Справа № 2604/9042/12
У Х В А Л А

про повернення заяви

"25" січня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про роз'яснення рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про роз'яснення рішення.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року заява ОСОБА_1 була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків не більше ніж три дні з дня отримання заявником ухвали.

Копію ухвали судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року заявником було отримано 18 січня 2016 року, про що свідчить розписка про отримання копії ухвали.

21 січня 2016 року на виконання вимог ухвали судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року, заявником до Дніпровського районного суду м. Києва було подано заяву на виконання вимог ухвали суду про залишення заяви без руху.

Вивчивши доводи поданої заяви, суддя приходить до наступного.

Так, підставами для залишення заяви без руху слугувало те, що заявником до заяви не було додано відомостей, що підтверджують сплату судового збору відповідно до ставок судового збору, визначених Законом України «Про судовий збір». Крім того, в заяві не було наведено обґрунтувань в частині необхідності роз'яснення судового рішення, а саме в чому полягає незрозумілість, на думку заявника, рішення суду безпосередньо заявнику, оскільки за вимог ч. 1 ст. 221 ЦПК України суд роз'яснює своє рішення у разі якщо воно є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, в даному випадку заявнику, оскільки саме останній звертається із заявою про роз'яснення рішення.

Як вбачається із заяви, поданої заявником на усунення недоліків, заявником зазначено, що в зв'язку з тим, що суд прийшов до висновку, що договір купівлі-продажу квартири № 58 по вул. П. Запорожця в м. Києві від 19 січня 2012 року укладений між ОСОБА_2 та ним - ОСОБА_1 є недійсним, то він вважає, що необхідно було в судовому рішенні від 05 червня 2014 року вказати правові наслідки недійсності правочину, що за загальним правилом, встановленим статтею 216 ЦК України, наслідком укладання правочину, що не відповідає вимогам закону (статті 203 та інші статті ЦК України) і визнається недійсним є двостороння реституція.

Крім того, до матеріалів заяви про усунення недоліків, заявником було додано копію посвідчення серії Є № 027402, відповідно до якого заявник ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Також, в обґрунтування звільнення заявника від сплати судового збору, заявником до матеріалів заяви було додано копію ухвали Апеляційного суду Київської області від 22 травня 2012 року, відповідно до якого судом визначено, що стаття ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачає звільнення від сплати судового збору інвалідів Великої Вітчизняної війни та прирівняних до них у встановленому порядку осіб, до даної категорії належать в тому числі інваліди війни, що регламентується ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до п.п. 8, 9, 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено зокрема, наступні категорії громадян, звільнених від сплати судового збору: інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи; інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів; учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав.

В той же час, заявник не являється інвалідом І або ІІ групи, відомостей, що підтверджують те, що заявник є інвалідом Великої Вітчизняної війни чи відноситься до сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи, матеріали заяви не містять. Крім того, учасники бойових дій, Герої України звільнені від сплати судового збору у справах пов'язаних з порушенням їхніх прав, в той час як подана заявником ОСОБА_1 не пов'язана із захистом порушених прав заявника, а подана в порядку ст. 221 Цивільного процесуального кодексу України.

Посилання заявника на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22 травня 2012 року, як підставу для звільнення від сплати судового збору не може бути прийнята, оскільки стаття 5 ЗУ «Про судовий збір» відповідно до Закону України № 484-VІІІ від 22 травня 2015 року викладена у новій редакції.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду, у встановлений строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали, не виконає вимоги визначені ст. ст. 119, 120 ЦПК України, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною 5 ст. 121 ЦПК України встановлено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суддя приходить до висновку про те, що заявником не було усунуто недоліки, викладені в ухвалі судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року, у зв'язку з чим заява ОСОБА_1 про роз'яснення рішення підлягає поверненню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 121, 210, 293, 294 ЦПК України, суддя -,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про роз'яснення рішення, вважати такою, що не подана та повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: