АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/166/16 Справа № 204/6473/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Романюк М.М.
27 січня 2016 року м. Дніпропетровськ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого Романюк М.М.

суддів Котушенко С.П., Красвітної Т.П.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції про зобовязання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду, з зазначеним вище позовом, 08 вересня 2014 року. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він, арбітражний керуючий, на виконання ч.4 ст.97 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" проходив навчання з підвищення кваліфікації у період з 11 квітня 2014 року по 14 квітня 2014 року організатором якого був Центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції. За вказане навчання ОСОБА_2 було сплачено 1 350 грн. У звязку з тим, що відповідач, після закінчення навчання, не видав позивачу свідоцтва про підвищення кваліфікації, через не здачу заліку, просив суд зобовязати Центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції видати йому свідоцтво про підвищення кваліфікації, крім того стягнути з відповідача 1 320 грн. 99 коп. як незаконно та безпідставно отримані, оскільки вважає, що вартість наданої послуги становить 407 грн. 60 коп.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції про зобовязання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з їх безпідставності.

З даним висновком судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №1060, виданого на підставі Наказу Міністерства юстиції України від 28.05.2013 №1005/5, без обмеження строку дії, ОСОБА_2 має право на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

Відповідно до договору № 918 про надання послуг з підвищення кваліфікації від 11 квітня 2014 року укладеного між Центром перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції та ОСОБА_2, останній сплатив 1 350 грн. за надання послуги з підвищення кваліфікації арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Згідно акту здавання-приймання наданих послуг з підвищення кваліфікації від 14 квітня 2014 року, Центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції надав послуги ОСОБА_2 з підвищення кваліфікації арбітражного керуючого в повному обсязі та належної якості.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.4 ст.97 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) повинен один раз на два роки підвищувати кваліфікацію в порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства.

Порядок проведення підвищення кваліфікації для арбітражних керуючих (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) визначений у Положенні про систему підготовки і перепідготовки осіб, які мають намір здійснювати діяльність арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), та підвищення кваліфікації і перепідготовки арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), їх підготовки у справах про банкрутство страхових організацій.

Розділом IV вказаного Положення визначено порядок підвищення кваліфікації арбітражними керуючими (розпорядниками майна, керуючими санацією, ліквідаторами), згідно п.4.3 якого, підвищення кваліфікації арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) здійснюється у формі короткострокового підвищення кваліфікації шляхом участі у семінарі з питань банкрутства та відновлення платоспроможності боржника (далі - підвищення кваліфікації). Тривалість підвищення кваліфікації становить не менше 27 годин.

Пунктом 4.11 вказаного Положення визначено, що підвищення кваліфікації завершується проведенням закладом підсумкового заліку шляхом письмового тестування. Тестові питання розробляються Департаментом. Тестовий білет складається з 10 запитань, до кожного з яких надається перелік із трьох відповідей. Одна відповідь правильна, решта - неправильні.

Відповідно до п.4.15, арбітражний керуючий вважається таким, що склав залік, якщо він набрав не менше ніж сім балів.

Згідно п.4.16, у разі успішного складення заліку закладом видається свідоцтво про підвищення кваліфікації за формою, наведеною в додатку 3 до цього Положення.

Арбітражний керуючий, який не склав залік, відповідно до п.4.17 Положення, вважається таким, що не пройшов підвищення кваліфікації. У разі не складення заліку арбітражний керуючий має право скласти його повторно.

Отже, аналіз зазначених вище норм права дає підстави вважати, що підвищення кваліфікації арбітражним керуючим проводиться з метою покращення знань, умінь та набуття професійних навичок, необхідних для ефективного вирішення завдань професійної діяльності, залік є підсумком проведеного навчання, позитивний результат якого слугує підставою для видачі свідоцтва, яке свою чергу є підтвердженням рівня професійної кваліфікації.

Оскільки ОСОБА_2 отримав негативний результат заліку, у Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції були відсутні підстави для видачі свідоцтва про підвищення кваліфікації, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо безпідставності вимог позивача про видачу такого свідоцтва.

З урахуванням того, що позивачем було отримано всі послуги визначені договором №918 від 11 квітня 2014 року, що підтверджується актом здавання-приймання наданих послуг від 14 квітня 2014 року, приймаючи до уваги, що уклавши зазначений договір, сторони погодили всі умови викладені в ньому, в тому числі і суму за навчання у розмірі 1 350 грн., суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необґрунтованості вимоги про часткове повернення грошей.

До того ж, позивач обґрунтовуючи вказану вимогу зазначає, що 1 320 грн. 99 коп. є безпідставно набутими грошима, тобто опосередковано посилається на норму ст.1212 ЦК України, яка у даному випадку не може бути застосована, оскільки між сторонами існують договірні правовідносини.

Посилання апелянта на те, що відповідачем при проведенні заліку була порушена процедура його проведення а саме, залік замість 13 квітня проведено 12 квітня, що спричинило його не здачу, не може бути прийнятим до уваги, оскільки спростовується матеріалами справи, а саме програмою тематичного короткострокового семінару з арбітражними керуючими де лекції, семінари та круглі столи відбувались в період з 11 квітня по 13 квітня включно зі здачею заліку 13 квітня.

Твердження апелянта щодо порушення процедури проведення заліку в частині підрахунку балів та посилання на некоректно сформульовані питання, що в сукупності призвело до негативного результату за заліком не заслуговує на увагу, оскільки позивач результат заліку не оскаржував, тобто він є дійсним.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді С.П.Котушенко

ОСОБА_3