Справа № 202/8290/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

/з а о ч н е/

15 січня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шишляннікова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, позивач просить стягнути з відповідачів аліменти на її утримання: з ОСОБА_2 в розмірі 50 000 грн. щомісячно, а з ОСОБА_3 в розмірі 45 000 грн. щомісячно, починаючи з 1 листопада 2015 року до зміни матеріального або сімейного стану сторін, посилаючись на те, що відповідачі є її дітьми. Вона є пенсіонеркою, отримує мінімальну пенсію за віком у розмірі 1271 грн. 13 коп., інших джерел доходу не має. З 1978 року вона не перебуває у шлюбі, проживає одна, має нужденне матеріальне становище. Вимушена регулярно витрачати кошти на лікарські засоби. Страждає на гіпертонічну хворобу, хронічний холецистит, захворювання шлунково-кишкового тракту, артрит. Діти мають постійну та високооплачувану роботу: син, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є приватним підприємцем, а дочка, ОСОБА_3, працює заступником директора по фінансам, але в добровільному порядку матеріальну допомогу їй не надають, хоча мають можливість надавати таку допомогу.

У судовому засіданні позивач свій позов підтримала та наполягала на його задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили, заперечень проти позову не надали, у зв'язку з чим справу розглянуто на підставі наявних у справі даних та доказів в їх відсутність у заочному порядку.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір'ю повнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Позивач є непрацездатною, на час розгляду справи їй виповнилося 67 років.

Згідно з довідкою Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська отримує пенсію за віком у розмірі 1271 грн. 31 коп.

З довідки про склад сім'ї позивача вбачається, що вона проживає одна, інших членів сім'ї не має.

Крім того, з довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги вбачається, що позивач знаходиться під наглядом сімейного лікаря у зв'язку з атеросклерозом, гіпертонічною хворою, хронічним холециститом, черепно-мозковою травмою.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача, відповідачі проживають окремо від неї в м. Києві. Син ОСОБА_2 є приватним підприємцем, одружений, має на утриманні сина, який навчається в вищому навчальному закладі. Дочка ОСОБА_3 також працевлаштована, в шлюбі не перебуває, неповнолітніх дітей не має.

За положеннями частини 1 та 3 статті 172 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Такий обов'язок дітей закріплений в статті 51 Конституції України.

Згідно зі статтею 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Як роз'яснено в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Суд вважає, що позивач у зв'язку з похилим віком та станом здоров'я потребує матеріальної допомоги, оскільки розмір її пенсії, хоча й відповідає законодавчо встановленому прожитковому мінімуму на одну повнолітню особу, але є явно недостатнім для забезпечення потреб позивача на придбання продуктів харчування, побутових предметів першої необхідності, ліків, витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідачі не надали суду доказів, що за своїм матеріальним та сімейним станом вони не мають можливості надавати матеріальну допомогу на утримання матері.

Тому, враховуючи матеріальний та сімейний стан сторін, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково, стягнувши з кожного з відповідачів аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 1 листопада 2015 року, як просить позивач у своєму позові, до зміни матеріального або сімейного стану сторін. На думку суду, такий розмір аліментів на утримання позивача буде достатнім для забезпечення її матеріальних потреб та не буде обтяжливим для відповідачів.

Питання щодо судових витрат необхідно вирішити у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з 1 листопада 2015 року до зміни матеріального або сімейного стану сторін.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з 1 листопада 2015 року до зміни матеріального або сімейного стану сторін.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір у дохід держави в розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ю. Марченко