АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1664/16 Справа № 203/6224/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Красвітної Т.П., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпропетровської міської ради на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпропетровської міської ради про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

10 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до КП "Жилсервіс-5" Дніпропетровської міської ради про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач вказував на те, що з 26 вересня 2012 року по 25 березня 2015 року працював заступником директора КП "Жилсервіс-5". 10 липня 2015 року його поновлено на роботі на підставі рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська. 31 липня 2015 року відповідачем було видано наказ №75-к про звільнення його з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

Посилаючись на незаконність зазначеного наказу, оскільки у встановленій законом письмовій формі волі про розірвання трудового договору він не виявляв, заяви від 31 липня 2015 року про звільнення за п.1 ст.36 КЗпП України відповідачу не направляв, бо перебував на лікарняному і реального настання правових наслідків у вигляді звільнення не бажав, позивач просив визнати незаконним наказ №75-к від 31липня 2015 року, поновити його на посаді заступника директора КП "Жилсервіс-5" Дніпропетровської міської ради та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення як ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального справа та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працював в КП "Жилсервіс-5" Дніпропетровської міської ради на посаді заступника директора. Наказом №75-к від 31 липня 2015 року його було звільнено з займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Таким чином, якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення.

З пояснень ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції вбачається, що в кінці липня 2015 року він написав заяву про звільнення з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України без зазначення дати звільнення і на припинення трудового договору її не подавав.

Ця заява знаходилась на його робочому столі. З 31 липня 2015 року він перебував на лікарняному, а по виходу на роботу довідався про своє звільнення.

Встановивши вказані обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність посилання суду на те, що дата в заяві позивача виконана не ним, спростовуються письмовим поясненням відповідача, викладеним в заяві від 02 грудня 2015 року (а.с10), де зазначено наступне: "підставою для звільнення ОСОБА_2 стала власноручно написана заява від 31.07.2015 року, підприємство лише визнає факт того, що дата в самій заяві дійсно виконана не власноручно самим працівником…".

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпропетровської міської ради відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Романюк М.М.

ОСОБА_3