АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1474/16 Справа № 175/3376/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Міхеєва В.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Свистунової О.В., Ремеза В.А.

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року по справі

за заявою позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Днепрспецремонт», ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції в Дніпропетровській області про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на посаді,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_4 щодо забезпечення позову було задоволено. Заборонено державному реєстратору Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та легалізації громадянських формувань Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області вчиняти реєстраційні дії із внесення змін до відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про керівні органи управління та учасників ТОВ «Дніпрспецремонт».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, просять скасувати в повному обсязі ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року та постановити нову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Розглянувши матеріал, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Днепрспецремонт» (далі - ТОВ «Днепрспецремонт»), ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції в Дніпропетровській області про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на посаді.

Посилаючись на порушення відповідачами його трудових прав, просив визнати незаконним протокол загальних зборів учасників ТОВ «Днепрспецремонт» за № 14/08-2015 від 14 серпня 2015 року про призначення директора ОСОБА_6; визнати незаконним наказ № 14/08 від 14 серпня 2015 року про звільнення з посади директора ОСОБА_4; поновити ОСОБА_4 на посаді директора ТОВ «Днепрспецремонт».

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про забезпечення зазначеного позову, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на існування спору між сторонами щодо законності звільнення позивача з посади керівника ТОВ «Днепрспецремонт». Враховуючи обовязковість та правове значення внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про керівника юридичної особи, заявник вважав, що у випадку задоволення позовних вимог про поновлення на роботі і, як наслідок, можливості поновлення його на вказаній посаді, виконання рішення суду може бути ускладнене.

Задовольняючи вимоги заявника, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 151-153 ЦПК України та дійшов висновку, що невжиття заходів по забезпеченню позову може ускладнити або зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду.

Погодитись із таким висновком не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а ст.152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Суд, вирішуючи заяву позивача про забезпечення позову, зазначених вимог закону не врахував, не пересвідчився чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, чи не порушує вжиття таких заходів права інших осіб; не з'ясував відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Як убачається з виділених матеріалів цивільної справи, ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2015 року заходи забезпечення позову, накладені ухвалою від 01 жовтня 2015 року були скасовані за заявою представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_7, оскільки заборона державному реєстратору вчиняти реєстраційні дії із внесення змін до відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про керівні органи управління та учасників ТОВ «Дніпрспецремонт», створює перешкоди ОСОБА_3 у здійсненні корпоративних прав щодо участі у ТОВ «Дніпрспецремонт» та порушує права ОСОБА_2 на працю (а.с.38-39).

Оскільки скасування судом в порядку ч.3 ст. 154 ЦПК України заходів забезпечення позову не тягне за собою скасування постановленої з порушенням норм процесуального закону ухвали, така ухвала підлягає скасуванню у відповідності до положень п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Днепрспецремонт», ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції в Дніпропетровській області про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на посаді відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді