РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області суд в складі:

головуючого судді Андрущенко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Гончарук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Токмацької міської ради Запорізької області про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до Токмацької міської ради Запорізької області про визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належить їй на підставі договору купівлі - продажу укладеного на товарній біржі «Українська» 30.08.1999 року, реєстраційний номер 58349 і зареєстрований в КП «Абріс» за реєстраційним номером 8962, про що видане реєстраційне посвідчення.

В обґрунтування позову зазначено, що між позивачкою та ОСОБА_2 був укладений 30.08.1999 року договір купівлі - продажу ? частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2. Даний договір було укладено на товарній біржі «Українська» 30.08.1999 року.

Позивачкою були виконані всі умови договору - купівлі продажу, вона прийняла у своє володіння ? частки квартири, сплатила обумовлену договором її вартість та зареєструвала своє право власності на ? частку квартири в Токмацькому БТІ.

З боку продавця - ОСОБА_2 теж було виконано всі умови договору купівлі - продажу, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Спадкова справа в нотаріальній конторі не відкривалась, так як відсутні спадкоємці та спадкове майно.

З моменту купівлі-продажу 1/2 частки квартири, а саме: з 30.08.1999 року по теперішній час позивачка постійно утримує квартиру, сплачує за неї комунальні послуги.В зв'язку з сімейними обставинами у неї виникла необхідність продати належну їй частку квартири.

З метою оформлення договору купівлі-продажу вона звернулася до державної нотаріальної контори, де нотаріусом усно їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з причин недійсності біржової угоди купівлі-продажу, так як відповідно до діючого на той час законодавства договір купівлі-продажу квартири мав бути нотаріально посвідчений. Однак, положення Закону України «Про товарну біржу», який діяв на час укладення договору купівлі-продажу не вимагали нотаріального посвідчення договорів, які укладалися та реєструвалися на товарних біржах. На сьогоднішній день позивачка не має можливості повноцінно, як власниця 1/2 частки квартири володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, продати його, в зв'язку з чим змушена була звертатися до суду.

В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, від представника позивача надійшли заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, покладався на розсуд суду.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 30 серпня 1999 року на товарній біржі «Українська» між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_3, який зареєстровано на товарній біржі «Українська» № 58349 і зареєстрований в КП «Абріс» за реєстраційним номером 8962, про що видане реєстраційне посвідчення.

ОСОБА_2 - продавець по договору, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22 травня 2001 року.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку нерухомого майна - однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2, загальною внутрішньою площею - 29,50 м. кв., станом на дату оцінки - 17.01.2016 року, визначена ринкова вартість із застосуванням порівняльного методичного підходу складає без урахування ПДВ: 74000,00 грн..

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття право власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про власність», в редакції чинній на момент укладення договору купівлі-продажу, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про товарну біржу», в редакції Закону № 2932-12 від 26.01.93, товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення,

упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій.

Статтею 15 Закону України «Про товарні біржі» визначено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином.

Водночас, відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Аналогічні положення містить чинний на теперішній час Цивільний кодекс України, згідно ст. 657 якого, договір купівлі-продажу житлового будинку, квартири чи іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ст. 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі умови визначені в цій статті позивачем та відповідачем виконані, тобто останній передав їй у власність квартиру, а ОСОБА_1 прийняла та сплатила за неї визначену грошову суму. Усі істотні умови договору купівлі - продажу були погоджені сторонами.

Таким чином, суд вважає, що позивачка та ОСОБА_2 дійшли згоди з усіх істотних умов щодо продажу квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2, про що свідчать їх особисті підписи в договорі купівлі-продажу від 30.08.1999 року, який укладено та зареєстровано на товарній біржі «Українська» за № 58349, укладення договору відповідало їх волі, а тому такий договір підлягає визнанню дійсним, на підставі якого ? частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_1.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Згідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року № 10 питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»), в зв'язку з відсутністю клопотання позивача щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору, судом дане питання не вирішується.

На підставі ст. 12 ЗУ «Про власність», ст.ст. 1, 15 ЗУ «Про товарну біржу», ст. 227 ЦК УРСР, ст. 219 ЦК України, керуючись ст.ст.10,31,58-60,209,213-218,256, 259 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Токмацької міської ради Запорізької області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, яка належить їй на підставі договору купівлі - продажу, укладеного на товарній біржі «Українська» 30.08.1999 року, реєстраційний номер 58349 і зареєстрований в КП «Абріс» за реєстраційним номером 8962.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя