Справа № 236/241/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бікезіної О.В.,

при секретарі Макєєвій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Красний Лиман подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

01.02.2016 року заступник начальника відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецької області (далі за текстом ВДВС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області) ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_1, який має невиконані зобов'язання зі сплати заборгованості по зведеному виконавчому провадженню № 48205001 на підставі виконавчих документів (вимоги УПФУ в м. Красний Лиман про стягнення недоїмки та рішення УПФУ в м. Красний Лиман про стягнення штрафних санкцій).

Заступник начальника ВДВС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується телефонограммою (а.с.19), надала суду заяву про розгляд клопотання без її участі (а.с. 20).

З огляду на це, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути клопотання на підставі наявних доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що на виконанні у ВДВС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області знаходяться на виконанні виконавчі документи, а саме: вимога Ф-124у від 23.05.2013року УПФУ в м. Красний Лиман про стягнення недоїмки у сумі 333,12 грн. та рішення №391 від 23.05.2013року УПФУ в м. Красний Лиманпро стягнення штрафних санкцій в сумі 170 грн. з ОСОБА_1 (а.с.4-5).

По зведеному виконавчому провадженню № 48205001 загальна сума заборгованості разом з виконавчим збором та витратами на проведення виконавчих дій складає 623,43 грн.

За вказаними виконавчими документами державним виконавцем були відкриті виконавчі провадження, про що свідчать постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 6-7).

У порядку ст. 5 ЗУ "Про виконавче провадження" державним виконавцем проводилися виконавчі дії. За боржником нерухомого, рухомого майна, земельної ділянки, розрахункових рахунків не виявлено (а.с.9-15). Проте органом ДВС не надані будь-які документи стосовно перевірки державним виконавцем наявності майна за останнім відомим місцем проживання боржника за адресою Донецька область, м. Красний Лиман, вул. Советська, 80.

Стягувач, в особі начальника УПФУ в м. Красний Лиман, звернувся з клопотанням, в якому просить державного виконавця звернутися до суду про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання нею зобов'язань (а.с 8).

Згідно ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону, встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань (п. 5);

- якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Пунктом 18 частини 3 ст. 11 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Реалізація цих прав здійснюється шляхом звернення до суду в порядку ст. 377-1 ЦПК України з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2015 р. № 1839/5), подання державного виконавця щодо обмеження у праві виїзду за межі України у разі не виконання боржником своїх зобов'язань повинно містити, зокрема, підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань (п. 12.1.1).

Така ознака, як ухилення боржника від виконання судового рішення є обов'язковою для вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положення частини 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Оскільки відповідно до частини 2 статті 377-1 ЦПК України подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Саме державний виконавець зобов'язаний довести суду, надавши відповідні матеріали виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Але в поданні заступника начальника ВДВС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області ОСОБА_2 не зазначено в чому саме полягає та чим підтверджується ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчими документами. Саме невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов'язків.

Згідно з підпунктом 12.1.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, у поданні державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити; у разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа зазначаються вид паспортного документа (для громадян України - дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи моряка тощо; для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ.

Проте клопотання заступника начальника ВДВС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області ОСОБА_2 цим вимогам не відповідає.

Крім того, як з'ясовано судом, ухвалою Краснолиманського міського суду від 01.12.2015 року за поданням державного виконавця Ковальову В.В. оголошено розшук (а.с.16). Чи здійснений розшук ОСОБА_3 в теперішній час суду не повідомлено.

Згідно з п. 2.2 Порядку розшуку боржника - фізичної особи, яку затверджено Наказом МВС від 27.08.2008 року №408 (зареєстрований в МЮ України 05.11.2008р. за №1078/15769 до Державної прикордонної служби надсилається повідомленя про те, що особа, перебуває в розшуку як боржник.

Відомостей про повідомлення Державною прикордонною службою України щодо перетинання державного кордону боржником ОСОБА_1 за цей період суду не надано.

Оскільки наведені у поданні обставини і додані до нього документи не свідчать про умисне ухилення боржника від виконання виконавчих документів в контексті положень ст. 377 -1 ЦПК України, ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», подання заступника начальника ВДВС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області ОСОБА_2 є передчасним, а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецької області ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красолиманський міський суд Донецької області протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо хвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: