Справа №592/3508/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Косолап М. М.
Номер провадження 22-ц/788/824/16 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, подану через представника ОСОБА_4,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5

про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,

в с т а н о в и л а :

14 квітня 2015 року ОСОБА_3 через свого представника звернулася до суду з вказаним позовом, свої вимоги обґрунтовувала наступним.

06.07.1983 р. вона, ОСОБА_3 придбала 57/100 частин жилого будинку, загальна жила площа якого 30,1 кв.м, по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 1411,8 кв.м. На земельній ділянці також знаходилися: вбиральня «В», погріб «п/г», огорожа №1.

Інші 43/100 частини домоволодіння належать ОСОБА_5

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 належить 57/100 земельної ділянки площею 0,1000 га цільового призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Співвласником земельної ділянки є відповідач, якій належить відповідно 43/100 частки.

Земельна ділянка 0,0371 га цільового призначення для ведення садівництва належить позивачу та відповідачу в тих же частках (позивача -57/100, відповідача- 43/100). Право власності позивачки підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2.

Позивачка посилалась на те, що для поліпшення житлових умов у 1990 році вона збудувала прибудову до житлового будинку «а», прибудову до житлового будинку «а1», літню кухню «Ж». Позивачка посилалась на те, що дані споруди вона збудувала без отримання дозволів, проте вони не належать до самочинного будівництва відповідно до "Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна", у якій, зокрема, зазначено, що індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва.

Відповідачем також було самочинно збудовано прибудову до житлового будинку «а2», прибудову до житлового будинку «а3», сарай «Б», душ «Д», сарай «Е», вбиральню «Г».

Посилаючись на те, що з питання користування будинком та земельною ділянкою між нею та відповідачем давно виникають суперечки, просила суд :

1. Провести виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності по АДРЕСА_1 та виділити в окрему садибу ОСОБА_3 приміщення :

- в житловому будинку «А-І»: коридор "1-5" пл. 8,90 кв.м, житлову кімнату "1-6" пл. 16,00 кв.м, приміщення кухні "1-7" пл. 5,40 кв.м, а всього у житловому будинку "А-І" пл. 30,30 кв.м, житловою пл. 16,00 кв.м;

- господарських будівель та споруд: погріб "п/г" пл.18,00 куб.м; вбиральня "В" пл. 4,00 куб.м.; огорожа №1-4.

2. Припинити право спільної часткової власності між співвласниками: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в садибі по АДРЕСА_1

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у зв'язку з їх необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог з тих підстав, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені або невірно застосовані норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

22 березня 1984 року позивачка, прізвище якої в той час було "ОСОБА_3", зареєструвала шлюб і взяла прізвище чоловіка - "ОСОБА_3" ;

13 жовтня 1988 року позивачка, прізвище якої було "ОСОБА_3" зареєструвала шлюб і взяла прізвище чоловіка - "ОСОБА_3" ( ас. 9, 10).

Будинок по АДРЕСА_1 раніше належав ОСОБА_3 та ОСОБА_8, по ? частині кожній.

Рішенням народного суду Ковпаківського району м. Суми від 29 травня 1981 року був розглянутий позов ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про розподіл житлового будинку. Під час розгляду даної справи народним судом було встановлено, що сторони являються співвласниками спірного будинку, кодній з яких належить по ? частині, а тому прийшов до висновку про задоволення позову.

Зокрема, названим рішенням народного суду Ковпаківського району м. Суми від 29 травня 1981 року було визнано право власності :

- за ОСОБА_3 - на 57/100 частин будинку, розташованого в АДРЕСА_1, виділено їй кімнати 1-6, пл. 15,3 кв.м, 1-7 пл. 9,9 кв.м, коридор ІІ пл. 11,4 кв.м, тамбур 1 пл. 2,7 кв.м, погріб "Г", прим. 3 пл. 5,6 кв.м, 1/2 частина огорожі ;

- за ОСОБА_8 - на 43/100 частин будинку, розташованого в АДРЕСА_1, виділено їй кімнати 1-5 пл. 15, 1 кв.м, 1-4 пл. 10, 2 кв.м, коридор ІІ пл. 6,4 кв.м, сарай "Б", туалет"В", 1/2 частину огорожі.

- зобов'язано ОСОБА_3 до 1 серпня 1981 року закласти дверні отвори між кімнатами 1-3 і 1-4 і зробити перегородку у веранді на відстані 3,5 м і 6,27 м.

- зобов'язано ОСОБА_8 до 1 серпня 1981 року зробити дверні пройоми з 1-4 в приміщення ІІ і з приміщення ІІ у двір (ас. 232, 132).

06 липня 1983 року був укладений договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_3 купила 57/100 частин будинку, розташованого в АДРЕСА_1 загальною житловою площею 30,1 кв.м, який розташований на земельній ділянці площею 1411,8 кв.м, на цій же земельній ділянці знаходяться: вбиральня "В", погріб "п/г", огорожа № 1 (а.с.7-8, 9-12, 16).

У тексті названого договору зазначено про те, що ОСОБА_3 являється власником 57/100 частин будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.04.1980 р. та рішення народного суду Ковпаківського району м. Суми від 29.05.1981 р.

24 липня 2001 року був укладений договір дарування частини будинку, за яким ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_9 43/100 частин будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого в АДРЕСА_1 на земельній ділянці Сумського міськвиконкому. Зазначено, що на земельній ділянці знаходяться дерев'яний житловий будинок житловою площею 30,1 кв.м. та надвірні господарчі будівлі : вбиральня "В", погріб "п/г", огорожа № 1.

У тексті названого договору дарування зазначено про те, що ОСОБА_8 являється власником 43/100 частин будинку на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.07.2001 р. та рішення народного суду Ковпаківського району м. Суми від 29.05.1981 р.

24 грудня 2004 року був укладений договір дарування частини будинку, за яким ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_5 (відповідачці) 43/100 частин будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого в АДРЕСА_1 на приватизованій земельній ділянці. У договорі зазначено, що на земельній ділянці знаходяться житловий будинок "А" житловою площею 30,1 кв.м., загальною 75,1 кв.м та господарчі будівлі: вбиральня "В", погріб "п/г", огорожа № 1.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 належить на праві власності 57/100 земельної ділянки площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1; зазначено, що співвласником іншої 43/100 частини вказаної земельної є ОСОБА_5 (а.с.14).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, ОСОБА_3 є співвласником 57/100 земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 0,0371 га, цільове призначення вказаної земельної ділянки - для ведення садівництва; зазначено, що співвласником іншої 43/100 частини вказаної земельної є ОСОБА_5 (а.с.13).

За результатами проведеної у справі експертизи та досліджених матеріалів інвентаризаційної справи № 49790 судом встановлено, що від дати інвентаризації 30.06.1983 р. (яка передувала визначенню первинних часток у спільній частковій власності на домоволодіння) до дати інвентаризації від 12.08.2014 р. у приміщеннях житлового будинку літ. А-І відбулись наступні перепланування (номери приміщень зазначені за поповерховим планом 1983 р. ) :

- в приміщеннях житлового будинку 1-2; 1-3; III проведені перепланування шляхом демонтажу печей, переносу перегородок;

- приміщення, позначені II (коридори пл. 11,4 кв.м та 6,4 кв.м), І (тамбур) реконструйовані шляхом зведення прибудов літ. "а", "а1", "a2", "а3".

За даними інвентаризаційної справи № 49790 станом на 10.07.2008 р. прибудова літ. "а 3" (прим.III житлового будинку) значиться як самовільно побудована. В поповерховим плані будинку станом на 12.08.2014 р. відомості щодо самочинно збудованих об'єктів за адресою: АДРЕСА_1, відсутні.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за домоволодінням по АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності зареєстровано житловий будинок загальною площею 75,1 кв.м, житловою площею 30,1 кв.м.

Проведеним обстеженням садиби та дослідженням матеріалів інвентаризаційної справи, технічного паспорту встановлено наявність споруд, що знаходяться у фактичному користуванні співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та не внесені до реєстру речових-прав на нерухоме майно. Зокрема :

- до квартири, якою користується ОСОБА_3, добудовані прибудови літ.а, літ.а1, які складаються з приміщень 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-8, 1-9, 1-10;

- до квартири, якою користується ОСОБА_5, добудовані прибудови літ.а2, літ.а3, які складаються з приміщень 2-3 і ІІІ;

- крім того, на садибі знаходяться господарсько-побутові приміщення, не внесені до реєстру речових-прав на нерухоме майно : сарай літ. Е, літня кухня літ. Ж., вбиральня літ.Г, душ літ.Л ( ас. 16, 247) .

Таким чином вбачається, що право власності на самочинно збудовані сторонами будівлі та добудови в даний час в установленому порядку за сторонами не зареєстровані.

Вищеназваних обставин сторони не заперечують. Зокрема. Під час розгляду справи сторони не заперечували, що після набуття ними права власності на частки у спірному будинку і позивачка, і відповідачка здійснили без відповідних дозволів добудови до належних їм приміщень у будинку, добудували господарсько-побутові приміщення, які в даний час в установленому порядку не прийняті в експлуатацію.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. При цьому вірно керувався вимогами ст.ст. 316, 317, 364, 367 ЦК України та правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 30 вересня 2015 року№ 6-286цс15. Зокрема.

Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 "Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них".

Пунктом 2.3 гл. 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року №55, передбачено, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України.

Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч.2 ст. 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна.

У правовій позиції, викладеній у постанові від 4 грудня 2013 року у справі N 6-130цс13 Верховним Судом України зазначено наступне. У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти не є об'єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та її представник доводять, що збудовані до 1992 р. ОСОБА_3 будівлі відповідно до діючого законодавства не вважаються самочинними. Проте, названі доводи не можуть бути перевірені колегією суддів по суті, оскільки вони виходять за межі заявленого у справі позову, а також з тих підстав, що питання набуття права власності на новозбудоване та реконструйоване (переплановане) майно має вирішуватись у позасудовому порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 також посилається на незаконність постановленого у справі рішення з тих підстав, що вона не заявляла позову про виділ самочинно збудованих приміщень, а просила лише виділити їй ті приміщення, які вона набула у власність за договором купівлі-продажу від 06 липня 1983 року. Проте, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки набуте позивачкою за договором купівлі-продажу нерухоме майно в даний час змінилось за рахунок реконструкції (перепланування) та добудови інших приміщень у будинку та господарсько-побутових будівель і не є тотожним тому, на яке вона у минулому набула право власності.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану через представника ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -