Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №336/7617/15 Головуючий у 1 інстанції Кляшторний В.С.
Провадження № 22-ц/778/2940/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Дзярука М.П.,

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2,

за участі секретаря: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Акціонерного товариства СК «АХА Страхування» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, уточненим в ході судового розгляду, до ОСОБА_4 та Акціонерного товариства СК «АХА Страхування» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

В позові зазначав, що 27.10.2013 року приблизно об 12 год. 50 хв. водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснював рух по вул. Лермонтова зі сторони Набережної магістралі в напрямку вул.. Перемоги в м. Запоріжжя. Наблизившись до перехрестя вул. Лермонтова та вул. Перемоги відповідач зупинив керований автомобіль перед світлофором на червоний сигнал. В той же час позивач ОСОБА_3 рухався на автомобілі НОМЕР_2 по вул.. Перемоги з боку вул.. Маяковського, наближаючись до перехрестя з вул.. Лермонтова на зелений сигнал світлофора. Водій ОСОБА_4 знаходячись в районі лінії розмітки «стоп» перед зазначеним перехрестям, в порушення п.п. 8.7.3 е, 10.1 ПДР України, згідно з якими «червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух», а також «перед початком руху, перестроюваннями та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», не переконався, що його дії будуть безпечними для других учасників дорожнього руху, відновив рух керованого ним транспортного засобу на заборонений сигнал світлофора та здійснив виїзд на перехрестя вул.. Лермонтова та вул.. Перемоги. В результаті порушень правил безпеки дорожнього руху відповідач виїхавши на зазначене перехрестя, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля з правою задньою частиною кузова автомобіля «Сітроєн С4» під керуванням позивача. В результаті зіткнення відбувся занос задньої частини автомобіля «Сітроєн С4» вліво з подальшим його рухом в стані заносу до розділового бордюру під час руху автомобіля в заносі, контактував лівою частиною кузова відбійником.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2014 року що набрав законної сили 20.10.2014 року відповідача ОСОБА_4 було визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України.

В результаті вчиненої відповідачем дорожньо-транспортної пригоди було спричинено моральну та матеріальну шкоду позивачу. Останній зазнав душевних страждань та морального переживання у своєму житті, які б не сталися якби відповідач не спричинив порушення правил дорожнього руху. Позивач втратив транспортний засіб, у звязку з чим змушений пересуватися на громадському транспорті, тривалий час позивач відчуває страх від пересування та керування транспортними засобами. Під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача автомобіль «Сітроєн С4», який належав позивачу на праві приватної власності був цілком знищений.

У звязку з знищенням автомобіля та неможливості користуватися автомобілем за його призначенням, призвело до порушення нормальних життєвих звязків позивача та стало певним ударом його престижу.

Як вбачається із полісу № АС/3009037 від 03.05.2013 р. максимальний розмір страхової відповідальності Акціонерного товариства СК «АХА Страхування» складає 50 000, 00 грн., розмір франшизи 1 000,00 грн.

Акціонерним товариством СК «АХА Страхування було встановлено розмір страхового відшкодування позивачеві у сумі 28 823, 46 грн., але позивач категорично не погоджується з вказаною сумою, та вважає її значно заниженою.

В процесі розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з Акціонерного товариства СК «АХА Страхування» 49 000,00 грн. в рахунок виплати страхового відшкодування. З відповідача ОСОБА_4 просив стягнути матеріальну шкоду у розмірі 71 465, 14 грн. та моральну шкоду у розмірі 100000 грн., а також судові витрати, включаючи витрати з проведення судової автотоварознавчої експертизи покласти на відповідачів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_3 28 823 грн. 46 коп. в рахунок виплати страхового відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким його уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишає рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню у звязку з пошкодженням автомобіля зясуванню підлягають вартість транспортного засобу та вартість його ремонту. При цьому, розмір страхового відшкодування залежить і від того, чи погоджується власник транспортного засобу на визнання його фізично знищеним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.10.2013 року приблизно об 12 год. 50 хв. водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснював рух по вул. Лермонтова зі сторони Набережної магістралі в напрямку вул.. Перемоги в м. Запоріжжя, скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 В результаті ДТП автомобілі пошкоджені.

Вина ОСОБА_4 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується безпосередньо вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2014 року, за яким його засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.5-7).

Ч. 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до висновків експерта № 2524 від 28.01.2016 року (а.с.89-120) ринкова вартість КТС СІTROEN С4 р.н. НОМЕР_3, який належить ОСОБА_3 до дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 27.10.2013 року за участю КТС LEXUS р.н. НОМЕР_4, за виною водія ОСОБА_4 на дату ДТП склала 77 690,02 грн.

Ринкова вартість КТС СІTROEN С4 р.н. НОМЕР_3, який належить ОСОБА_3 В,В. до дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 27.10.2013 року за станом на дату проведення експертизи 13.01.2016 р. склала 44 199, 80 грн. Вартість відновлювального ремонту КТС СІTROEN С4 р.н. НОМЕР_3, після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 27.10.2013 року на дату проведення експертизи 13.01.2016 р. склала 241 531, 94 грн. Матеріальний збиток, спричинений володільцю КТС СІTROEN С4 р.н. НОМЕР_3, в результаті ДТП яка сталась 27.10.2013 року на дату проведення експертизи 13.01.2016 р. дорівнює ринковій вартості КТС на дату проведення експертизи та складає 164 264, 06 грн.

Відповідно до звіту № 560/211 від 25.11.2014 р. про проведення оцінки транспортного засобу СІTROEN С4 р.н. НОМЕР_3 (а.с.29-58) вартість матеріальних збитків, спричинених володільцю даного транспортного засобу в результаті його пошкодження склала 84973, 46 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди та виходив з того, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню у звязку з пошкодженням автомобіля зясуванню підлягають вартість транспортного засобу та вартість його ремонту.

При цьому розмір страхового відшкодування залежить і від того, чи погоджується власник транспортного засобу на визнання його фізично знищеним. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності або втрати товарної вартості перевищує ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Встановивши, що вартість відновлювального ремонту автомобіля, який належить позивачу більша ринкової вартості транспортного засобу, страховою компанією були здійснені заходи щодо можливої реалізації пошкодженого автомобіля шляхом розміщення на інтернет-платформі «Автоонлайн» оголошення про його продаж, про що свідчать надані докази.

Позивач від реалізації пошкодженого автомобіля відмовився, а також не погодився із визнанням транспортного засобу фізично знищеним і залишив пошкоджений автомобіль у себе. Страховою компанією було визначено шкоду у розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, який проводився страховиком виходячи з висновку звіту оцінки автомобіля №560/211 від 25.11 2014 р., відповідно до вимог ст.ст. 28. 30 закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та правил ОСОБА_1 товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2003 року № 141/5/2092.

Порядок та умови виплати страхового відшкодування за полісами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Порядок розрахунку вартості відновлювального ремонту/розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092.

Згідно до ст. 30.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно до ст.. 30.2. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п. 8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов:

а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість;

б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ;

в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права щодо розрахунку розміру страхового відшкодування проведений Страховою компанією.

Також судом вірно встановлено обставини, щодо реалізації пошкодженого ТЗ шляхом розміщення оголошення про продаж автомобілю НОМЕР_2 на інтернет-платформі «Автоонлайн», яка відповідно використовується для продажу транспортних засобів.

В п. 15 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Висновки суду щодо стягнення з Акціонерного товариства СК «АХА Страхування» на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 28 823 грн. 46 коп., ґрунтуються на вимогах закону та відповідають обставинам справи.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача ОСОБА_4 моральної шкоди, суд з урахуванням обставин справи та наступивших наслідків прийшов до вірного висновку щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Отже висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, та підстав для його скасування колегія судів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: