Провадження № 22-ц/773/223/16 Категорія: 27 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк К.І.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В., Овсієнка А.А.,

при секретарі - Кирилюку О.О.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/08-11/1789 від 30 березня 2007 року в розмірі 26 494 долари 59 центів США, що за курсом НБУ станом на 23.12.2015 року становить 613 264 гривні 97 копійок та пеню в розмірі 6 441 гривню 34 копійки.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із даним рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній наведених.

Представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечив, просив рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 березня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_5 Аваль») та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 014/08-11/1789, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 150 000 дол. США, зі сплатою 12% річних за користування кредитом, строком до 29 березня 2017 року (а.с. 4-8).

Банк взяті на себе зобовязання за кредитними договорами виконав у повному обсязі, що не заперечується відповідачами.

Відповідно до п.1.5 ч. 2 кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі і строк, визначені у Графіку повернення кредиту та сплати процентів (Додаток №1 до цього договру).

Позичальник взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував та з лютого 2015 року припинив проплату по поверненню кредиту та відсотків відповідно до умов договору. Ці обставини також не заперечуються відповідачами.

Відповідно до розрахунку станом на 26.08.2015 року заборгованість перед банком за кредитним договором становить в загальній сумі 26 494,59 дол. США, що за курсом НБУ станом на 23.12.2015 року становить 613 264,97 грн., з яких: заборгованість за кредитом 24 999,52 дол. США (що за курсом НБУ станом на 23.12.2015 року становить 578 658,88 грн.); заборгованість за відсотками 1 495,07 дол. США (що за курсом НБУ станом на 23.12.2015 року становить 34 606,08 грн.); пені за несвоєчасне погашення заборгованості за простроченими відсотками 6 441,34 грн. (а.с. 17,18).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 1048, 1050, 1054 цього Кодексу передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 порушила умови договору та з лютого 2015 року припинила погашення кредиту відповідно до графіка.

Згідно з п.1.9 ч.2 кредитного договору кредитор має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначений банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових зобовязань та інших зобовязань за цим договором, та/або умов договору іпотеки, та/або умов договору поруки.

Відповідно до п.4.1.1. ч.2 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначений цим договором строк, сплачується кредитору пеня від суми несплаченого виконаного грошового зобовязання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

07 липня 2015 року банком надіслано письмове повідомлення боржнику та поручителю про погашення заборгованості за кредитним договором.

З метою забезпечення належного виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором 30 березня 2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 014/08-11/1789/1, згідно умов якого, поручитель несе солідарну відповідальність у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки (а.с. 11).

Статтями 553, 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку і відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. В такому разі боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», суд першої інстанції вірно виходив з того, що оскільки зобовязання за договором про надання кредиту та договорами поруки відповідачами не виконані, тому з них підлягає стягненню в солідарному порядку сума заборгованості в розмірі 26 494,59 доларів США, що еквівалентно 613 264 грн. 97 коп.

Сума заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунками банку та не оспорювались відповідачами.

Доводи апеляційної скарги щодо не вирішення звернень відповідача банком в позасудовому порядку про рефінансування наявної у неї заборгованості за договором, прощення їй боргу та припинення зобовязань не є підставами передбаченими законом для відмови судом у стягненні заборгованості у звязку з невиконанням зобовязань.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, укладений договір є обовязковим для належного виконання сторонами.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 604 ЦК України, передбачено, що зобовязання може бути припинено за домовленістю сторін.

Також, зобовязання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обовязків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст. 605 ЦК України).

Кредитору надається право, а не обовязок звільнити боржника від його зобовязань, про що відповідачу було повідомлено у відповіддях банку на її заяви від 16.06.2015 року та 06.07.2015 року (а.с. 47, 49).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: