Справа № 359/4418/15-ц Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/80/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 12.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

12.01.2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі :

головуючого судді:Дмитрієвої Л.Д.

суддів :Волохова Л.А.,Матвієнко Ю.О.

при секретарі:ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.07.2015 року по справі за позовом ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.07.2015 року Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства«РайффайзенБанк Аваль» борг за кредитним договором в розмірі 284008 гривень 25 копійок та витрати на оплату судового збору в розмірі 2840 гривенї 08 копійок.

В апеляційній скарзі апелянт вважає, що оскаржуване рішення є не законним , вважає, що судом першої інстанції не застосовано строк позовної давності та невірно застосовані норми матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є правонаступником ВАТ «РайффайзенБанк Аваль», що підтверджується копією витягу зі статуту ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» (а.с.24-26).

5 жовтня 2007 року ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» уклав з ОСОБА_3 кредитний договір №014/6435/82/61989 (а.с.10-15), за яким ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» зобовязався надати кредит в розмірі 499800 гривень, а відповідач зобовязався щомісячно до 5 жовтня 2017 року повертати кредит по частинам та сплачувати відсотки за користування ним в розмірі 13,5% річних. У випадку неналежного виконання грошових зобовязань ОСОБА_3 зобовязався сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

10 жовтня 2007 року ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» надав відповідачу кредит в роз-мірі 499800 гривень, що підтверджується випискою по рахунку (а.с.19).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок пози-чальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1056і цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України у разі порушення зобовязання боржник повинен пере-дати кредиторові неустойку (штраф, пеню).

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 належним чином виконує грошові зобовязання. Тому у ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» виникло право вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту в розмірі 222429 гривень 35 копійок, сплати відсотків за користування ним в розмірі 10906 гривень 59 копійок та пені в розмірі 50672 гривень 31 копійки. Розмір боргу за кредитним договором становить 284008 гривень 25 копійок, що підтверджується письмовим розрахунком в матеріалах справи (а.с.6-9).

Оскільки відповідач ОСОБА_3 відмовлявся добровільно повернути цей борг, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» борг за кредитним договором в розмірі 284008 гривень 25 копі-йок.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом виключно за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Однак ОСОБА_3 не заявляв про застосування до спірних відносин позовну давність.

Посилання апелянта на незастосування позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки, згідно з п.12.7 кредитного договору (а.с.15) до всіх без виключення правовідносин, повязаних з його виконанням, застосовується строк позовної давності тривалістю у три роки. Однак, з дня, коли було допущено перше порушення кредитного договору, до дня предявлення позову до суду трирічний строк позовної давності не закінчився.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Рішення суду, відповідає вимогам закону, порушення або неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при розгляді справи та прийнятті рішення не встановлено, тому підстав для скасування рішення судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України ,судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.07.2015 року

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :