АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/687/16 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із трудових правовідносин про поновлення на роботі
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка», третя особа: директор державного підприємства «Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка» Оріщенко Олег Володимирович про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, визнання трудового договору і наказу недійсними, скасування наказу та запису у трудовій книжці, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до державного підприємства «Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначає, що з 1 вересня 2002 року вона працювала у відповідача артисткою хору. В 2005 році була звільнена з роботи за власним бажанням та прийнята знову з 17 листопада 2005 року. Приймали її тимчасово на один місяць і звільнили у зв'язку із закінченням терміну договору 22 грудня 2005 року.

З 19 січня 2006 року її знову прийнято на посаду артистки хору за безстроковим трудовим договором і звільнено 31 січня 2015 року згідно ст. 36 п.1 КЗпП України за згодою сторін. Звільнення відбувалося з тією умовою, що наступного ж дня вона буде прийнята на роботу.

01 лютого 2015 року її прийняли на посаду артистки хору, але за строковим трудовим договором до закінчення театрального сезону 2014-2015 років.

08 червня 2015 року вона звернулась до генерального директора театру з проханням визнати трудовий договір безстроковим.

15 червня 2015 року отримала відповідь, що оскільки з професійними творчими працівниками театрів може укладатися трудовий договір (контракт), то не має правових підстав для продовження строкового трудового договору або визнання його безстроковим.

27 червня 2015 року її звільнено з роботи згідно п.2 ст.36 КЗпП України у зв'язку із закінченням терміну дії строкового трудового договору.

В ході судового розгляду позивачка уточнювала позовні вимоги.

Зазначає, що за час вимушеного прогулу(78 робочих днів) на час розгляду справи в суді - 28 вересня 2015 року, виходячи з заробітної плати за 1 робочий день 240 грн.30 коп., відповідач повинен їй виплатити 18743грн. 40 коп.

Остаточно просить визнати недійсним трудовий договір від 01 лютого 2015 року, укладений з ДП «Харківський національний академічний театр опери та балету ім. М.В.Лисенка» в частині визначення строку та вважати його укладеним на невизначений строк від часу його укладення;

визнати недійсним наказ №17 к від 29 січня 2015 року в частині встановлення строку трудового договору і вважати що трудовий договір встановлено на невизначений строк.

Поновити на посаді артистки хору 1 категорії в ДП «Харківський національний академічний театр опери та балету ім.М.В.Лисенка» з моменту звільнення 27 червня 2015 року;

скасувати наказ про звільнення № 82к від 19 червня 2015 року;

скасувати запис в трудовій книжці за №37 від 27.06.2015 року;

Стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 60240 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала. Зазначила, що до 31 січня 2015 року ОСОБА_1 працювала по безстроковому трудовому договору. 25 грудня 2014 року за результатами атестації було встановлено, що позивач не відповідає займаній посаді, у зв'язку з чим відбулося звільнення позивачки за згодою сторін.

27 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до театру з заявою про прийняття її на роботу по строковому договору з 01 лютого 2015 року до кінця театрального сезону 2014-2015 років. З нею укладено строковий трудовий договір та виданий наказ про прийняття на роботу, з яким вона ознайомилась під підпис. Наказ позивачем не було оскаржено. Театральний сезон 2014-2015 років закінчений 27 червня 2015 pоку і в цей день позивачку звільнено у зв'язку з закінченням терміну строкового трудового договору з виплатою їй грошової компенсації. Їй була видана трудова книжка та проведено повний розрахунок.

Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог заперечував.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове,яким задовольнити позов, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що укладання строкового трудового договору суперечить її інтересам і в заяві про прийняття на роботу вона не вказувала, що робота необхідна тільки на півроку в зв'язку із сімейними обставинами. Зараз їй 52 роки, вона не має права на пенсію, на утриманні мати, якій 88 років і яка проживає зі нею та потребує догляду.

Атестація була незаконною, на даний час наказ про проведення атестації скасований. Адміністрація також не була згодна з рішенням атестаційної комісії, оскільки прийняла її на роботу на наступний же день після звільнення за згодою сторін.

Її не приймали на роботу по конкурсу, а тому мають застосовуються загальні правила ст.23 КЗпП України, а не правила наказу Міністерства культури №888 щодо укладання письмової форми трудового договору після проведення конкурсу.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи з 19 січня 2006 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу до ДП «Харківський національний академічний театр опери та балету ім.М.В.Лисенка» на посаду артистки хору.

Згідно наказу № 16/к від 28 січня 2015 року ОСОБА_1 31.01.2015 року звільнено з роботи за згодою сторін по п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Наказом № 17/к від 29 січня .2015 року позивачку прийнято на роботу на посаду артистки хору 1 категорії на період з 01 лютого 2015 року до закінчення театрального сезону 2014-2015 років, про що 01 лютого 2015 року укладено відповідний трудовий договір(а.с. 11).

27 червня 2015 року ОСОБА_1М, звільнено згідно наказу від 19 червня 2015 року №82-к у зв'язку з закінченням терміну строкового трудового договору.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що прийом на роботу та звільнення позивачки відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства, тому підстав для поновлення її на роботу не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 23, 39-1 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Чинним законодавством передбачена особлива форма трудового договору- контракт.

Пунктом 24 Постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» передбачено порядок продовження контракту, а саме: за два місяці до закінчення строку чинності контракту за угодою сторін його може бути продовжено або укладено на новий строк.

Згідно ст. 20 Закону України «Про театри і театральну справу» діяльність професійних творчих працівників театрів здійснюється за індивідуальними трудовими договорами (контрактами) і (або) цивільно-правовими договорами. Порядок укладання трудових договорів (контрактів) з професійними творчими працівниками затверджується Кабінетом Міністрів України.

За переліком посад професійних творчих працівників театрів та посад (спеціальностей) працівників інших специфічних театральних професій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2006 року № 208 посадами професійних творчих працівників театрів є артистичний персонал- артисти всіх спеціальностей.

За ст. 21 Закону України «Про культуру» формування кадрового складу (художнього та артистичного, крім технічного персоналу) закладів культури здійснюється на конкурсній основі. За результатами конкурсу укладається трудовий договір у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно п. 2,6 Порядку укладення трудового договору за результатами проведення конкурсу на заміщення вакантних посад художнього та артистичного персоналу закладів культури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2011 року № 1251 з урахуванням вимог Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад художнього та артистичного персоналу закладів культури, затвердженого Наказом Міністерства культури України від 06 вересня 2013 року № 851 трудовий договір укладається за результатами проведення конкурсу між його переможцем та закладом.

З професійними творчими працівниками театрів може укладатися трудовий договір згідно з цим Порядком, а також контракт як особлива форма трудового договору - відповідно до законодавства.

19 січня 2006 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу безстроково без проходження конкурсу, що сторонами не заперечується.

31 січня 2015 року ОСОБА_1 звільнена за п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП за згодою сторін.

Позивачка погоджується з цим звільненням, таке звільнення нею не оскаржується.

01 лютого 2015 року ОСОБА_1 прийнята на роботу до закінчення театрального сезону 2014-2015 років, тобто, на певний строк.

По закінченню театрального сезону 27 червня 2015 року ОСОБА_1 звільнена за закінченням строку укладеного трудового договору.

Посилання ОСОБА_1, що укладання договору на строк, встановлений за погодженням сторін, суперечить її інтересам і вона не мала наміру укладати такий договір - безпідставне і судовою колегією не приймається.

Будь-яких доказів, що ОСОБА_1 не бажала укладання такого договору - нею не надано.

ОСОБА_1 не заперечує факт написання заяви про прийняття на роботу на визначений строк.

Якщо ж позивачка вважала, що такі умови договору не відповідають її інтересам, вона мала можливість не укладати такий трудовий договір.

Той факт, що у наступному рішенням суду було визнано незаконною атестацію ОСОБА_1 у грудні 2014 року також не свідчить про те, що ОСОБА_1 на той час не бажала укладання такого договору.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник відповідача, у серпні 2015 року - на початку нового театрального сезону - проводився конкурс про прийняття працівників на роботу, однак ОСОБА_1 на цей конкурс не приходила.

Згідно п. 7, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв'язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Оскільки згідно з ч.2 ст.23 КЗпП (в редакції від 19 січня 1995 року) трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами, укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку.

Отже, оскільки було бажання ОСОБА_1 на укладання такого договору, то вважати, що її було прийнято з порушенням вимог трудового законодавства не можна.

Рішення ухвалено відповідно до вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: