Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/68/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дуковський О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

26.01.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Єгорової С.М., Письменного О.А.

за участю секретаря: Лазаренко-Шаповалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.10.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Ласка» про поновлення на роботі на посаді водія стягнення втраченого заробітку за вимушений прогул внаслідок незаконного звільнення з роботи, стягнення моральної шкоди та загальну суму денної заробітної плати за порушення строків і порядку розрахунків при звільнені,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Ласка» про поновлення на роботі на посаді водія стягнення втраченого заробітку за вимушений прогул внаслідок незаконного звільнення з роботи, стягнення моральної шкоди та загальну суму денної заробітної плати за порушення строків і порядку розрахунків при звільнені.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 26.12.1988 року по 20.01.1998 рік працював водієм в Акціонерному товаристві закритого типу «АТП-1102 «Реформа».

16.02.1998 року згідно наказу № 16-К ОСОБА_2 звільнено із займаної посади 20.01.1998 року, за власним бажанням. Своє звільнення з роботи вважає незаконним та необґрунтованим, посилаючись на те, що він фактично був звільнений в період тимчасової непрацездатності через хворобу в період з 12.01.1998 року по 17.01.1998 року.

Позивач зазначає, що 19.01.1998 року приступив до роботи, але адміністрація підприємства не допустила його до роботи, пояснивши, що він звільнений з роботи за власним бажанням.

ОСОБА_2 вказує на те, що не подавав жодних заяв про звільнення та продовжував постійно приходити на роботу кожен день, перебував на своєму робочому місці весь робочий день, але адміністрація підприємства не допускала до роботи, пояснюючи, що він вже звільнений.

Крім того, позивач неодноразово звертався до адміністрації підприємства із вимогами видати копію вищевказаного наказу та трудову книжку. Так як, трудову книжку він не отримав взагалі, а тому не мав змоги влаштуватися на роботу. Наказ про своє звільнення позивач отримав від адміністрації підприємства лише 15.01.2001 року.

ОСОБА_2 звертався в суд з позовом до Акціонерного товариства закритого типу «АПТ-1102 «Реформа» про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.04.2001 року у звязку з пропуском строку позовної давності в задоволені позову відмовлено. Вказане рішення суду набрало законної сили.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.10.2015 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що з 26.12.1988 року по 20.01.1998 рік ОСОБА_2 працював водієм у Акціонерному товаристві закритого типу «АТП-1102 «Реформа».

Наказом № 16-К від 16.02.1998 року відповідно до положень ст. 38 КЗпП України 20.01.1998 року позивача було звільнено за власним бажанням.

Відповідно до положень ст. 235 КЗпП України поновлення на роботі, зміна формулювання причин звільнення, оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Але головним є те, що відновлення порушених трудових прав працівника покладається на роботодавця, тобто на ті установи, організації, підприємства з якими працівник перебуває чи перебував у трудових відносинах.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців та з відомостей Єдиного державного реєстру Державне підприємство «Інформаційно-ресурсний центр» відомості про юридичних осіб, правонаступником яких є ТОВ фірма «Ласка» відсутні. Належних доказів, які б підтверджували правонаступництво ТОВ фірма «Ласка» ЗАТ АТП-1102 «Реформа» в матеріалах справи відсутні та сторонами не надані. Крім того, з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців вбачається, що Закрите акціонерне товариство АТП-1102 «Реформа» було ліквідовано 17.11.2006 року без правонаступника. (а.с. 236-237)

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

А тому, враховуючи вищевикладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність факту перебування ОСОБА_4 у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Ласка».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що рішення суду ухвалене з порушенням норм права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 312, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.10.2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді: