АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6782/15-ц 22-ц/774/405/К/16
Справа № 212/6782/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження №22-ц/774/405/К/16 суддя Шум Л. І.
Категорія - 26 (ІІІ) Доповідач - Соколан Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Соколан Н.О.

суддів - Бондар Я. М., Зубакової В. П.

За участю: секретаря Маслової К. В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кукурузи Дар?ї Сергіївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (далі - ПАТ "Кривбасзалізрудком") про стягнення моральної шкоди, в зв'язку з ушкодження здоров'я, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах на різних посадах на підприємстві відповідача, що підтверджується копією трудової книжки.

Висновком МСЕК від 11.12.2014 року йому було встановлено втрату професійної працездатності, в зв'язку з професійним захворюванням в розмірі 50% та третю групу інвалідності на безстроковий термін.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах важкого фізичного перенавантаження та несприятливого мікроклімату, просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 243 600 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Кривбасзалізрудком" на користь ОСОБА_3 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та на корись держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди не відповідач засадам розумності, виваженості та справедливості, оскільки не взято до уваги, що позивач тривалий час працював у шкідливих умовах, захворювання позивача має тенденцію погіршуватись, має надзвичайно шкідливі наслідки для здоров?я та не дозволяє позивачу вести повноцінне життя і працювати.

В апеляційній скарзі ПАТ "Кривбасзалізрудком" ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції не враховано відсутність доказів, які підтверджують факт спричинення моральної шкоди та вину відповідача. Крім того, зазначає, що позивач при працевлаштуванні був проінформований про шкідливі умови праці проте добровільно виконував такі роботи. Також вважає, що обов'язок ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу відсутній, оскільки він є суб'єктом страхування від нещасного випадку на виробництві; розмір моральної шкоди необґрунтований та завищений.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргапредставника позивача ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скаргаПублічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, працював на підприємстві ПАТ "Кривбасзалізрудком" в період з січня 1986 року по листопад 2014 року на підземних роботах.

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03 листопада 2014 року, було встановлено у п. 17, що причиною виникнення професійного захворювання є робота в умовах, які характеризувались важкою фізичною працею, внаслідок перевищення гранично допустимого рівня шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Висновком МСЕК від 11.12.2014 року йому первинно було встановлено втрату професійної працездатності, в зв'язку з професійним захворюванням в розмірі 50% та третю групу інвалідності - безстроково.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_3 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як убачається з Акту про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03.11.2014 року, причиною виникнення професійного захворювання у ОСОБА_3 є робота в умовах підвищених рівнів фізичного навантаження та несприятливого мікроклімату, які виникли у зв'язку із порушенням керівництвом підприємств де працював позивач, ст.. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачено обов'язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці.

Крім того, суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання. Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги відповідача про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці позивачем не знімають з відповідача обов'язку виконати вимоги закону й нести відповідальність в установленому законом порядку за їх невиконання.

Необґрунтованими й такими, що суперечать нормам діючого законодавства, вважає колегія суддів доводи ПАТ " Криворізький залізорудний комбінат " про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу з тих підстав, що останній є суб'єктом страхування від нещасного випадку на виробництві, оскільки Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, не передбачає у 2014 році відшкодування застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоров'я Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Доводи відповідача про недоведеність факту моральної шкоди без відповідного експертного висновку щодо заподіяння моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров'я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст.3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд не врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі - тривалість праці позивача у шкідливих умовах саме на підприємстві ПАТ "Кривбасзалізрудком", що стала причиною його професійного захворювання, яке потягло за собою втрату працездатності у розмірі 50 % та встановлення третьої групи інвалідності на безстроковий час, тобто що хвороба позивача є невиліковною, характер отриманого позивачем професійного захворювання, і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, збільшивши розмір стягнутої моральної шкоди з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь позивача з 20 000 грн. до 25 000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат"- відхилити.

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 листопада 2015 рокузмінити в частині розміру стягнутої моральної шкоди, збільшивши цей розмір до 25 000 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: