без надання на це її згоди.

Відповідно до п.г) ч.1 ст.52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають правоґ6 подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

П.42 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" визначено, що відповідно до пункту г) частини першої статті 52 Закону №3792-ХІІ суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірними кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦК, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені в судовому рішенні.

Розмір компенсації визначається судом, виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50000 мінімальних заробітних плат (пункт г) частини другої статті 52 Закону №3792-ХІІ), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, враховуючи невизнання відповідачем факту порушення ним авторського права позивача шляхом реалізації ним контрафактної продукції, враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, зважаючи на зафіксований випадок реалізації контрафактної продукції через мережу торгівлі відповідача, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, стягнути з ТОВ "Компанія Осма" на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав, яке полягає у публічному показі та розповсюдженні 6 творів образотворчого мистецтва в структурі щоденника "Натюрель", у розмірі 183700,00 грн.

Керуючись ст.ст.79, 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1837,00 грн.

З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.16, 435, 614, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст.1,11, 14, 50, 52 Закону України "Про авторське прав і суміжні права", керуючись ст.ст.4, 10, 11, 57-61, 79, 88, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Осма", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю "Ля Фамм", державне підприємство "Самміт-Книга", про захист авторських прав та стягнення компенсації - задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Осма" (04077, м. Київ, вул. Дніпроводська, 1-А, оф.45, ) на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав, яке полягає у публічному показі та розповсюдженні 6 творів образотворчого мистецтва в структурі щоденника "Натюрель" у розмірі 183700 (сто вісімдесят три тисячі сімсот) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Осма" (04077, м. Київ, вул. Дніпроводська, 1-А, оф.45, ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1837 (тисяча вісімсот тридцять сім) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Великохацька