Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/5189/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Турбіна Т.Ф.
№ провадження 22-ц/778/50/16 Суддя-доповідач: Савченко О.В
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„20" січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Головного управління МВС України в Запорізькій області та Запорізького міського управління Головного управління МВС України в Запорізькій області на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Запорізького міського управління Головного управління МВС України в Запорізькій області, Головного управління МВС України в Запорізькій області, про стягнення моральної шкоди, спричиненої незаконними діями посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 24 березня 2009 року він зі своїми друзями знаходився біля перехрестя вулиць Перемоги і Сталеварів у м. Запоріжжі, де поряд відбулася бійка між чоловіками, в якій вони участі не брали.

Не розібравшись у цьому, під"їхавший до місця бійки у складі наряду міліції командир взводу № 2 роти № 5 патрульно-постової служби Запорізького міського управління Головного управління МВС України в Запорізькій області (далі ППС Запорізького МУ ГУ МВС України в Запорізькій області) Коваленко Є.А. завдав йому тілесні ушкодження та силою доставив в Орджонікідзевський РВ Запорізького МУ ГУ МВС України в Запорізькій області. Того ж дня начальник Орджонікідзевського районного відділу Запорізького МУ ГУ МВС України в Запорізькій області склав щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, про опір працівникам міліції.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2009 року на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, проте в подальшому, 12 травня 2009 року, ця постанова була скасована апеляційним судом Запорізької області, а провадження у справі закрито у зв2язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2013 року, який набрав законної сили, працівника міліції Коваленка Є.А. було визнано винним у спричиненні йому тілесних ушкоджень та засуджено за ч.2 ст. 365 КК України.

Посилаючись на те, що зазначеними вище незаконними діями правоохоронних органів щодо його незаконного притягнення до адміністративної відповідальності та побиття йому було завдано моральну шкоду, просив суд стягнути з відповідачів на його користь на відшкодування моральної шкоди 250 000 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2014 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача Головне управлення міністерства Внутрішніх справа України в Запорізькій області.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з державного бюджету у розмірі 500 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Запорізького міського управління Головного управління МВС України в Запорізькій області на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 70 000 грн. 00 коп.

На вказане рішення суду Головне управління МВС України в Запорізькій області та Запорізьке міське управлення ГУМВС України в Запорізькій області подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 31 березня 2015 року, яким рішення районного суду скасовано і позов ОСОБА_2 задоволено частково, а саме, стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з державного бюджету у розмірі 70 000 грн., а в іншій частині позову відмовлено, скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 липня 2015 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24 березня 2009 року ОСОБА_2 зі своїми друзями знаходився біля перехрестя вулиць Перемоги і Сталеварів у м. Запоріжжі, де поряд відбулася бійка між чоловіками, в якій вони участі не брали.

Не розібравшись у ситуації, під"їхавший до місця бійки у складі наряду міліції командир взводу № 2 роти № 5 ППС Запорізького МУ ГУ МВС України в Запорізькій області) Коваленко Є.А. , перебуваючи при виконанні службових обов"язків, завдав ОСОБА_2 тілесні ушкодження, та силою доставив його в Орджонікідзевський РВ Запорізького МУ ГУ МВС України в Запорізькій області. Того ж дня начальник Орджонікідзевського районного відділу Запорізького МУ ГУ МВС України в Запорізькій області склав щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення, про опір працівникам міліції.

Згідно висновку експерта №1487 від 09.07.2009 року, ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритих осколкових переломів правої малогомілкової кістки в нижній третині з незначним зміщенням кісткових фрагментів, закритого поздовжнього перелому першої п'ясної кістки правої кисті без зміщення з кісткових фрагментів, саден в області правої кисті, в області правої гомілки, які в сукупності кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров'я, більше 21 дня.

Крім того, йому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рани в області чола справа, синця в правій завушній області, які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я, а також тілесні ушкодження у вигляді синців в області правого плечового суглоба, в області правого ліктьового суглоба, садна в області лівого передпліччя, набряку м'яких тканин в ділянці правої стопи, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Постановою Орджонікідзевського райоооного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2009 року ОСОБА_2 було визнано винним за ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Проте в подальшому, 12 травня 2009 року, ця постанова була скасована апеляційним судом Запорізької області, а провадження у справі закрито у зв"язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2013 року, який набрав законної сили, працівника міліції Коваленка Є.А. було визнано винним у спричиненні йому тілесних ушкоджень та засуджено за ч.2 ст. 365 КК України.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2, суд правильно виходив з того, що спричинення моральної шкоди позивач обгрунтовував незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності, а також неправомірними діями працівника міліції, в результаті чого йому завдано тілесні ушкодження, за що несе відповідальність орган міліції, в якому працював винний.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1,п.5 ст.3 Закону України від 01.12.1994 року „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"в редакції, що діяла на час незаконного притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, відшкодуванню підлягає моральна шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи вправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладання штрафу.

Згідно ст.4 вказаного Закону, відшкодування шкоди у випадках, передбачених п.5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету, тому, ухвалюючи рішення в частині стягнення моральної шкоди у сумі 500 грн. у зв"язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, суд обгрунтоваого виходив з того, що вказана сума підлягає стягненню з держави Україна в особі Державної казначейської служби за рахунок коштів державного бюджету.

Щодо стягнення з ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області 70 000 грн.у відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_2 неправомірними діями працівника міліції, який перевищив свої службові обов"язки, то суд дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для стягнення вказаної шкоди з держави.

За вимогами ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов"язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2013 року про засудження Коваленка Є.А. за ч.2 ст. 365 КК України, який набрав законної сили(а.с.7-9), Коваленко Є.А. був призначений на посаду заступника командира взводу № 2 роти № 5 ППС Запорізького МУ ГУ МВС України в Запорізькій області наказом № 415 о/с від 19.09.2008 року по ГУМВС України в Запорізькій області. 24.03.2009 року він у відповідності з рішенням про використання сил і засобів патрульно-постових нарядів охорони громадського порядку заступив на чергування з охорони громадського порядку на території Орджонікідзевського району м. Запоріжжя. При цьому він отримав табельну вогнепальну зброю, спеціальні засоби: гумову палицю, балон зі сльозоточивим газом, а також засоби індивідуального захисту.

24.03.2009 року, приблизно о 23 годині 10 хвилин, знаходячись в районі перетину вул. Перемоги і вул. Панфіловців в м. Запоріжжі, будучи посадовою особою, діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 12-14 Закону України „Про міліцію", перевищуючи свої службові повноваження, застосував до ОСОБА_2 наявний у нього спеціальний засіб - гумову палицю, завдавши нею останньому удар в область голови, від чого ОСОБА_2 втратив рівновагу і обперся лівою рукою об землю.

Далі Коваленко Є.А., діючи умисно, не зважаючи на те, що ОСОБА_2 не надає йому ніякого опіру, завдав ОСОБА_2 кілька ударів гумовою палицею в область голови, а також в область кисті правої руки, в якій ОСОБА_2 тримав свій мобільний телефон.

Продовжуючи наносити ОСОБА_2 удари гумовою палицею, Коваленко Є.А. завдав йому не менше п"яти ударів в область тулуба, після чого щастосував до ОСОБА_2 спеціальний засіб - наручники.

Потім, в той час, коли ОСОБА_2 лежав на землі, Коваленко Є.А., діючи умисно, наніс ОСОБА_2 один удар гумовою палицею в область гомілки правої ноги.

Вказані дії Коваленка Є.А. суд кваліфікував за ч.2 ст. 365 КК України, як перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які виходять за межі наданих їй прав чи поноважень, що супроводжувалися насильством.

Таким чином, за встновленими вироком суду обставинами, передбачений ч.2 ст. 365 КК України злочин відносно потерпілого ОСОБА_2 Коваленко Є.А. вчинив під час виконання ним своїх службових обов"язків, а вчинення злочину особою, яка приступила до виконання своїх службових обов"язків, є злочином, вчиненим працівником юридичної особи під час виконання своїх службових обов"язків.

Доводи апеляційних скарг про те, що оскільки Коваленко Є.А., як заступник командира взводу № 2 роти № 5 ППС Запорізького МУ ГУ МВС України в Запорізькій області, на час вчинення злочину був службовою особою державного органу виконавчої влади і під час несення служби виконував функції представника влади, то за шкоду, спричинену ним ОСОБА_2 , відповідальність повинна нести держава відповідно до положень ст. 1174 ЦК країни, є безпідставними, враховуючи, що правовою основою діяльності міліції являлися Конституція України, Закон України „Про міліцію" та інші законодавчі акти України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20.12.1990 року „Про міліцію", що був чинним на час виникнення спірних правовідносин, міліція в Україні - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров"я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Права, обов"язки та відповідальність осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, яким визначається порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, передбачено, що особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Частиною 2 ст. 25 Закону України „Про міліцію" передбачено, що при порушенні працівником міліції прав і законних інтересів громадянина саме міліція зобов"язана вжити заходів до поновлення цих прав, відшкодування завданих матеріальних збитків.

Зазначене положення погоджується з вимогами ч.1 ст. 1172 ЦК України, відповідно до якої юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов"язків.

Згідно з ч.ч.11,12 ст. 5 Закону України „Про міліцію" у редакції Закону від 12.01.2005 року, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії або бездіяльність працівників міліції завдали моральної втрати громадянинові, моральних страждань, призвели до порушення його нормальних життєвих зв"язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, заявлених до МУ ГУ МВС України в Запорізькій області, суд врахував характер та тяжкість тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_2 злочинними діями його службової особи при виконанні ним своїх службових обов"язків, тому доводи апеляційної скарги про недоведеність спричинення ОСОБА_2, як потерпілому, моральних страждань, спростовуються матеріалами справи.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд також виходив із засад розумності, виваженості і справедливості.

Інші доводи апеляційних скарг фактично зводяться до іншої оцінки доказів, відмінної від зробленої судом першої інстанції, і не дають підстав вважати, що при розгляді даної справи судом були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління МВС України в Запорізькій області та апеляційну скаргу Запорізького міського управління Головного управління МВС України в Запорізькій області відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: