Дата документу 15.01.2016
Справа № 501/45/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

при секретарі Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Іллічівська Одеської області подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, у звязку з тим, що у відділі ДВС на примусовому виконанні перебувають: вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9У від 26.02.2015 р., №Ф-44 від 20.01.2012 р., №Ф-538 від 14.05.2013 р., що видані ДПІ у м.Іллічівську та УПФУ у м.Іллічівську Одеської області; виконавчий лист №815/1758/14, виданий 30.04.2014 р. Одеським окружним адміністративним судом про стягнення податкового боргу 2866,90 грн. з ОСОБА_2; рішення УПФУ у м.Іллічівську №57-2944 від 27.01.2012 р., №257-2944 від 24.02.2012 р., №480-2944 від 15.03.2015 р., №49-2944 від 26.01.2012 р. про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 Державний виконавець стверджує, що боржник добровільно не виконує рішення суду, борг не сплачує, тим самим ухиляється від виконання покладених зобовязань.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області просив розглянути подання без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що у відділі державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області на примусовому виконанні перебувають вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9У від 26.02.2015 р., №Ф-44 від 20.01.2012 р., №Ф-538 від 14.05.2013 р., що видані ДПІ у м.Іллічівську та УПФУ у м.Іллічівську Одеської області; виконавчий лист №815/1758/14, виданий 30.04.2014 р. Одеським окружним адміністративним судом про стягнення податкового боргу 2866,90 грн. з ОСОБА_2; рішення УПФУ у м.Іллічівську №57-2944 від 27.01.2012 р., №257-2944 від 24.02.2012 р., №480-2944 від 15.03.2015 р., №49-2944 від 26.01.2012 р. про стягнення заборгованості з ОСОБА_2

Як стверджує державний виконавець, боржник ухиляється від виконання покладених на неї зобовязань, борг не сплачує.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо громадянин ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобовязань.

Отже Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязання, а за ухилення від їх виконання. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Державним виконавцем не надані суду докази стосовно того, що боржник ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання покладених на неї зобовязань, також, державним виконавцем не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за межі України тимчасово або на постійне місце проживання, не виконавши зобовязання.

Крім того, всупереч ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» до подання не додано доказів, що підтверджують факт надсилання документів виконавчого провадження на адресу боржника. Отже, суду не відомо чи отримував боржник постанову про відкриття виконавчого провадження, чи взагалі викликався він до відділу ДВС, чи обізнаний він щодо строків добровільного виконання вимог виконавчих документів, а також щодо дій, які проводилися по виконанню вказаних документів.

Відповідно до ч.ч.1,3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки, відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на державного виконавця покладається тягар доказування.

Виходячи з положень ст.33 Конституції України, ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що обставини, на які посилається державний виконавець не є достатніми для обмеження конституційного права боржника ОСОБА_2

Враховуючи викладене, суд вважає, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 задоволенню не підлягає як недоведене, передчасне та необґрунтоване.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.ст.209-210, 377-1 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п′яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя