Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 328/4336/15 Головуючий у 1 інстанції: Андрущенко О.Ю.
№ провадження 22-ц/778/556/16 Суддя-доповідач: Савченко О.В
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„14" січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Токмацького районного суду Запорізької області від 30 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області, ГУМВС України в Запорізькій області про визнання права на відшкодування шкоди, завданої органами судового розслідування, прокуратури і суду, скасування постанови слідчого та зобов'язання публічно вибачитися, -

В С Т А Н О В И Л А:

20 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області, Головного УМВС України в Запорізькій області про визнання права на відшкодування шкоди, завданої органами судового розслідування, прокуратури і суду, скасування постанови слідчого та зобов'язання публічно вибачитися.

Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 23 листопада 2015 року позовну заяву залишено без руху, оскільки вона подана без дотримання вимог ЦПК України та надано строк, який не може перевищувати 4 дні з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 30 листопада 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу судді скасувати , справу повернути до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 312 ЦПК України , розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З матеріалів справи вбачається, що 20.11.2015 року ОСОБА_2 подав до Токмацького районного суду Запорізької області позов до Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області, Головного УМВС України в Запорізькій області про визнання права на відшкодування шкоди, завданої органами судового розслідування, прокуратури і суду, скасування постанови слідчого та зобов'язання публічно вибачитися.

За правилами ч.ч.1,2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п"яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ст. 25 Закону України „Про міліцію", яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, при порушенні працівниками міліції прав і законних інтересів громадянина міліція зобов"язана вжити заходів до поновлення цих прав, відшкодування завданих матеріальних збитків, на вимогу громадянина публічно вибачитися.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без руху, суд послався на те, що заява містить в собі декілька вимог, а саме, крім вимог про скасування постанови слідчого, містить також вимоги про визнання права на відшкодування шкоди та про покладання на відповідачів обов"язку публічно вибачитись перед позивачем за фактом незаконного перебування під слідством, які, як вимоги немайнового характеру, мають бути оплачені судовим збором.

27.11.2015 року ОСОБА_2 подав заяву, в якій в порядку ст. 33 ЦПК України просив залучити в якості відповідачів державу в особі Державної казначейської служби України, Токмацький районний суд Запорізької області та слідчого міліції Курдюкова В.Н.

Постановлюючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за позовною зявою ОСОБА_2, яка була залишена без руху ухвалою від 23 листопада 2015 року у зв"язку з неоплатою судового збору двох із зазначених в ній вимог, зокрема, щодо покладання на відповідачів обов"язку публічно вибачитись перед ним за факт незаконного перебування його під слідством, суд виходив з того, що ОСОБА_2 вже звертався до Токмацького районного суду Запорізької області з позовною заявою до Державної казначейської служби, Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, судді Токмацького районного суду Запорізької області з вимогами, аналогічними тим, що викладені у його заяві від 20.11.2015 року, крім вимоги щодо публічного вибачення.

Встановивши, що підсудність цієї заяви була визначена ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 листопада 2015 року і матеріали справи направлені до Чернігівського районного суду Запорізької області, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за заявою від 20.11.2015 року.

З вказаним висновком погодитися не можна.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Між тим, постановлюючи ухвалу від 30 листопада 2015 року, суд звернув увагу лише на факт передачі позовної заяви ОСОБА_2 до Чернігівського районного суду Запорізької області, однак питання про те, чи відкрито по ній провадження, не перевірив, у зв"язку з чим висновок про наявність передбачених п.3 ч.1 ст. 122 ЦПК України підстав для відмови у відкритті провадження у справі є передчасним.

Крім того, як передбачено у ч.2 ст. 126 ЦПК України, залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про роз"єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійне провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 від 20.11.2015 року без руху, суд дійшов висновку, що вказана у заяві вимога про публічне вибачення є самостійною і підлягає оплаті судовим збором.

Між тим, відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2 з підстав перебування у провадженні Чернігівського районного суду Запорізької області позовної заяви ОСОБА_2, яка такої вимоги не містить, суд послався на те, що ця вимога нерозривно пов"язана з вимогами про відшкодування шкоди та встановлення факту порушення посадовими особами вимог Закону, а тому не позбавляє позивача можливості додатково заявити її у справі, що перебуває у Чернігівському районному суді. Проте вказана судом підстава для відмови у відкритті провадження по названій вимозі, яку суд в ухвалі від 23.11.2015 року визначив, як самостійну, положеннями ст. 122 ЦПК України не передбачена.

З огляду на викладене, оскаржувану ухвалу від 30.11.2015 року не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства, у зв"язу з чим вона підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Токмацького районного суду Запорізької області від 30 листопада 2015 року по даній справі скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: