Справа № 303/4172/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 січня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої: Готри Т.Ю.,

суддів: Джуги С.Д., Леска В.В.,

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕс Банк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ВіЕс Банк», приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш Вікторії Ласлівни, 3-ї особи МП «Нова» про зобов»язання вчинити певні дії та зняти заборону відчуження квартири,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила: зобов»язати публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (далі - ПАТ «ВіЕс Банк») видати: лист іпотекодержателя про повне виконання боржником своїх зобов»язань за кредитним договором; заяву іпотекодержателя про повне виконання боржником своїх зобов»язань за основним договором; заяву про вилучення обтяження обєкта нерухомого майна; примірники правочинів, що містять запис про накладення заборони; зобов»язати приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л. зняти заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 накладену згідно іпотечного договору від 17 жовтня 2007 року та договору про внесення змін до іпотечного договору від 05 жовтня 2012 року.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 17 жовтня 2007 року між малим підприємством «Нова» та відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк», яке в подальшому було перейменовано в публічне акціонерне товариство «Фольксбанк», а потім в ПАТ «ВіЕс Банк» (далі - Банк) було укладено кредитний договір (з наступними змінами), який забезпечено іпотечним нерухомим майном, згідно умов, укладеного 17 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк», малим підприємством «Нова», майновими поручителями (іпотекодавцями): ОСОБА_5; ОСОБА_6; ОСОБА_1, ОСОБА_4, іпотечного договору, за яким майнові поручителі передали в іпотеку належну їм трикімнатну квартиру АДРЕСА_1

ОСОБА_1 зазначала, що боржником у повному обсязі виконано кредитні зобовязання, однак, на неодноразові звернення боржника та позивача, Банк відмовляється видати довідку про погашення кредиту, а нотаріус, через відсутність довідки, відмовляє у знятті заборони на відчуження квартири, чим порушуються права позивача на управління та розпорядження належним їй іпотечним майном. Посилаючись на дані обставини, ОСОБА_1 просила суд задовольнити позов.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 02 червня 2015 року, позов задоволено.

Зобов'язано ПАТ «ВіЕс Банк» видати по кредитному договору від 17 жовтня 2007 року та додатковій угоді № 5 від 03 жовтня 2012 року, а також іпотечному договору від 17 жовтня 2007 року і договору про внесення змін до іпотечного договору від 05 жовтня 2012 року - лист іпотекодержателя про повне виконання боржником малим підприємством «Нова» в особі ОСОБА_5 зобов»язань за основним договором; заяву іпотекодержателя про повне виконання боржником малим підприємством «Нова» в особі ОСОБА_5 своїх зобов»язань за основним договором; заяву про вилучення обтяження нерухомого майна та примірники правочинів, що містять запис про накладення заборони.

Зобов'язано приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л. зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, накладену згідно іпотечного договору від 17 жовтня 2007 року та договору про внесення змін до іпотечного договору від 05 жовтня 2012 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 02 червня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, предметом апеляційного розгляду є апеляційна скарга відповідача ПАТ «ВіЕс Банк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 грудня 2014 року, в якій апелянт просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 апеляційну скаргу не визнав, просив таку відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Представник ПАТ «ВіЕс Банк» ОСОБА_8 подав суду заяву від 25.01.2016 р., в якій просив розглянути справу без участі представника банку, апеляційну скаргу якого задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 17 жовтня 2007 року між малим підприємством «Нова» та відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк» було укладено кредитний договір, згідно умов якого Банк відкрив позичальнику мультивалютну кредитну лінію на суму 100 тис. доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12, 5% річних, з кінцевим терміном погашення 16 жовтня 2012 року.

03 жовтня 2012 року між малим підприємством «Нова» та правонаступником відкритого акціонерного товариства «Електрон Банк» - публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» було укладено додаткову угоду до вказаного вище кредитного договору, за умовами якої банк відкрив позичальнику моновалютну кредитну лінію в розмірі 19800 доларів США, а позичальник зобов'язався сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 11,5 % річних та повернути кредит до 16 жовтня 2014 року.

Для забезпечення виконання вказаних вище кредитних зобов»язань малого підприємства «Нова» за кредитним договором від 17 жовтня 2007 року, того ж дня між відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк», як іпотекодержателем, малим підприємством «Нова», як боржником, та іпотекодавцями: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_4, було укладено іпотечний договір, згідно якого майнові поручителі передали Банку в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1

05 жовтня 2012 року сторони вказаного вище іпотечного договору уклали договір про внесення змін до нього, які зумовлені укладенням додаткової угоди між банком та позичальником до основного кредитного договору, згідно вказаної вище додаткової угоди до кредитного договору від 03 жовтня 2012 року.

12 вересня 2013 року директор малого підприємства «Нова» ОСОБА_5 звертався до Банку із заявами, у яких просив надати йому довідку про повне погашення кредиту за кредитним договором, свідоцтво про право власності, а також зняти заборону на відчуження переданої в іпотеку квартири (а. с. 8, 9), посилаючись на повне виконання кредитних зобовязань.

07 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до Банку з заявою про видачу довідки про повне погашення заборгованості за кредитним договором та документів необхідних для зняття заборони на відчуження квартири (а. с. 10).

11 листопада 2013 року Банк відмовив позивачеві у наданні довідки про відсутність боргу, з тих підстав, що один з іпотекодавців - ОСОБА_5 є поручителем по іншим кредитам і відповідає всім своїм майном по зобов'язанню третіх осіб, як солідарний боржник, а також за вказаним вище кредитним договором рахується борг у вигляді пені в розмірі 1119 грн 97 коп. та несплаченої щомісячної комісії за підтримку кредиту в розмірі 381 грн 80 коп., що стверджується листом Банку від 11.11.2013 р. №52/909 (а. с. 125).

За загальними правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що кредитний борг у вигляді вказаної вище Банком пені в розмірі 1119 грн 97 коп. та несплаченої щомісячної комісії за підтримку кредиту в розмірі 381 грн 80 коп., позичальником - малим підприємством «Нова» було сплачено у повному обсязі 15 листопада 2013 року і того ж дня кошти отримано відповідачем.

Відповідачем зазначена кредитна заборгованість була нарахована у зв'язку з діями Банку по скеруванню таких коштів на погашення іншого кредиту, що не передбачено Законом та умовами кредитного договору з наступними змінами до нього.

А тому встановивши такі обставини, суд дійшов висновку про повне виконання позичальником кредитних зобовязань, що свідчить про обґрунтованість позову в частині зобовязання ПАТ «ВіЕс Банк» видати відповідні документи.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може за таких обставин.

Як вбачається з додаткової угоди № 5 від 03 жовтня 2012 року до кредитного договору №КР 22336 від 17 жовтня 2007 року, то у п.п.3.2, 3.3 встановлено, що повернення траншу здійснюється позичальником шляхом перерахування грошових коштів на кредитний рахунок НОМЕР_1 . Моментом (днем) повернення траншу є дата зарахування Банком суми частини траншу або його частини на кредитний рахунок та зарахування на відповідний рахунок нарахованих процентів за користування траншем та можливих пені і штрафних санкцій, визначених цим договором. У випаду укладення між Банком та позичальником кількох кредитних договорів, позичальник доручає Банку самостійно визначати приорітетність списання заборгованості між кредитними договорами, укладеними з малим підприємством «Нова». З матеріалів справи слідує, що існує ще 3 непогашених відповідних кредитних договори.

Згідно розрахунку боргу за кредитним договором №КР22336 від 17.10.2007 року станом на 05.05.2015 року (а.с.182-183) у позичальника МП «Нова» є наявний борг по несплаченій пені в сумі 1119, 97 гривень. З цього ж розрахунку боргу слідує, що на підставі розпорядження №192 від 31.12.2013 року сплачену пеню в сумі 1119,97 грн. за період з 12.01.2013 року по 10.09.2013 року було скеровано на погашення пені по іншому кредитному договору з МП «Нова» № КU007143 від 06.12.2010 року. Вказана пеня Банком була скерована у відповідності до положень п.3.3 додаткової угоди №5 від 03.10.2012 року до кредитного договору № КР 22336 від 17.10.2007 р., тобто умов передбачених договором.

Отже з наведеного слідує, що кредитна заборгованість за кредитним договором №КР22336 від 17.10.2007 року є непогашеною, а тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відсутність кредитної заборгованості позичальника МП «Нова» за цим кредитним договором, у зв'язку з чим безпідставно зобов'язав ПАТ «ВіЕс Банк» видати по кредитному договору від 17 жовтня 2007 року та додатковій угоді № 5 від 03 жовтня 2012 року, а також іпотечному договору від 17 жовтня 2007 року і договору про внесення змін до іпотечного договору від 05 жовтня 2012 року - лист іпотекодержателя про повне виконання боржником малим підприємством «Нова» в особі ОСОБА_5 зобов»язань за основним договором; заяву іпотекодержателя про повне виконання боржником малим підприємством «Нова» в особі ОСОБА_5 своїх зобов»язань за основним договором; заяву про вилучення обтяження нерухомого майна та примірники правочинів, що містять запис про накладення заборони.

Оскільки дії по зняттю заборони на відчуження іпотечного майна є похідними від погашення позики (кредиту) та припиненню іпотечного договору (ст. 74 Закону України «Про нотаріат»), а матеріалами справи встановлено, що кредитна заборгованість МП «Нова» за кредитним договором №КР22336 від 17.10.2007 року є непогашеною, тому суд помилково дійшов висновку про зобов'язання приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л. зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, накладену згідно іпотечного договору від 17 жовтня 2007 року та договору про внесення змін до іпотечного договору від 05 жовтня2012 року за №6402.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з ухваленням по справі нового рішення, яким у позові ОСОБА_1 слід відмовити, а апеляційну скаргу Банку задовольнити. У зв'язку з відмовою у позові не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕс Банк» - задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 грудня 2014 року - скасувати.

У позові ОСОБА_1 до ПАТ «ВіЕс Банк», приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш Вікторії Ласлівни, 3-ї особи МП «Нова» про зобов'язання вчинити певні дії та зняти заборону відчуження квартири - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :