Справа № 405/170/16-ц
УХВАЛА

22.01.2016 року суддя Ленінського районного суду м. КІровограда Плохотніченко Л.І., розглянувши заяву представника Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» ОСОБА_1 про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заяву обґрунтовує тим, що між публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 укладеного договір №А32ВСС9FLJ0003 від 08.12.2010 року, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач на протязі тривалого часу не виконує взяті на себе зобовязання щодо повернення коштів. Позивач вважає, що з боку відповідача можливі дії щодо передачі третім особам права власності на майно й кошти або переховування його від банку та державної виконавчої служби а тому невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи з урахування доводів заяви про забезпечення позову, суд вважає заяву такою, що задоволенню не підлягає за наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача накладення арешту на грошові кошти та рухоме майно відповідача, оскільки вони не відповідають положенням ст. 152 ЦПК України, а саме: заявник у заяві про забезпечення позову не зазначив номера відкритих рахунків за боржником у фінансових установах, найменування та адреси фінансових установ, наявність на цих рахунках коштів, також заявником не зазначено на яке саме рухоме майно потрібно накласти арешт та належності відповідачу на праві власності цього рухомого майна.

Крім того, постановою від 09.06.2015 року №47752843 винесена Ленінським відділом державної виконавчої служби Кіровоградському міського управління юстиції накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відлучення, а саме на земельні ділянки площею 0,0505 га. та 0,0238 га. які розташовані за адресою: м. Кіровоград, вул. Калініна, земельна ділянка 13, що належить ОСОБА_2.

Накладення арешту державною виконавчою службою здійснюється лише на підставі та в межах відкритого виконавчого провадження під час виконання рішення суду, а тому в разі накладення судом арешту на земельні ділянки відповідача це порушить інтереси третіх осіб в інтересах яких, було накладено обтяження на земельні ділянки.

До матеріалів справи надано інформаційну довідку №49467403 відповідно до якої, майно, яке належить відповідачу по справі, а саме: будинок за адресою м. Кіровоград , вул. Калініна, 13-а перебуває в іпотеці, яка зареєстрована 27.09.2012 року №13048791 приватним нотаріусом ОСОБА_3, іпотекодержатель АКБ «Імексбанк», нежитлове приміщення за адресою: м. Кіровоград, вул. Куропятникова, буд. 15, перебуває в іпотеці, яка зареєстрована 18.02.2008 року №6612962 приватним нотаріусом ОСОБА_3, квартира за адресою: АДРЕСА_1 перебуває в іпотеці, яка зареєстрована 25.04.2012 року №12434407 приватним нотаріусом ОСОБА_3, іпотекодержатель АКБ «Імексбанк», в разі накладення судом арешту на вищезгадані обєкти нерухомого майна, це призведе до порушення прав іпотекодержателя (ів) за договором іпотеки на дане майно.

Щодо обмеження відповідача у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобовязань суд зазначає, що відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідо до Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховний Суд України зазначив, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 - 153 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, слід дійти висновку, що суди не можуть застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості та виконання інших зобов'язань, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією, та вимог ст. 6 Конвенції щодо вирішення справи судом, встановленим законом.

З урахування вищевикладеного, вважаю що, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 151, 152, 153, 210 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» ОСОБА_1 про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала суду набирає законної сими протягом пяти днів з моменту отримання її копії. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 5-ти днів з моменту отримання копії ухвали до Апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко