Справа № 265/2485/13-ц
Провадження № 4-с/265/1/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєва І. М.,

при секретарі Федоровій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державних виконавців Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, про визнання неправомірними дій державних виконавців та зобовязання вчинити певні дії, зацікавлені особи - Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державних виконавців Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції (далі ВДВС). В обґрунтування скарги посилалась на те, що 26.06.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області на виконання рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 11 квітня 2014 року, про часткове задоволення позову ОСОБА_4 до неї, про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення її з квартир № 12 будинку № 18 по бульвару 50 років Жовтня в м. Маріуполі Донецької області, був виданий виконавчий лист. 15 липня 2014 року вона отримала постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження на виконання цього виконавчого листа. У звязкуз тим, що за її зверненнями судом розглядалися справи про перегляд рішення суду за новоявленими обставинами, про відстрочку виконання рішення, а також справи про визнання заповіту недійсним, вона зверталась до державного виконавця із заявами про відкладення виконавчих дій, надавала державному виконавцю копії ухвал суду про відкриття цивільних справ, данні про відкладення розгляду цих справ, останні на 13.11.2014 року та на 16.12.2014 року. Після отримання постанови державного виконавця від 18.09.2014 року про відкладення виконавчих дій, вона з Орджонікідзевського ВДВС ніяких повідомлень щодо проведення дій по виселенню не отримувала. Примусове виселення 15.12.2014 року проведено без повідомлення її про проведення примусового виселення, зі зломом дверей до квартири та у її відсутності. Про дії державного виконавця вона дізналась 15.12.2014 року по телефону від сусідів. Коли прибула на місце, то працівники ВДВС її не впустили в квартиру, відмовились надати акт опису майна, не надали документів про примусове виселення, відмовились передати їй майно. Вона залишилась без речей, без грошей, без документів та без житла, оскільки все було вилучено працівниками ВДВС. Під час її виселення у неї з квартири зникли гроші у сумі 50 000 грн, 3000 доларів США, документи, матеріали судових справ та деякі особисті речі. Такі дії працівників ВДВС вважає незаконними. В своїй скарзі ОСОБА_1 просила визнати дії ВДВС Орджонікідзхевського району м. Маріуполя в особі ОСОБА_2 та всіх працівників, які проводили примусове виселення неправомірними; визнати дії працівників ВДВС Орджонікідзевського району м. Маріуполя по вилученню речей, документів, матеріалів позовів і грошових коштів неправомірними.

У судовому засіданні скаржниця ОСОБА_1 повністю підтримала свої вимоги, посилаючись на обставини,викладені в скарзі, додатково доповнила, що у липні 2014 року її було повідомлено про відкриття виконавчого провадження по її примусовому виселенню з квартири, вказані виконавчі дії неодноразово відкладалися, про що вона отримувала письмові повідомлення. 15 грудня 2014 року відбулося примусове виселення, про яке вона дізналася від сусідів, коли вона прийшла до квартири, частина майна вже була описана, вона бачила в квартирі мішки, які вона стала розривати, з метою провести опис з початку, але її вигнали з квартири, поняті та дільничний знаходились на сходовому майданчику та не були присутні при проведенні виконавчої дії. Всього в квартирі було приблизно 15 осіб. Під час виселення за її викликом приїжджали працівники міліції, які подивились та поїхали. Також зазначала, що її не попереджали про виселення, не предявили документ про виселення, не надали акт опису і арешту її майна, вказаний акт вона отримала поштою у лютому 2015 року, в акті опису перелічені не всі речі, які знаходились в квартирі, занижена вартість описаного майна та речей, вказаний акт не підписували поняті, при виселенні був присутній не той дільничний інспектор та представник не тієї житлово-комунальної організації. На пропозицію державного виконавця Малашкової отримати своє майно відповідно до акту опису, скаржниця відмовилась, посилаючись на відсутність в акті частини її речей, зокрема нижньої білизни, колготок, шкарпеток та інших її особистих речей та речей її доньки, яка на той час проживала разом з нею. Також посилалась на відсутність в акті опису матеріалів нотаріальної справи та інших документів, повязаних з розглядом її справ у суді. Під час розгляду справи в суді доповнила свої вимоги та просила також визнати неправомірними дії всіх державних виконавців, які приймали участь у виселенні, стосовно її не попередження про примусове виселення, в звязку з чим вона не мала можливості добровільно виконати рішення суду, щодо відмови бути присутній під час примусового виселення, щодо відмови в перевірці описаного майна, просила суд зобовязати державних виконавців скласти новий акт опису всього майна, яке знаходиться в квартирі та провести його оцінку спеціалістом оцінювачем.

Представник ВДВС, діюча на підставі довіреності, державний виконавець Малашкова В.А., доводи скарги не визнала, вказавши, що скарга є безпідставною, оскільки при виконанні рішення суду про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1, державними виконавцями, які здійснювали виконавчу дію були дотримані всі вимоги Закону України «Про виконавче провадження», тому просила відмовити в задоволенні скарги. Також зазначила, що 02.07. 2014 року на виконанні у відділі ДВС перебував виконавчий лист від 26.06.2014 року, виданий Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_2. 04.07.2014 року держаним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та встановлено 15-денний строк для добровільного виселення боржника, копії постанов направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно повідомлення, скаржниця отримала копію зазначеної постанови 09.07.2014 року. 21.07.2014 року та 05.08.2014 року, виходом державного виконавця за адресою, було встановлено, що ОСОБА_1 рішення суду добровільно не виконала, про що були складені відповідні акти. 21.08.2014 року, 18.09.2014 року, 06.10.2014 року, 21.10.2014 року, 03.11.2014 року та 14.11.2014 року були винесені постанови про відкладення провадження виконавчих дій, в пяти випадках на підставі поданих заяв ОСОБА_1 Однак, на виконання вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення суду протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру у двомісячний строк. У звязку з чим, 03.12.2014 року на імя боржника ОСОБА_1, стягувача ОСОБА_4, правоохоронним органам та комунальному підприємству було надіслано лист, від 02.12.2014 року, про те, що 15.12.2014 року відбудеться примусове виселення боржника, попереджено про наслідки відсутності боржника під час виселення, зокрема, що відсутність боржника не є перешкодою для проведення виконавчих дій. Вказаний лист надіслано ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно повідомлення, ОСОБА_1 отримала лист 25.12.2014 року, але 12.12.2014 року заявниця приходила до ВДВС з заявою про відкладення примусового виселення та її було додатковоусно попереджено, що примусове виселення буде здійснено 15.12.2014 року о 10-00 годині. Представник зазначила, що до цього часу боржник ОСОБА_1 завжди вчасно отримувала повідомлення від ВДВС, на цей же раз, за переконанням представника ВДВС, боржниця навмисно не отримувала зазначене повідомлення. 15.12.2015 року було здійснено примусове виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1, у присутності понятих та представника комунального закладу за сприянням органів внутрішніх справ, з описом майна та заміною вхідної двері, оскільки ОСОБА_1 була відсутня в квартирі під час виселення. Описане майно було передано на відповідальне зберігання стягувачу ОСОБА_4, який був попереджений про кримінальну відповідальність про розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна, про що було складено акт опису та арешту майна. При виселенні був присутній представник житлового підприємства «Азовжитлокомплекс» ОСОБА_5, з початку помилково повідомлення було направлено на адресу ТОВ «Житло Гарант», також, за визначенням начальника Орджонікідзевського райвідділу міліції був присутній працівник міліції Фомін та два потятих: ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Зазначене рішення суду знаходилось на виконанні у державного виконавця Чепурної, яка складала акт опису та арешту майна. Оскільки фізично виконати всі дії одному державному виконавцю по даному провадженню було неможливо, в якості технічних помічників при складанні акту приймали участь державні виконавці: Голояд О.В., Денисова О.М., Куджаєва Е.М., Максюта А.О, ОСОБА_8, ОСОБА_9, описане майно зберігається в квартирі стягувача ОСОБА_4 ОСОБА_1 було неодноразово запропоновано забрати речі, але вона відмовляється, посилаючись на відсутність всіх її речей в акті. Оскільки боржниця при виселенні не була присутня, акт опису та арешту майна, складений під час примусового виселення, надісланий їй поштою, який вона отримала приблизно через місяць після виселення.

Допитаний у якості зацікавленої особи начальник Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2, в судовому засіданні підтримав доводи державного виконавця Малашкової В.А. та додатково пояснив, що ним було встановлено, що з боку боржника ОСОБА_1 відбувалося затягування проведення виконавчих дій по виконанню рішення суду про виселення, тому було прийняте рішення про здійснення примусового виселення 15.12.2014 року, про що було повідомлено сторони виконавчого провадження. Примусове виселення боржника ОСОБА_1 відбувалося за участю представника міліції, понятих, представника комунального закладу. Опис майна здійснювалась відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», з зазначенням характеристики описаного предмету, опис майна здійснювала державний виконавець Чепурна Т.С., яка була відповідальною за примусове виселення, також у проведенні виконавчої дії, за його розпорядженням приймали участь приблизно пять державних виконавців відділу, які здійснювали допоміжні дії при описі майна.

Допитана у якості зацікавленої особи старший державний виконавець Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_3 надала суду пояснення аналогічні поясненню ОСОБА_10, та додатково пояснила, що рішення суду по примусовому виселенню ОСОБА_1 спочатку знаходилось на виконанні інших державних виконавців, вона виконувала лише останнє відкладення провадження виконавчих дій з 14.11.2014 року по 28.11.2014 року та виселення, яке було здійснено 15.12.2014 року з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки в квартирі було дуже багато речей, державні виконавці: Голояд О.В., Денисова О.М., Куджаєва Е.М., Максюта А.О, ОСОБА_11, ОСОБА_9 здійснювали технічну допомогу при описі, тобто допомогли їй скласти додатки до акту опису та арешту майна, контроль за складанням акту здійснювала безпосередньо особисто вона, описані речі складалися в мішки та опечатувалися, описувались лише речі, які мають відмінні ознаки, особисті носильні речі складалися в мішок та підписували «особисті носильні речі», скільки всього було мішків вона не памятає, вартість описаного майна визначалась за її переконанням, оцінка майна експертом здійснюється лише при його реалізації. Повністю з речами були опечатані кімната ліворуч від входу в квартиру, балкон, комора, ніша в коридорі та холодильник. Всі описані речі передані на відповідальне зберігання стягувачу ОСОБА_4 Під час здійснення виконавчої дії прийшла боржниця ОСОБА_1, якій було зачитано виконавчий документ про виселення та норми Закону, вона почала кричати та розривати пакети, в яких було вже описане майно, забрати всі речі вона відмовлялася, погоджувалася забрати вибірково лише документи та деякі речі. Оскільки процедура опису майна вже почалася, їй було відмовлено. Одразу акт опису не був вручений боржниці, оскільки його треба було оформити, зокрема прошити, пронумерувати, поставити печатки тощо, після оформлення акт опису був надісланий ОСОБА_1 поштою. В звязку з тим, що ОСОБА_1 порушала порядок проведення процесуальної дії, її з квартири вивів працівник міліції. Під час проведення виконавчої дії здійснювалась фотофіксація описаних речей на особистий телефон.

Допитаний у якості зацікавленої особи стягувач ОСОБА_4, у судовому засіданні пояснив, що для виконання рішення суду про примусове виселення ОСОБА_1 з належної йому квартири АДРЕСА_1, він звернувся до Орджонікідзевського ВДВС, оскільки добровільно боржниця з квартири не виселялася, приблизно через півроку було здійснено виселення. Він був присутній під час виселення та опису майна, в квартирі був безлад, коти та собаки, які розбіглися, усі речі боржниці до сих пір знаходяться в його квартирі, які він готовий їй передати, але вона відмовляється. В квартирі опечатана одна кімната повністю, там зберігаються речі ОСОБА_1, також опечатаний балкон, комора, ніша в коридорі та холодильник.

Допитана у якості свідка державний виконавець Денисова І.М. суду пояснила, що у державного виконавця Чепурної Т.С. знаходилось провадження по виселенню заявниці, оскільки був дуже великий обсяг роботи вона та інші працівники ВДВС за усним розпорядженням начальника ВДВС здійснювали технічну допомогу при описі майна, а саме перебирали речі, частково складали додатки до акту, офіційно її та інших працівників до виконавчих дій не залучали. При описі майна були присутні поняті, працівник міліції, представник ЖКП, стягувач. Памятає, що в квартирі були опечатані деякі приміщення, туалет, балкон, одна кімната, описані речі складалися в мішки та опечатувалися, опис проводили цілий робочий день, кілька державних виконавців допомагали з ранку, кілька після обіду, всього було десь шість державних виконавців, контроль за описом майна здійснювала ОСОБА_3, описували майно, починаючи з дальньої кімнати, потім переміщувались в інші приміщення в квартирі. Боржниця ОСОБА_1 зявилась в квартирі в середині дня, їй зачитали виконавчий лист та неодноразово пропонували забрати речі, але вона відмовлялася. Під час проведення виселення заявниця розривала пакети, в яких були вже описані та опечатані речі, скандалила, за її викликом приїжджали працівники міліції, яким було розяснено про проведення виконавчої дії.

Допитані у якості свідків державні виконавці Голояд О.В., Максюта А.О., Олєйник Л.І., Бєлова М.Є. надали суду пояснення, аналогічні поясненням державного виконавця Денисової І.М.

Допитаний у якості свідка працівник міліції ОСОБА_12 суду пояснив, що за розпорядженням начальника Орджонікідзевського відділу міліції, він був присутній при проведенні виселення за адресою, зазначеною в запиті. Під час виселення були присутні державні виконавці, стягувач ОСОБА_4, поняті, представник ЖЕКу, двері до квартири відчинив ОСОБА_4, у його присутності та присутності представника ЖЕКу, шляхом злому, після чого державні виконавці зайшли до квартири та почали описувати речі, його участь полягала у якості спостерігача за громадським порядком при проведенні виконавчої дії. Пізніше прийшла ОСОБА_1, почала порушати порядок, розривати пакети з описаними речами, кричати та всіх ображати, оскільки вона заважала проводить виконавчу дію, він примусово вивів її з квартири. Під час виконавчої дії за викликом сусідів та ОСОБА_1 приїжджали працівники міліції.

Допитана у якості свідка представник ЖКП «Азовжилкомплекс» ОСОБА_5 суду пояснила, що приблизно рік тому на підприємство надійшло повідомлення виконавчої служби про здійснення примусового виселення за адресою: б-р 50 років Жовтня, 18-12, оскільки це її дільниця вона була присутня при виселенні як представник житлової організації. При проведенні виконавчої дії також були присутні державні виконавці, дільничний, господар квартири, двері квартири відчинив господар квартири, з силою натиснувши на двері рукою, після чого державні виконавці здійснювали опис майна та складали його в поліетиленові пакети. Пізніше прийшла ОСОБА_1, влаштувала скандал, в звязку з чим виконавча дія на деякий час припинилась, після того як ОСОБА_1 пішла, роботу продовжили, було складено акт опису речей, де всі розписалися, виконавча дія тривала цілий день. Свідок підтвердила, що заявниці зачитували виконавчий лист, ніяких порушень з боку державних виконавців вона не помітила.

Допитані у якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду пояснили, що вони приблизно рік тому за запрошенням знайомого ОСОБА_4, були присутні у якості понятих при примусовому виселенню особи, також при виселенні були присутні представник міліції, та кілька працівників виконавчої служби, які описували та складали речі в пакети, було описане все майно, яке знаходилось в кватирі, памятає, що в квартирі був безлад, багато собак та котів, які розбіглися, після злому дверей.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків та дослідивши матеріали справи, у тому числі виконавче провадження (копія т.2 а.с.106-170), суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні скарги з наступних підстав.

Згідно ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі № 1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько протии України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів міністерства юстиції.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Орджонікідзевського району з 02.07.2014 року перебував виконавчий лист 2/265/12/2014 від 26.06.2014 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполі Донецької області про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1, на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 11.04.2014 року, що набрало законної сили. (т.2 а.с. 169)

Виконавче провадження було відкрито постановою державного виконавця від 04.07.2014 року, якою боржнику надано 15-денний строк з дня отримання постанови для добровільного виселення. (т.2 а.с. 167 зв.)

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно поштового повідомлення, ОСОБА_1 отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження 09.07.2014 року. (т.2 а.с. 167)

За вимогами ч. 1ст. 78 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення боржника на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Листом державного виконавця від 30.07.2014 року, боржнику ОСОБА_1 було повідомлено про зобовязання виконати рішення суду, та попереджено, що перевірка відбудеться 05.08.2014 року. (т.2 а.с. 165)

У визначений державним виконавцем строк рішення добровільно не було виконане та не виконане у строк до 05.08.2014 року, що було встановлено 21.07.2014 року та 05.08.2014 року, виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_3, про що були складені відповідні акти. (т.2 а.с. 164,166)

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Разом з тим, згідно вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення суду протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру у двомісячний строк.

Проведення виконавчих дій по виконанню вищевказаного виконавчого документу неодноразово відкладалося, зокрема 21.08.2014року, 18.09.2014 року, 06.10.2014 року, 21.10.2014 року, 03.11.2014 року та 14.11.2014 року, державним виконавцем були винесені постанови про відкладення провадження виконавчих дій, в звязку з поданням заяв боржником ОСОБА_1В.(т.2 а.с. 159,149,145,143, 139, 136), про що сторони виконавчого провадження були письмово повідомлені.

Під час поновлення виконавчих дій, листом державного виконавця від 12.09.2014 року, ОСОБА_1 повідомлялось про зобовязання добровільного виконання рішення суду. (т.2 а.с. 154) Проте, рішення суду про виселення, боржником добровільно виконане не було.

За вимогами ч. 2 ст. 78 Закону України "Про виконавче провадження", у разі не виконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи за іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення.

02.12.2014 року на імя боржника ОСОБА_1, стягувача ОСОБА_4, правоохоронним органам та комунальному підприємству державним виконавцем було надіслано лист, про те, що, 15.12.2014 року о 10:00 годині з квартири за адресою: АДРЕСА_4, буде здійснено примусове виселення ОСОБА_1, з розясненням, що відсутність боржника, повідомленого про день та час виселення, не є перешкодою для проведення виконавчих дій, а саме виселення ОСОБА_1 з вищевказаного житлового приміщення, з демонтуванням дверей, описом майна в разі відсутності боржника. (т.2 а.с.133) Вказаний лист було надіслано на імя ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням 03.12.2014 року. Згідно повідомлення про вручення листа, ОСОБА_1 його отримала 25.12.2014 року (т.2а.с.110).

Разом з тим, згідно відповіді центру поштового зв'язку № 5 УДППЗ «Укрпошта» від 16 січня 2015 року, лист до поштового відділення надійшов 05 грудня 2014 року. (т.1а.с.85) Окрім того, 12.12.2014 року ОСОБА_1 подала до Орджонікідзевського ВДВС чергову заяву про перенесення виконання рішення суду (т.2 а.с. 130), що підтверджує доводи представника ВДВС ОСОБА_10, що 12.12.2014 року ОСОБА_1 особисто в приміщенні ВДВС було повідомлено про здійснення виселення, яке відбудеться 15.12.2014 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що старший державний виконавець Орджонікідзевського ВДВС ОСОБА_3 письмово повідомляла боржника ОСОБА_1 про день і час примусового виселення, повідомлення надіслано боржнику за адресою, за якою мало здійснюватися виселення, що повністю узгоджується з вимогами ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 4, 5, 6, 9 ст.78 Закону України «Про виконавче провадження», виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі. Виселення здійснюється у присутності понятих за сприянням органів внутрішніх справ з обов'язковим описом майна державним виконавцем. Один примірник акту опису майна вручається під розписку боржнику. За необхідності державний виконавець в становленному законом порядку забезпечує зберігання майна боржника з покладенням пов'язаних з цим витрат на боржника. У разі, якщо виконання рішення здійснюється за відсутності осіб, які підлягають виселенню, державний виконавець зобов'язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання особі, визначеній державним виконавцем. Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні.

Судом встановлено, що примусове виселення ОСОБА_1 здійснено 15.12.2014 року у присутності понятих, за сприянням органів внутрішніх справ та за участю представника комунального закладу з описом майна та зміною вхідної двері, так як у назначений день та час боржник ОСОБА_1 була відсутня за адресою: АДРЕСА_4. Описане майно було передано для відповідального зберігання стягувачу ОСОБА_4, який був попереджений про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна, про що було складено акт опису майна № 20 від 15.12.2014 року з відповідними додатками. Акт опису майна та додатки до нього складено у присутності та за підписом двох понятих: ОСОБА_7 та ОСОБА_6, представника Орджонікідзевського РВ ОСОБА_12 та представника ЖКП «Азовжилкомплекс» ОСОБА_5, зауважень щодо складання акту опису майна під час здійснення примусового виселення не надійшло, описане майно було оцінено державним виконавцем, (т.2 а.с.115-128), що повністю відповідає вимогам п.5.6.6. п.5.6.8 та п.8.4.Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції 15.12.1999 за № 74/5, яка була чинною на момент здійснення примусового виселення заявниці. (далі - Інструкція про проведення виконавчих дій)

Зазначений акт опису майна за № 20 від 15.12.2014 року був надісланий ОСОБА_1 22.12.2014 року, що підтверджено реєстром відправлення кореспонденції від 22.12.2014 року та квитанцією Укрпошти, відділення № 87516 (т.1 а.с. 77).

Разом з тим, згідно з вимогами п.5.6.9 Інструкції про проведення виконавчих дій, державний виконавець, у разі проведення опису за відсутності боржника, зобовязаний не пізніше наступного дня направити копію акту й арешту майна боржнику. Порушення зазначених вимог Інструкції державним виконавцем не призвело до суттєвих порушень прав заявниці, оскільки копію акту опису майна за № 20 від 15.12.2014 року з додатками до нього заявниця отримала наприкінці грудня 2014 року, про що не заперечувала під час розгляду справи.

Під час примусового виселення ОСОБА_1 А.В.15.12.2014 року, за адресою АДРЕСА_5, у звязку з відсутністю боржника було здійснено демонтування замку та дверей; здійснена їх заміна, опечатано комору, кімнату (ліворуч від входу), нішу, туалет, ванну кімнату та балкон, про що державним виконавцем Чепурною Т.С. складено відповідні акти. (т.2 а.с. 129, 112,113), що узгоджується з вимогами п.5.6.6, п.8.4 Інструкції про проведення виконавчих дій.

Судом також встановлено, що запрошення ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у якості понятих для участі у проведенні примусового виселення, повністю відповідає вимогам ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», та п.2.4 Інструкції про проведення виконавчих дій, відповідно до яких, як поняті можуть бути запрошені будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у провадженні виконавчих дій і не пов'язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв'язками, підлеглістю чи підконтрольністю. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути менше двох.

29.12.2014 року старшим державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ОСОБА_3 була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з виконанням рішення суду та повернено виконавчий документ до суду (т.2 а.с. 111), копія постанов надіслана сторонам виконавчого провадження.

Отже, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що останнє відкрито 04.07.2014 року, 14.11.2014 року державним виконавцем, у звязку з поданням заяви боржником ОСОБА_1, була винесена остання постанова про відкладення провадження виконавчих дій строком на 10 днів, повідомлення про здійснення примусового виселення надіслано боржниці своєчасно та належним чином, постанова про закінчення виконавчого провадження винесена 29.12.2014 року, що свідчить про те, що у боржника був значний час для добровільного виконання рішення суду.

Щодо участі інших державних виконавців під час примусового виселення, суд виходить з наступного.

Слід зазначити, що утворення виконавчих груп зі складу державних виконавців органу ДВС на підставі вмотивованої постанови, передбачено розділом V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, 02.04.2012 року за № 512/5, відповідно до якого за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, або у разі виконання зведеного виконавчого провадження при органах ДВС за відповідною постановою можуть утворюватися виконавчі групи, до складу яких входять державні виконавці одного або кількох органів ДВС, п.5.2 зазначеної Інструкції визначений перелік обставини, які слід вважати такими, що ускладнюють виконання рішення суду. Утворення виконавчої групи на підставі відповідної постанови, для участі в одній виконавчої дії Інструкцією не передбачено.

Шляхом дослідження акту опису майна № 20 від 15.12.2014 року з додатками, оглядом фотознімків, здійсненних під час примусового виселення ОСОБА_1, суд дійшов висновку, що залучення інших державних виконавців ВДВС для участі у складанні додатків до акту опису майна, під час примусового виселення, з огляду на велику кількість майна було повністю виправданим, таке залучення не заборонено Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією про проведення виконавчих дій, дії державних виконавців Голояд О.В., Денисової О.М., Куджаєвої Е.М., Максюта А.О, ОСОБА_11, ОСОБА_9 безпосередньо повязані лише зі складанням додатків до акту опису майна та не суперечать вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, 02.04.2012 року за №512/5. Як встановлено судом, залучення державних виконавців в якості помічників відбулося лише для участі в одній виконавчій дії - примусовому виселенні та лише при складанні додатків до акту опису майна.

Щодо вимог заявниці про не залучення державними виконавцями спеціаліста для оцінки описаного під час примусового виселення майна, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 58 Закону України «Про виконаче провадження», визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". У разі, якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем.

Такі ж вимоги щодо залучення суб'єкта оціночної діяльності під час виконавчих дій викладені в п.5.7 Інструкції про проведення виконавчих дій.

Аналізуючи вказані норми, суд дійшов висновку, що залучення суб'єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна при проведенні опису майна боржника передбачено Законом лише у разі передачі арештованого майна боржника для реалізації та в інших зазначених вище випадках. Описане ж майно при виселенні заявниці, було передано стягувачу ОСОБА_4М для відповідального зберігання, арешт на нього не накладався, державним виконавцем було встановлено лише обмеження правокористування описаним майном, про що зазначено в акті опису, тому дії державного виконавця в цій частині не суперечать вимогам Закону «Про виконавче провадження» та Інструкції про проведення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 6 та 7 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Проте, згідно з актом державного виконавця від 15.12.2014 року, під час примусового виселення встановлено, що зявилася ОСОБА_1, якій було зачитано виконавчий лист та норми Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 почала рвати пакети в яких були складені та опечатані речі. (т.2 а.с. 114)

Про порушення порядку боржницею ОСОБА_1 під час проведення примусового виселення, свідчать і пояснення допитаних у судовому засіданні свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_12 ОСОБА_5 з цих підстав, як зазначив у судовому засіданні працівник міліції ОСОБА_12Ю, заявниця не була присутня весь час при проведенні опису майна, яке відбувалось під час її примусового виселення з квартири.

Суд також наголошує, що відмова заявниці ОСОБА_1 забрати майно, яке передане на відповідальне зберігання стягувачу ОСОБА_4, свідчить про зловживання своїми правами з боку боржниці, оскільки відповідно до вимог ч. 8 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження», зберігання такого майна здійснюється протягом не більше двох місяців. Після закінчення двомісячного строку не витребуване майно реалізується в порядку, визначеному цим Законом. Отримані від реалізації кошти, за вирахуванням понесених витрат, перераховуються боржнику. У разі якщо майно не було реалізовано, розпорядження ним здійснюється в порядку, встановленому для розпорядження безхазяйним майном.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що дії начальника Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2, старшого державного виконавця Чепурної Т.С., державних виконавців Голояд О.В., Денисової О.М., Куджаєвої Е.М., Максюта А.О, ОСОБА_11, ОСОБА_9 під час здійснення виконавчої дії - примусового виселення заявниці ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_6, повністю узгоджуються з положеннями ст. 78 та іншими положеннями Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції про проведення виконавчих дій.

Інші доводи скарги не дають підстав прийти до висновку про наявність вагомих порушень державними виконавцями, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючисьст.ст. 383-386 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державних виконавців Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, про визнання неправомірними дій державних виконавців та зобовязання вчинити певні дії, зацікавлені особи Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі в п'ятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення ухвали, а учасниками процесу, які не були присутні при її проголошенні у той же строк з часу отримання копії ухвали.

Суддя І.М. Міхєєва