Провадження № 6/520/11/16
УХВАЛА

19.01.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 до виконання зобовязань за рішенням суду,

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2015 року старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням, в якому просить суд: встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання зобовязань за рішенням суду.

Вимоги подання старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції обґрунтовує тим, що на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження ЄДРВП №42018020 з примусового виконання виконавчого листа №1570/2097/2012, виданого 20.07.2012 року Одеським окружним адміністративним судом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 грошової суми у загальному розмірі 1490 гривень 40 копійок на користь управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Одеси. 10.02.2015 року державним виконавцем на підставі ст. ст. 17-19, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику семиденний строк для добровільного виконання. Боржником у наданий строк для добровільного виконання рішення суду не виконано. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем вжито необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення. Відповідно до відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області боржник зареєстрований за адресою вказаною у виконавчому документі. Боржником у наданий строк добровільного виконання вимоги виконавчого документа не виконано, про причини невиконання рішення не повідомив, до державного виконавця на прийом не з'являвся. Згідно даних Центру №1 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в Одеській області за боржником зареєстровано рухоме майно, яке за постановою державного виконавця оголошено у розшук. При перевірці державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців, встановлено відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення в межах суми боргу. В рамках виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідні дані внесені до реєстрів обтяжень. Зазначена постанова надіслана на виконання до органів, що посвідчують договори відчуження майна, реєстрацію/перереєстрацію майна, також, сторонам виконавчого провадження. 17.06.2014 року державним виконавцем винесено постанову про примусовий привід боржника через органи внутрішніх справ. Відповідно до повідомлення Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області встановлено, що боржник за вказаною у виконавчому документі адресою фактично не мешкає, зі слів колишньої дружини можливим місцем знаходження ОСОБА_1 є м. Ананьєв Одеської області. 22.09.2015 року на адресу відділу надійшло клопотання Управління пенсійного фонду України в Київському районі міста Одеси щодо направлення до відповідного суду подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1. У звязку з невиконанням боржника рішення суду, державний виконавець був вимушений звернутись до суду з відповідним поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 до виконання зобовязання за рішенням суду.

У судове засідання старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У судове засідання представник управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Одеси не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій подання підтримав, просив суд його задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 20 липня 2012 року Одеським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист №1570/2097/2012 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Одеси грошової суми у розмірі 1490 гривень 40 копійок.

10.02.2014 року старшим державним виконавцем другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову №В-3/535 про відкриття виконавчого провадження ВП №42018020 про примусове виконання виконавчого листа №1570/2097/2012, виданого 20 липня 2012 року Одеським окружним адміністративним судом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Одеси грошової суми у розмірі 1490 гривень 40 копійок.

Відповідно до відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

12.02.2014 року старшим державним виконавцем другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про розшук майна, що належить ОСОБА_1, а саме на транспортний засіб марки «ВАЗ», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1.

12.02.2014 року старшим державним виконавцем другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про арешт всього майна, що належить ОСОБА_1, та накладено заборону здійснювати відчуження рухомого майна.

17 червня 2014 року старшим державним виконавцем другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про привід боржника ОСОБА_3, який мешкає за адресою: м. Одеса, вул. Свободи, 36.

Згідно з листом Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області від 23.07.2014 року державного виконавця повідомлено, що виконати постанову старшого державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про привід боржника ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не можливо, так як за місцем реєстрації: м. Одеса, пр. Свободи, 36 (гуртожиток СТОВ «Нива») він не проживає. Зі слів його колишньої дружини ОСОБА_5 раніше він проживав з нею та неповнолітньою донькою в кімнаті 60 вищевказаного гуртожитку, але близько чотирьох років він поїхав від них з м. Одеси і вона його більше не бачила, зв'язку з ним не має. За наявної в неї інформації на теперішній час він працює водієм автобусу у м. Ананьєві в Одеській області і живе там з новою сімєю.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з вимогами ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положень пункту 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» вiд 21.01.1994 року № 3857-XII, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до узагальнень Верховного суду України від 01 лютого 2013 року «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Разом із тим, в сенсі ст. 2 протоколу №4 до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, яка є частиною національного законодавства, та ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Питання про визначення поняття "ухилення" боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду чинне законодавство не розкриває.

Статтею 90 Закону України «Про виконавче провадження», передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

Разом з тим чинне законодавство не містить визначення поняття "ухилення", практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

Як розяснив Верховний суд України в Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, у сучасній українській мові слово "ухилення" тлумачиться так: 1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а саме за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду необхідно з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання тобто він має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов'язання заходів у кожному конкретному випадку визначається судом.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; неявка за викликом державного виконавця; неповідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб тощо.

Право громадян України на пересування є конституційним правом (ст. 33 Конституції України).

Суду не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 саме ухиляється від виконання зобовязань за рішеннями суду.

Виходячи зі змісту подання, а також відсутності у матеріалах справи будь-яких документів, які могли б підтвердити саме факт ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, а також з урахуванням розяснень Верховного суду України в Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, суд вважає, що подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 до виконання зобовязань за рішенням суду, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) до виконання зобовязань за рішенням суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Калініченко Л. В.