АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 597/1150/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Дудяк С.В.
Провадження № 22-ц/789/258/16 Доповідач - Костів О.З.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Жолудько Л. Д., Сташків Б. І.,

при секретарі - Баляс Т.І.

за участю апелянта - ОСОБА_1,

його представника - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заліщицького районного суду від 25 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей Заліщицької районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Заліщицького районного суду із позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей Заліщицької районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

Заявлені вимоги позивач мотивував тим, що з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі, в якому народилося двоє дітей - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з матір'ю. ОСОБА_3 постійно чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми і не виконує рекомендацій висновку органу опіки і піклування, згідно якого йому встановлено побачення з синами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щосуботи з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. та щонеділі 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. Просив суд зобов'язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з синами та визначити, як спосіб його участі у вихованні дітей систематичні побачення з ними: п'ять раз на тиждень з понеділка по п'ятницю з 09.00 год. до 18.00 год. за місцем навчання, проживання чи перебування дітей; щосуботи з 10.00 год. до 18.00 год. неділі із ночівлею за місцем проживання батька без присутності матері; спільний відпочинок з дітьми протягом року у всі святкові дні із 10.00 год. до 18.00 год. без присутності матері; спільний відпочинок з дітьми двічі на рік під час канікул із правом виїзду за кордон терміном від 10 до 15 днів без присутності матері; необмежене особисте спілкування з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв'язку. Також просив надати йому право в день його побачення з дітьми забирати синів з дому та/або школи особисто та зобов'язати відповідачку за два дні до дня його зустрічі з дітьми надавати йому точну інформацію про місце навчання, проживання, перебування дітей, а у разі настання змін повідомляти його про це особисто на наступний день з дня настання таких змін.

Рішенням Заліщицького районного суду від 25 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительку АДРЕСА_1, не перешкоджати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителю АДРЕСА_2, брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з синами ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та визначити, як спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні синів особисте спілкування з ними кожен вівторок та четвер тижня з 16.00 год. до 19.00 год. та щонеділі з 12.00 год. до 15.00 год. за місцем проживання матері ОСОБА_3.

В решті позовних вимог відмовлено за їх недоведеністю.

ОСОБА_1 подав на вказане рішення апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам. Зазначає, що визначений судом спосіб його участі у спілкуванні з дітьми порушує його права, як батька. Крім цього, судом не взято до уваги, що ОСОБА_3 чиняться йому перешкоди у спілкуванні із дітьми. Просить рішення в частині визначення способу його участі у спілкуванні та вихованні дітей скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовільнити в повному обсязі.

В судовому засіданні апелянт та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечила, просила рішення Заліщицького районного суду від 25 грудня 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник органу опіки і піклування Заліщицької районної державної адміністрації в судове засідання не з»явився, надіславши заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що з 19 грудня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25 вересня 2014 року.

Від даного шлюбу народилося двоє дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1) та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2

Після розірвання шлюбу діти стали проживати із відповідачкою в АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно з ч.3 ст.157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

ОСОБА_3 звернулася із заявою в орган опіки і піклування Заліщицької районної державної адміністрації, який 21 листопада 2014 року прийняв рішення, яким визначив наступний порядок побачень ОСОБА_1 із синами ОСОБА_4 та ОСОБА_5: щосуботи з 10.00 год. до 19.00 год., щонеділі з 10.00 год. до 16.00 год., та інші способи участі у вихованні дітей.

У сторін виникли непорозуміння щодо участі позивача у вихованні дітей, в зв»язку із чим останній звертався із письмовими заявами в Заліщицький РВ УМВСУ.

Наведене підтверджується інформацією Заліщицького РВ УМВС України в Тернопільській області №4953 від 06 серпня 2015 року, №5008 від 07 серпня 2015 року та №5240 від 17 серпня 2015 року на звернення ОСОБА_1

Відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Згідно ч.ч.4-6 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом при винесенні рішення вказані вимоги враховано не в повній мірі.

Як вбачається із рішення органу опіки та піклування Заліщицької районної державної адміністрації від 21 листопада 2014 року, позивачу визначено побачення із дітьми щосуботи з 10.00 год. до 19.00 год. та щонеділі з 10.00 год. до 16.00 год., та інші способи участі у вихованні дітей.

Тобто, органом опіки та піклування визначено ОСОБА_1 побачення із дітьми тривалістю 15 год. в тиждень.

Натомість, судом при винесенні рішення позивачу визначено побачення із дітьми тривалістю лише 9 год. в тиждень.

При цьому судом не мотивовано належним чином таке зменшення тривалості побачень батька із дітьми, в порівнянні із графіком побачень, який затверджений органом опіки та піклування.

Таким чином, в даній частині рішення суду слід змінити та обрати більш оптимальний спосіб участі батька у спілкуванні із дітьми, який би враховував інтереси сторін та дітей.

Також в судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, а тому проведення побачень позивачем із дітьми за місцем проживання матері може призвести до виникнення конфліктних ситуацій та негативно вплинути на психологічний стан дітей, в зв»язку із чим вказівку про проведення побачень позивача із дітьми за місцем проживання матері слід виключити.

Виходячи із наведеного колегія суддів вважає за необхідне встановити ОСОБА_1 особисте спілкування з дітьми кожен вівторок та четвер тижня з 16.00 год. до 19.00 год., щосуботи з 14.00 до 19.00 год. та щонеділі з 12.00 год. до 15.00 год.

В іншій частині рішення слід залишити без змін виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог судом першої інстанції надано вірну оцінку обставинам справи, оскільки позивачем в судовому засіданні не наведено достатніх доказів створення відповідачкою перешкод йому у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, які б в повній мірі були підставою для задоволення його позовних вимог в тому обсязі, в якому вони викладені в позовній заяві.

Також колегія погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги щодо зобов'язання відповідачки за два дні до дня зустрічі позивача з дітьми надавати йому точну інформацію про місце навчання, проживання, перебування дітей, а у разі настання змін повідомляти його про це особисто на наступний день з дня настання таких змін не відповідають ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України, згідно якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, а також Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року.

Також слід зазначити, що порядок виїзду неповнолітніх дітей за межі України врегульовано нормами Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, ч.2 ст.4 якого передбачає, що за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Позивачем не наведено жодної конкретної інформації про період, тривалість, та куди саме він має намір поїхати із дітьми за межі України, а також про відсутність згоди відповідачки для цього, а тому суд вірно відмовив в задоволенні позовних вимог в даній частині.

Також суд вірно відмовив в задоволенні вимог про надання згоди на встановлення побачень з дітьми з ночівлею за місцем проживання батька, оскільки це не відповідає інтересам дітей.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_2.

Однак, він не є власником даного будинковолодіння, не зареєстрований в ньому. Жодних правових підстав, на яких він користується даним житлом (договір оренди, т. ін.), суду представлено не було.

Крім цього, в Акті перевірки житлових умов заявника від 10 вересня 2015 року, який наявний в матеріалах справи, зазначено, що ОСОБА_1 проживає в даному будинковолодінні сам.

В той же час в суді апеляційної інстанції останній заявив, що проживає із співмешканкою, з якою шлюб не зареєстрований, та двома її неповнолітніми дітьми.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення в частині відмови в задоволенні позову та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись п.3 ч.1 ст.307, ст.ст.309, 313, ч.2 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовільнити частково.

Рішення Заліщицького районного суду від 25 грудня 2015 року в частині визначення способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні із дітьми - змінити.

Визначити як спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із дітьми - синами ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, особисте спілкування з ними кожен вівторок та четвер тижня з 16.00 год. до 19.00 год., щосуботи з 14.00 год. до 19.00 год. та щонеділі з 12.00 год. до 15.00 год.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення вступає в законну силу з моменту проголошення, однак може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.З. Костів