Справа № 637/228/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Карімова І.В.,

за участю секретаря - Селеверстової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до цього суду та Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди в сумі 350 000 гривень.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду Харківської області від 05 березня 2015 року вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 направлено до Апеляційного суду Харківської області для визначення підсудності.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2015 року визначена підсудність справи за вищевказаним позовом ОСОБА_1 Чугуївському міському суду Харківської області.

Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 25 березня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду Харківської області і Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2015 року ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 25 березня 2015 року скасовано і питання про відкриття провадження у справі передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 18 вересня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявленого на підставі ч.6 ст. 1176 ЦК України позову ОСОБА_1 посилався на те, що постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 09.04.2009 року було відмовлено у задоволенні його адміністративного позову до дільничного інспектора Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_2 про скасування протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Копію цієї постанови 15.04.2009 року йому було направлено на двох аркушах, хоча при ознайомленні з адміністративною справою ним виявлено вказану постанову суду на трьох аркушах, яку він вважає сфальсифікованою. 05.07.2012 року Вищим Адміністративним судом України постанова Шевченківського районного суду Харківської області від 09.04.2009 року скасована і справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. 30.08.2012 року постановою Шевченківського районного суду Харківської області, яку ОСОБА_1 вважає невмотивованою, скасована постанова від 02.02.2009 року про притягнення його (ОСОБА_1М.) до адміністративної відповідальності, справу про адміністративне правопорушення закрито.

Позивач вважає, що зазначеними неправомірними діями відповідач спричинив йому моральну шкоду, яка виражається в суттєвих душевних стражданнях та переживаннях у зв'язку з незабезпеченням його права на отримання постанови суду в повному обсязі та фальсифікацію справи, на ефективне апеляційне оскарження цієї постанови, не виконання ухвали Вищого Адміністративного суду України та прийняття невмотивованого рішення, що призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності на протязі тривалого часу, та принизило честь, гідність та ділову репутацію.

При розгляді справи 17 листопада 2015 року ОСОБА_1 подав додаткову позовну заяву про відшкодування моральної шкоди в сумі 250 000 грн., стягнувши її з відповідачів, а 16 лютого 2016 року подав додаткову позовну заяву про встановлення факту порушення права на справедливий суд та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування доводів посилався на те, що адміністративна справа за його позовом була розглянута 30.08.2012 року Шевченківським районним судом Харківської області з перевищенням своїх повноважень в порушення ст.ст. 251, 279 КУпАП за невмотивованою постановою, упередженим та небезстороннім судом.

У зв'язку з чим ОСОБА_1 просить визнати факт порушення ст.. 6 Європейської Конвенції про захист основних свобод та прав людини Шевченківським районним судом Харківської області у справі №2-А-7/09 ( № 2-а/2037/79/12), стягнувши з останнього на його користь додатково 300 000 грн. в трьохмісячний термін з дня набрання чинності рішення суду. Зобовязати Державну казначейську службу України здійснити заходи до безспірного списання коштів з відповідного рахунку державного бюджету на відшкодування йому (ОСОБА_1М.) в розмірі 300000 грн. завдану незаконними рішеннями, діями, бездіяльністю Шевченківського районного суду Харківської області та його працівниками в трьохмісячний термін з дня набрання чинності рішення.

Також просив розглянути справу за його відсутністю.

Представник Шевченківського районного суду Харківської області проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність, доводи позову вважав надуманими.

Представник Державної казначейської служби України позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність, оскільки відсутній вирок суду, яким були встановлені незаконні дії з боку суддів Шевченківського районного суду Харківської області, та позивачем не надано будь-яких доказів понесення ним моральних втрат при розгляді справи судом.

Представники відповідачів до суду не зявилися, були повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

Перевіривши доводи позовних заяв та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом визначені в ч. 2 цієї статті.

Як встановлено судом у лютому 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області із адміністративним позовом до дільничного інспектора Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_2про скасування протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.. 178 КУпАП ( справа №2-а7/09, № 2-а/ 2037/79/12).

Постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 09.04.2009 року, яка викладена на трьох аркушах, відмовлено у задоволенні вказаного адміністративного позову. Копію цієї постанови 15.04.2009 року було направлено ОСОБА_1 на двох аркушах, так як один аркуш мав надрукований текст постанови з обох боків, що не заборонено будь-якими нормативними документами, в тому числі й Інструкцією з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України 27.06.2006 № 68 в редакції, що діяла на час надіслання копії постанови.

Згідно копії постанови від 10 листопада 2010 року слідчого прокуратури Шевченківського району Харківської області при перевірці звернення ОСОБА_1 щодо винесеного завідомо неправосудного рішення та підроблення рішення суду суддею Шевченківського районного суду Харківської області Тордія Е.Н., відмовлено у порушенні кримінальної справи у відношенні останньої у зв'язку з відсутністю в її діях складів злочинів, передбачених ст.ст. 364-367 , 375 КК України.

Таким чином доводи ОСОБА_1 щодо фальсифікації адміністративної справи №2-а7/09, № 2-а/ 2037/79/12 є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 09.04.2009 року

залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого Адміністративного суду України від 05.07.2012 року рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовані, і справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді справи постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 30.08.2012 року скасована постанова від 02.02.2009 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, справу про адміністративне правопорушення закрито. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2012 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відмовлено, що свідчить про те, що розгляд справи неналежним судом, не відповідають дійсності.

Вищезазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 мав можливість та здійснював відповідні процесуальні дії по захисту своїх інтересів у передбачений законом спосіб шляхом оскарження судових рішень в апеляційному та касаційному порядку.

Доводи ОСОБА_1 про те, що ним виявлено зникнення документів у розглянутій справі №2-а7/09, № 2-а/ 2037/79/12 є безпідставними, оскільки зазначена справа розглядалася судами вищих інстанцій, якими не надано будь-яких висновків щодо невідповідного оформлення цієї справи або фальшування процесуальних документів, що знаходяться у справі.

Відповідно до ч.6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено в ч.ч.1-5 цієї статті) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Заявляючи уточнений позов про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з порушенням права на справедливий суд, ОСОБА_1 посилається на те, що ним виявлені фальсифікація адміністративної справи в Шевченківському районному суді Харківської області, що призвело до не ефективного звернення до апеляційного суду та розгляд останнім його апеляційної скарги, в також повторний розгляд адміністративної справи неправомочним судом.

Однак на порушення вимог ст.ст. 10,11, 58-60 ЦПК України ОСОБА_1 не надав достовірних доказів незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення Шевченківського районного суду Харківської області чи працівників цього суду, які б були підставою для застосування до виниклих правовідносин вимог ч.6 ст. 1176 ЦПК України.

За ст. 6 Європейської Конвенції про захист основних свобод та прав людини ( далі Конвенції) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Надаючи правову оцінку належності обраного ОСОБА_1 способу захисту, суд зважає й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань.

Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобовязань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.

Суд, розглядаючи позов ОСОБА_1 в межах заявлених ним вимог щодо предмету та підстав, відповідно до ст.ст. 10,11, 212 ЦПК України, вважає, що заявлені позивачем вимоги щодо порушення його прав не є доведеними, тому в їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України судові витрати слід прийняти на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10,11, 169, 209,212,214,215, 223, ст. ст. 16, 1176 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду Харківської області, Державної казначейської служби України про встановлення факту порушення права на справедливий суд та відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з наступного дня після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.В. Карімов