Справа № 545/3487/15-ц
Провадження № 2/545/156/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарі Лабовкіній Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа: Полтавська районна державна нотаріальна контора про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності у порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сільської ради Полтавського району Полтавської області про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності у порядку спадкування. Посилався на те, що 22 липня 2005 року помер його батько ОСОБА_4, а 04 жовтня 2005 року він звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де відкрито спадкову справу. 10 березня 2006 року ним отримано свідоцтво про право на спадщину за законом автомобіль, що належав батькові. В листопаді 2015 року він звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтво про право власності за законом на квартиру АДРЕСА_1. Однак, нотаріусом йому відмовлено у звязку з відсутністю встановлених часток на квартиру та необхідністю перерозподілу спадкового майна.

Зазначив, що вказана квартира отримання у власність на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». В свідоцтві про право власності на житло від 20 січня 1998 року вказано, що квартира належить на праві приватної спільної сумісної власності його бабусі ОСОБА_5, його батькам ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та йому.

Вказав, що 02 січня 2003 року померла його мати ОСОБА_6 На день її смерті він не був зареєстрований у вказаній квартирі, однак фактично в ній проживав. Інші члени сімї (ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали та були зареєстровані у вказаній квартирі. Після смерті матері, в січні 2003 року бабусю ОСОБА_5 забрав проживати до себе в ІНФОРМАЦІЯ_1 її син ОСОБА_7, де була зареєстрована. Пізніше, а саме влітку 2003 року ОСОБА_7 знову переїхала проживати до ІНФОРМАЦІЯ_2, а 15 серпня 2004 року ОСОБА_5 померла. Спадкоємцем на її майно на день смерті був син спадкодавця ОСОБА_7, дочка ОСОБА_6 (його мати) померла, як зазначено вище раніше. Тому він мав права спадкувати за правом представлення ту частину майна, яка належала б його матері. Він не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не подавав і заяву про відмову він спадщини. На день смерті бабусі ОСОБА_5 він проживав з нею однією сімєю, вели спільне господарство, а тому фактично спадщину прийняв. Син спадкодавця, а його дядько по матері ОСОБА_7 після смерті його матері ОСОБА_5 отримав в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на грошовий вклад. 01 жовтня 2013 року ОСОБА_7 помер, а 05 травня 2014 року дружина спадкодавця ОСОБА_2 одержала свідоцтво про право на спадщину за законом на 13/20 частин житлового будинку по вул.Нова,2 в с.Засулля Лубенського району Полтавської області. На квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_2 не претендує, оскільки вважає, що вона повинна належати йому.

Враховуючи вказане, просив визнати, що частки в квартирі АДРЕСА_1, які згідно свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 1998 року належать ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та йому ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності є рівними, і кожному з них належить по ? частині квартири; визнати за ним ОСОБА_1 право власності на спадкове майна, а саме, ? частину квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_8 позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові та на усні пояснення, просила задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала та не заперечила проти його задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Полтавського району Полтавської області до суду не зявився, у письмовій заяві до суду просив розглянути справу без його участі, при вирішенні спору покладався на розсуд суду.

Представник третьої особи Полтавської районної державної нотаріальної контори направив до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 22 липня 2005 року помер ОСОБА_4, батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №016936, виданого виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Полтавського району Полтавської області і 25 липня 2005 року (а.с.27).

Спадкоємець, позивач по даній справі ОСОБА_1 04 жовтня 2005 року звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де відкрито спадкову справу за №802/2005. В той час, до нотаріальної контори надійшла заява про відмову від спадщини від ОСОБА_9. Полтавською районною державною нотаріальною конторою 10 березня 2006 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом автомобіль, що належав батькові позивача ОСОБА_4

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтво про право власності за законом на квартиру АДРЕСА_1. Однак, нотаріусом йому відмовлено у звязку з відсутністю встановлених часток на квартиру та необхідністю перерозподілу спадкового майна, що підтверджується повідомленням Полтавської районної державної нотаріальної контори №02-14 від 02 грудня 2015 року (а.с.14).

Згідно свідоцтва на право власності на житло від 20 січня 1998 року, виданого відділом приватизації житла Полтаванафтогазгеологія, квартира АДРЕСА_1 площею 45,1 кв.м належить на праві приватної спільної сумісної власності згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» сімї, до якої входили ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_1. Вказане свідоцтво видане згідно розпорядження (наказу) від 20 січня 1998 року та в ньому відділ приватизації житла Полтаванафтогазгеологія посвідчив, що квартира загальною площею 45,1 кв.м дійсно належить вищевказаним особам на праві приватної спільної сумісної власності згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.4).

У вказаному свідоцтві про право власності на житло не вказано частки співвласників.

Згідно ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, а тому становлять по ? частини відповідно.

02 січня 2003 року померла ОСОБА_6 мати позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №220554, виданого виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Полтавського району Полтавської області 03 січня 2003 року (а.с.26)

На день смерті ОСОБА_6 позивач ОСОБА_1 не був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3, однак фактично в неї проживав. Інші члени сімї (ОСОБА_4 та ОСОБА_5В.) проживали та були зареєстровані у вказаній квартирі.

Після смерті ОСОБА_6, в січні 2003 року ОСОБА_5 переїхала на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4 до свого сина ОСОБА_7, де була зареєстрована.

Пізніше, а саме влітку 2003 року, ОСОБА_7 знову переїхала проживати до ІНФОРМАЦІЯ_5.

15 серпня 2004 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №279450, виданим Засульською сільською радою Лубенського району Полтавської області 16 серпня 2004 року (а.с.25).

Спадкоємцем на майно ОСОБА_5 на день її смерті був син спадкодавця ОСОБА_7, дочка ОСОБА_6 (мати позивача) померла 02 січня 2003 року.

Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими не час відкриття спадщини.

На день смерті ОСОБА_5 була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4, однак починаючи з літа 2003 року по день своєї смерті фактично проживала в ІНФОРМАЦІЯ_6. На той час у вказаній квартирі без реєстрації проживав однією сімєю із спадкодавцем позивач ОСОБА_1 та вів з нею спільне господарство.

Зазначене підтвердили в судовому засіданні, допитані кожен окремо, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 має право спадкувати за правом представлення ту частину майна, яка належала б його матері. Разом з тим, він не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не подавав і заяву про відмову він спадщини.

На день смерті ОСОБА_5 ОСОБА_1 проживав з нею однією сімєю, вели спільне господарство, а тому фактично спадщину прийняв.

Син спадкодавця, дядько позивача по матері ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_5 22 травня 2008 року звернувся до Другої Лубенської державної нотаріальної контори із заявою на майно ОСОБА_5, яке складалось із грошових заощаджень у відділенні банку, і 22 травня 2008 року він отримав в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину грошові заощадження (а.с.15, 16).

01 жовтня 2013 року ОСОБА_7 помер. Згідно повідомлення №01-16/1021 від 11 листопада 2015 року Першої Лубенської державної нотаріальної контори, в нотаріальній конторі відкрита спадкова справа за номером №66/2014 на майно ОСОБА_7 на підставі заяви про прийняття спадщини за законом від дружини спадкодавця ОСОБА_2. Дочки спадкодавця ОСОБА_12 та син ОСОБА_13 подали заяви про відмову від прийняття спадщини. 05 травня 2014 року дружина спадкодавця ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 13/20 частин житлового будинку по вул.Нова,2 в с.Засулля Лубенського району (а.с.23).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтвердила, що на квартиру АДРЕСА_2 вона не претендує, оскільки вважає, що вона повинна належати ОСОБА_1

Суд вважає за можливе позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення часток у квартирі АДРЕСА_1 задовольнити, визначивши, що частки у вказаній квартирі, які згідно свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 1998 року належать ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності є рівними, і кожному з них належить по ? частині квартири.

Також слід задовольнити позовні вимоги щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майна, а саме, ? частину квартири АДРЕСА_1.

Відтак, суд вважає наявними всі законні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.5-11, 57-66, 79, 81, 86, 88, 151-153, 159, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.316, 317, 328, 392, 1266, 1268-1270 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа: Полтавська районна державна нотаріальна контора про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності у порядку спадкування задовольнити.

Визнати рівними частки у праві приватної спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 її співвласників і визначити, що частка співвласника ОСОБА_5 становить ? частки даної квартири, частка співвласника ОСОБА_4 становить ? частки даної квартири, частка співвласника ОСОБА_6 становить ? частки даної квартири, частка співвласника ОСОБА_1 становить ? частки даної квартири.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке належало ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а саме на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд в десятиденний строк з дня його проголошення, а у разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Полтавського районного суду Л.В.Шелудяков