Справа: 431/4647/15-ц
Провадження: 2/431/20/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року Старобільський районний суд Луганської області

В складі: головуючого - судді Ткач О.В.,

при секретарі: Кустовій О.О.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Старобільська Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання батька, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2, посилаючись на те, що він є інвалідом 3 групи загального захворювання, отримує пенсію по інвалідності в 949 грн., потребує постійного лікування, просить стягнути аліменти зі своїх повнолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4 на своє утримання в розмірі ? частки зі всіх видів доходів та заробітків відповідачів, с кожного, щомісячно й довічно.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, пояснила, що вона й відповідач ОСОБА_4 - її брат, є дітьми позивача від його другого шлюбу.

За сумісне життя з батьком, до 2013 року, позивач офіційно ніде не працював, пиячив, не приділяв уваги їй та брату, не опікувався ними, не займався вихованням та утриманням. Після розірвання шлюбу з їх матір'ю у 2013 році між ними склалися неприязнені взаємовідносини через позбавлення їх права на житло позивачем.

Відповідачка вважає, що позивач не потребує матеріальної допомоги, оскільки одружився на своїй першій дружині - ОСОБА_5, яка надає матеріальну допомогу чоловікові, його діти від 1 шлюбу: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надають позивачу добровільно матеріальну допомогу. Крім того, позивач має у власності 3 земельних паї, з яких отримує дохід.

Відповідачка пояснює, що вона не працює, ніякого доходу не має, мешкає в квартирі, яку винаймає для неї її знайомий, тому не має матеріальної можливості надавати матеріальну допомогу в будь-якому розмірі батькові.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, пояснив, що він й ОСОБА_3- діти позивача від другого шлюбу. До 2013 року позивач мешкав разом з ними. За життя офіційно позивач не працював, зловживав спиртними напоями, участі в їх вихованні й утриманні фактично не приймав. З 2013 року позивач позбавив його права на житло, розпорядившись домоволодінням, в якому вони мешкали, тому між ними виникли неприязнені взаємовідносини. Батько зареєстрував шлюб зі своєю першою дружиною - ОСОБА_8, від цього шлюбу в них є двоє дорослих дітей - ОСОБА_6 й ОСОБА_7. Позивач в теперішній час мешкає з дружиною, матеріально йому допомагають діти від першого шлюбу.

Позивач отримує пенсію, як і його дружина, а також має земельні паї, від котрих має дохід. Відповідач вказує, що він не працює, не має власного житла, на його утриманні знаходиться особа похилого віку - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, за утримання якого він отримує компенсаційну виплати. За таких обставин, він вважає, що не може надавати будь-яку матеріальну допомогу позивачу.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає в наслідок його необгрунтованності за слідуючих обставин:

Взаємовідносини між сторонами регулюються нормами ст.ст. 202, 205 СК України, ст. 51 Конституції України.

Ст. 51 Конституції України вказує, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Ст. 202 СК України повнолітні дочка, син, зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

За ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків в твердій грошовій сумі і або у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального й сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат, суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Із довідки до огляду медико-соціальної експертної комісії (а.с. 3) вбачається, що ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи загального захворювання, з 2013 року.

ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності в розмірі 949 грн. (а.с. 14).

Позивач ОСОБА_2 мешкає по АДРЕСА_1 дочкою ОСОБА_6 (а.с. 37).

За актом обстеження щодо фактичного проживання ОСОБА_2 (а.с. 51) станом на вересень 2015 року ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_2 з дружиною - ОСОБА_8, в домоволодінні, що належить його дочці ОСОБА_6, сім'я займається веденням підсобного господарства (утримується свійська птиця).

Позивач ОСОБА_2 має право власності на три земельні ділянки, що підтверджується державними актами на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 29.12.2008 року за реєстраційним номером 251865 площею 3,9441 га (а.с. 71); державний акт на земельну ділянку площею 3,1163 га від 06.08.2008 року; державний акт на земельну ділянку площею 4,7956 га від 20.06.2002 року серії НОМЕР_2 (а.с. 46).

За інформацією Відділу РАГС м. Старобільська Луганської області позивач є батьком ОСОБА_3 й ОСОБА_4 (а.с. 31-33).

З копії трудової книжки (а.с. 49) ОСОБА_2 вбачається, що останній запис в ній датований 30.06.1995 роком, за яким ОСОБА_2 звільнений за власним бажанням з піонерського табору «Ялинка», де працював сторожем.

З копії трудової книжки ОСОБА_3 (а.с. 70) вбачається, що вона не працює з 19.09.2014 року, звільнена за власним бажанням.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (а.с. 88), що ОСОБА_3 в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не значиться.

З довідки (а.с. 40) ОСОБА_4 вбачається, що він мешкає в АДРЕСА_3 з дідом ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 й матір'ю ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З довідки (а.с. 41) ОСОБА_4 вбачається, що він перебуває на обліку в Старобільському управлінні праці та соціального захисту населення та йому призначена компенсаційна виплата, як працездатній особі, яка не працює й не вчиться і здійснює догляд за інвалідом 1 групи або особою похилого віку, що досягла 80 річного віку, з 04.08.2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Утриманець: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (а.с. 87) вбачається, що ОСОБА_4 в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не значиться.

Свідок - ОСОБА_8 пояснила, що 2013 року зареєструвала шлюб з позивачем ОСОБА_2, з яким перебувала в шлюбі раніше й від якого в них є двоє повнолітніх дітей - ОСОБА_6 й ОСОБА_7.

З 2013 року її чоловік - позивач ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи загального захворювання, отримує пенсію в розмірі 949 грн. Вона також отримує мінімальну пенсію. Проживають вони разом у будинку дочки - ОСОБА_6 й ведуть приватне господарство.

Оскільки позивач хворіє, потребує постійного лікування, вона вважає, що він потребує матеріальної допомоги від відповідачів, проте в добровільному порядку вони таку допомогу не надають, спілкуватися з батьком не бажають. Матеріальну допомогу на прожиття та лікування в добровільному порядку надають дочка ОСОБА_6 й син ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що позивач ОСОБА_2 - її колишній чоловік. Шлюб з ним розірваний в 2013 році. Позивач знов зареєстрував шлюб із своєю першою дружиною - ОСОБА_8 Від цього шлюбу вони мають дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_4 Від шлюбу з позивачем ОСОБА_2 в неї теж є двоє дітей - відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4 Під час шлюбу з ОСОБА_2, він сплачував аліменти на утримання дітей від першого шлюбу. Свідок ОСОБА_10 вважає, що позивач образив відповідачів тим, що фактично позбавив їх житла, подарував домоволодіння своїй дочці від 1 шлюбу - ОСОБА_6 Їй відомо, що позивач є інвалідом 3 групи, але вона вважає, що матеріальної допомоги він не потребує, оскільки отримує пенсію, мешкає разом з дружиною, що також отримує пенсію, матеріально йому допомагають діти від першого шлюбу. Крім того, позивач має у власності земельні паї, з яких отримує дохід. Відповідачі ж, навпаки, не працюють, не мають власного житла, іншого доходу. Син-відповідач ОСОБА_4 мешкає разом з нею у свого діда, за яким здійснює догляд. Дочка - ОСОБА_3 не працює, власного житла будь-якого доходу не має.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що позивач з дружиною мешкають за адресою: АДРЕСА_4. Позивач хворіє, пересуватись на далекі відстані через свій стан здоров'я не може. Родина веде приватне господарство.

За ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Сторонами визнані наступні факти а саме: 1) що шлюб між позивачем ОСОБА_2 й ОСОБА_10 розірваний; 2) що в 2013 році між ОСОБА_2 й ОСОБА_8 зареєстрований шлюб; 3) позивач ОСОБА_2 має двох дітей від 1 шлюбу-дочку ОСОБА_6, сина - ОСОБА_7; 4) позивач ОСОБА_2 має дохід від земельних паїв; 5) ОСОБА_8 отримує мінімальну пенсію за віком.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, що встановлені судом, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_2 не є особою, що потребує матеріальної допомоги, оскільки отримує пенсію, мешкає разом з дружиною, що отримує пенсію; матеріальну допомогу позивачу надає ОСОБА_6, ОСОБА_4; позивач має дохід від наданих ним в оренду земельних ділянок, родина позивача веде підсобне господарство.

Позивачем не вказані витрати на лікування, позовних вимог щодо необхідності надання допомоги на лікування позивачем не заявлено, тому це питання не було предметом розгляду в судовому засіданні.

Суд також не приймає до уваги позицію відповідачів про неналежне виховання й утримання їх позивачем за час їх неповноліття, оскільки ці доводи не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Посилка представника позивача про втрату ним документів, що підтверджують наявність у нього земельних ділянок не може бути прийнята до уваги, так як це не позбавляє його права на ці ділянки.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачі не працюють: відповідачка ОСОБА_3 будучі працездатною тимчасово не працює, підприємницькою діяльністю не займається, доходу не має, а відповідач ОСОБА_4 не працює в зв'язку з тим, що в нього на утриманні перебуває особа похилого віку, на яку він отримує компенсаційні виплати.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позивач не потребує матеріальної допомоги, а відповідачі не мають матеріальної змоги її надавати.

За ст. 88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави. При розгляді справи позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідачі звільняються від його сплати через відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 1530, 60, 62, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 202, 205 СК України, ст. 51 Конституції України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання батька - за необґрунтованістю.

Повне рішення виготовлено й проголошено 18.01.2016 року о 13 годині.

На рішення може бути внесена апеляція до апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд Луганської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Ткач О.В.