АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Савчук М.В., Чупікової В.В.

секретар Окармус О.М.

за участю: представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 липня 2015 року -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовувала слідуючими обставинами.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1999р., який був розірваний рішенням Кіцманського районного суду від 02.10.2014р.

Від шлюбу є двоє дітей : син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні.

Позивач вказувала, що ОСОБА_2 після розірвання шлюбу виїхав за кордон, і з того часу матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, їх вихованням та розвитком не цікавиться. Позивач не має можливості самостійно забезпечити дітей всім необхідним, оскільки має невелику заробітну плату, крім того син являється інвалідом, а дочка не досягла навіть чотирирічного віку.

Позивач просила стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі по 1500грн. на утримання сина ОСОБА_4 та 1000грн. на утримання доньки ОСОБА_5, щомісяця до їх повноліття.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 липня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

22-ц/794/173/ 2016р. Головуючий у 1 інстанції Мізюк В.М.

Категорія 48/50 доповідач Перепелюк І.Б.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким визначити аліменти в розмірі по 600грн. на кожну дитину.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, посилається на те, що суд першої інстанції, при визначенні розміру аліментів, не врахував матеріальний стан відповідача та наявність кредитних зобов'язань перед банком.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення - змінити з наступних підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір»ю, а відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02.10.2014р. шлюб між сторонами розірваний.

Судом першої інстанції було встановлено, що діти проживають з матір'ю та знаходиться на її утриманні та вихованні, це підтверджується довідкою, виданої виконкомом Мамаївської сільської ради №1145 від 17 червня 2015 року.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В ч.2 ст. 51 Конституції України зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції посилався на обов'язок відповідача, як батька, сплачувати аліменти. Однак, розмір аліментів судом не мотивований, не встановлені всі обставини справи.

Доводи апелянта про те, що неповідомлення відповідача та розгляд справи у його відсутності, позбавив його права подавати докази та заперечення щодо позовних вимог є обгрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що справа розглянута у відсутності сторін, які, в порушення норм процесуального права, не були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, оскільки доказів про їх належне повідомлення в матеріалах справи немає. Позивач в своїй заяві просила розглянути справу у її відсутності, однак не повідомлення відповідача про розгляд справи, позбавило його можливості надати докази, свої доводи та заперечення щодо позову, чим були порушені його права.

З матеріалів справи вбачається, а саме Акту виконавчого комітету Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області №319 від 17.06.2015р. та довідки виконкому Мамаївської сільської №1146 від 17.06.2015р., що відповідач зареєстрований по АДРЕСА_1, однак на даний час там не проживає та знаходиться за межами України протягом восьми місяців.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Звертаючись із позовом, позивач не представила суду належних та допустимих доказів на підтвердження спроможності відповідача сплачувати аліменти в зазначеному в позову розміру. Розмір аліментів не мотивований і судом. Розглянувши справу у відсутності сторін, суд не з»ясував всі обставини справи, зокрема матеріальний стан сторін та можливість відповідача сплачувати аліменти у зазначеному розмірі.

При розгляді апеляційної скарги з пояснень представників сторін встановлено, що і позивач і відповідач перебувають за межами країни. Позивач в Канаді, відповідач в США. Діти проживають з батьками позивача. За межами країни позивач працює та отримує дохід в місяць приблизно 1000 канадських дол. Відповідач за кордоном з вересня 2014 року, займається ремонтними роботами та отримує приблизно по 50дол. США в день.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що сторони офіційно працевлаштовані за межами країни та розміру їх доходу суду не представлено.

В судовому засіданні представники позивача визнали, що відповідач частково забезпечує дітей продуктами харчування, одягом, які передає через свою мати, оскільки сам перебуває за межами країни. Крім того, оскільки син ОСОБА_4 є дитиною - інвалідом хворіє на цукровий діабет, відповідач забезпечує його медичними препаратами, зокрема - катеторами.

З довідки головного управління соціального захисту населення №12 від 04.01.2016р. вбачається, що син ОСОБА_4, як дитина- інвалід отримав державну соціальну допомогу у вересні, жовтні, листопаді 2015 року в розмірі по 949грн. в місяць.

З довідки №336 УКРГАЗБАНКУ від 08.12.2015р. вбачається, що відповідач ОСОБА_3 згідно кредитного договору від 15.08.2008р. зобов»язаний сплачувати по кредиту та відсотках 3986,98грн. щомісяця.

Зазначені обставини не були враховані судом при визначені розміру аліментів.

Слід також враховувати, що прожитковий мінімум для дитини до 6 років на момент ухвалення рішення судом першої інстанції становив 1032грн., для дитини віком від 6 до 18 років - 1286грн. На момент розгляду апеляційної скарги прожитковий мінімум для дитини до 6 років становить 1167грн., для дитини віком від 6 до 18 років становить 1455грн.

Суд першої інстанції неповно встановив всі обставини справи, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, що відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення в частині розміру аліментів.

Враховуючи всі обставини справи та представлені сторонами докази, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити в частині розміру стягуваних аліментів, зменшивши його з 1500грн. до 1000грн. на утримання сина та з 1000грн. до 800грн. на утримання дочки. В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.307, п.п.1, ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 липня 2015 року змінити в частині розміру стягуваних аліментів, зменшивши розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_6 з 1500грн. на 1000грн. та на утримання ОСОБА_5 з 1000грн. на 800грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :