АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №645/30/15-ц Головуючий суддя І інстанції Ульяніч І. В.
Провадження № 22-ц/790/866/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права володіння чужим майном
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря : Костюченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2015 року за заявою ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.04.2015 року

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння був задоволений та витребувано у ОСОБА_4, яка Мешкає за адресою: АДРЕСА_1, автомобіль ГАЗ-31105, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16.09.2015 року зазначене заочне рішення суду було залишено без змін і набрало чинності.

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій вказав, що воно не є повним в резолятивній частині, оскільки суд не зазначив про те, що автомобіль від ОСОБА_4 необхідно витребувати на його користь. Внаслідок такого недоліку рішення суду не можливо виконати у примусовому порядку.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2015 року у задоволені заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткової рішення було відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити його заяву, посилаючись на те, що суд ухилився від вирішення його заяви по суті.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника, що зявився до суду, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає за необхідне скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

3. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

4. На додаткове рішення може бути подано скаргу.

5. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додатково рішення, районний суд в оскарженій ухвалі послався на те, що вимог про передачу автомобіля належному власнику ОСОБА_3 не заявляв, судом були вирішені всі позовні вимоги і питання, повязані із розглядом справи. Труднощі, які виникли у ОСОБА_3 в порядку виконання рішення суду вирішуються відповідно до ст. 373 ЦПК України, заочне рішення було постановлено іншим складом суду.

Однак при цьому районний суд не взяв до уваги, що як вбачається із позовної заяви ОСОБА_3 просив витребувати від ОСОБА_4 його автомобіль, і при цьому вказував, що він претендує на те, щоб він був повернутий належному власнику, тобто йому позивачу (а.с. 3).

Суд не звернув уваги на правову позицію, яка викладена у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», якою судам було розяснено, що резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК.

У ній, зокрема, має бути зазначено: висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

Згідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що в таких випадках зобовязує особу повернути майно власнику.

У правовій позиції, яка викладена в п. 20 вказаної постанови Пленуму ВС України зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

У порядку, визначеному статтею 220 ЦПК України, може бути ухвалено додаткове рішення й щодо заочного рішення.

Районний суд з посиланням на вказану у п. 20 постанови Пленуму ВС України правову позицію вказав на те, що заяву про ухвалення додаткового рішення повинний розглядати суд у тому ж складі, який ухвалив заочне рішення, у даному випадку головуючим суддею Бондаревою І.В., а не суддею Ульяніч І.В., тобто що склад суду для вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення не є повноважений.

Однак при цьому суд не розглянув можливість відступити від цієї правової позиції з огляду на те, що рекомендації про незмінність складу суду при ухваленні додаткового рішення, мають правове значення лише в контексті вимог ч. 1 ст. 212 ЦПК України про те, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, що має значення лише для викладених у п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України підстав для ухвалення додаткового рішення стосовно результатів дослідження судом доказів.

У даному випадку заява ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення ґрунтується на тому, що суд не повністю виклав у резолятивній частині заочного рішення обовязок відповідача повернути належне позивачу майно шляхом його витребування на користь ОСОБА_3, про що було заявлено у позові, тобто передбачених у п. 2, а не п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України підстав для ухвалення додаткового рішення, і не стосуються результатів дослідження доказів. Такого роду неповнота рішення має суто правовий характер, не потребує обізнаності головуючого судді із результатами дослідження в судовому засіданні доказів, і тому може бути усунута й іншим складом суду, такий висновок відповідає змісту наведених норм ст.ст. 212, 220 ЦПК України.

Крім того, всупереч ст. 210 ЦПК України суд не вмотивував, чому в цьому контексті вважає свій склад суду належним для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення і не вбачає підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 20 ЦПК України, для самовідводу.

Оскільки суд порушив передбачений вказаними нормами ЦПК України порядок вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, то з передбачених п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підстав судова колегія скасовує ухвалу і передає це питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, ст.ст. 313, 315, 319, 323-325, 327 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2015 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння направити до того ж районного суду на новий розгляд.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя:

Судді колегії: