Категорія 27 Головуючий в першій інстанції: ОСОБА_1
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Супрун М.Ю.,

суддів Биліни Т.І., Бугрим Л.М.,

при секретарі Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк « Надра» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та стягнення банківського вкладу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 листопада 2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 листопада 2015 року в задоволенні вищезазначеного позову ОСОБА_3 відмовлено.

З вказаним рішенням позивач не погодилась та її представником ОСОБА_4 була подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вона просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник позивача зазначила, що суд першої інстанції не врахував вимоги ст. 629 ЦК України, згідно положень якої договір є обовязковим для виконання сторонами та ст. 1060 ЦК України, у відповідності якої банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. З урахуванням наведеного, вважає, що суд першої інстанції безпідставно обмежив права позивача щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на її рахунку.

Сторони у судове засідання апеляційної інстанції не зявились, були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення суми коштів за депозитним договором, що перевищує виплачену Фондом, так як під час тимчасової адміністрації згідно із пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, а вказані суми компенсуються в порядку, визначеному ст. 52 цього Закону.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що 01 грудня 2014 року між сторонами було укладено договір № 2077156 строкового банківського вкладу ( депозиту) без наповнення, на виконання якого позивач передав, а банк прийняв грошові кошти у сумі 10211,93 Євро на умовах повернення 01 вересня 2015 року суми вкладу та сплати 11, 5 процентів річних за користування депозитом шляхом перерахування коштів на поточний рахунок вкладника № 81528992, відкритий в ПАТ «КБ Надра» (а.с.5).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 лютого 2015 року № 26, з урахуванням подальшого рішення № 85 від 23 квітня 2015 року, в ПАТ «КБ «НАДРА» з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію до 05 червня 2015 року(а.с.41-45).

За рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05 червня 2015 року № 113, прийнятим на підставі постанови Правління Національного банку України № 356 від 04 червня 2015року, ухвалено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» з призначенням уповноваженої особи Фонду, строком з 05 червня 2015 року по 04 червня 2016 року.(а.с.46)

24 червня 2015 року у відділені ПАТ «ОСОБА_5 Аваль», в рахунок погашення заборгованості за банківським вкладом, ОСОБА_3 отримала грошові кошти у розмірі 200000грн., що еквівалентні 9707,55Євро за курсом валюти Національного банку України на 05 лютого 2015 року ( 1Євро = 20,602529грн.)

За даними звіту за операціями по поточному (картковому) рахунку ОСОБА_3 вбачається, що залишок невиплачених останній коштів складає 978,95 Євро. (а.с.56)

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Статтею 36 цього Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, п. 1, 2 ч. 5 цієї статті передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 6 ст. 36 цього Закону обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис грн. (ст. 26 Закону).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи про те, що починаючи з 05 лютого 2015 року банк віднесено до неплатоспроможних, що фактично унеможливлює здійснення ним операцій за рахунками власних клієнтів, і він здійснює свою діяльність на підставі цього Закону, вимоги якого у спорах, пов'язаних з виконанням банком своїх зобов'язань перед його кредиторами, є спеціальними і він є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Отже місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що після запровадження Фондом тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і чинним законодавством не передбачено задоволення вимог окремих кредиторів банку поза межами цієї процедури ліквідації банку.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи про те, що банк не повернув позивачу суму її вкладу та нараховані відсотки в повному обсязі , оскільки у ньому було запроваджено тимчасову адміністрацію, тому 24 червня 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу здійснено гарантовану законом виплату в розмірі 200 000 грн., а невиплачена сума вкладу та нараховані проценти відносяться до спеціальної черги вимог, як передбачено п. 4 ч. 1 ст. 52 Закону, і ці кошти підлягають виплаті за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку за рахунок залишкових коштів пропорційно сумі вимоги (ч. 4 ст. 52 Закону), тому підстав для задоволення позову та стягнення коштів з банку немає.

При цьому судом правильно застосовано закон, що регулює відносини, які виникли між сторонами, оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги щодо заборони обмеження прав клієнта банку щодо розпорядження своїми коштами згідно ст. 1074 ЦК є неспроможними з наступних міркувань.

Так, відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду, або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансування операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Тому не є підставами для скасування оскаржуваного рішення суду посилання представника позивача в апеляційній скарзі на імперативне регулювання виниклого спору суто нормами Цивільного кодексу України, зокрема положеннями ст. 629, 1058, 1060, 1074 цього Кодексу, безвідносно до положень спеціального Закону № 4452-VI.

Отже, суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами ОСОБА_3, відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав належну оцінку. Суд правильно застосував матеріальний закон, додержався вимог ст.ст. 212-214 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, який не встановив ознак неправомірності в діях відповідача, в чому пересвідчився і суд апеляційної інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду позивачем і його представником до суду апеляційної інстанції не представлено.

Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, на підставі ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: