Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2016 р. Суддя Дніпровський районний суд м. Києва Ластовка Н.Д. розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про заборону вчинення певних дій по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В :

В провадження суду надійшла справа за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами по цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», третя особа ЖРЕО-401 про зміну договору житлового найму та визнання членами сім»ї померлого-наймача та за зустрічним позовом Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_2, третя особа Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація про виселення.

25.01.2016 року представником заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якому просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення певних дій, а саме звільнення в примусовому порядку квартиру АДРЕСА_1 - ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.14 р. представниками Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» було отримано виконавчий лист № 755/11651/14-ц від 23.03.15р. про виселення ОСОБА_2 без надання іншого житлового приміщення. Пунктом 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є встановлення заборони вчиняти певні дії, тобто до винесення рішення по справі № 755/11651/1 4-ц за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м Києва від 23.12.2014 року заборонити Державному виконавцю Відділу державної виконавчого служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Клименко Р.В. проводите примусове виселення ОСОБА_2 до набрання рішення законної сили. Також ОСОБА_2 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 і це є його єдиним житлом на даний час. 19.01.16р. представниками ОСОБА_2 - ОСОБА_5, ОСОБА_3 було подано заяву до Заступника начальника Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві про призупиненні виконавчого провадження яким до цього часу вказане питання не було вирішено. Оскільки поданий ОСОБА_2 позов стосується визнання його членом сім'ї наймача померлого ОСОБА_6 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_3), що проживав з ним однією сім'єю за його життя за адресою: АДРЕСА_2 та зобов'язання Комунального Підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва; змінити договір житлового найму за адресою: АДРЕСА_3 на ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, в даному випадку необхідні вжити вказані заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Відповідно до ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 4 ст. 152 ЦПК одним із видом забезпечення позову є - заборона вчиняти певні дії.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч.2 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України).

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заявляючи вимоги щодо забезпечення позову представник відповідача вказав, що вжиття відповідних заходів необхідне для припинення порушення прав заявника щодо належного користування спірною квартирою.

Відповідно до ст. ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Разом з тим, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.02.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.04.2015 року, зокрема вирішено: «Позов Комунального підприємства "Керуюча дирекція Дніпровського району м.Києва" до ОСОБА_2, третя особа: Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація про виселення - задовольнити. Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення».

На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2014 року державним виконавцем відділом ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві 07.04.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Також рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.10.2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про визнання права користування житловим приміщенням.

Враховуючи вищевикладене свідчить, що порушення права власності заявника ОСОБА_2 іншою особою не вбачається.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням наданих доказів на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Законом України "Про виконавче провадження" передбачено, що законність дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні судового рішення може бути перевірена судом при розгляді скарги на його дії, рішення, бездіяльність.

Слід зазначити, що Закон України "Про виконавче провадження", ЦПК України не надає суду права втручатись у діяльність державного виконавця при виконанні судових рішень, в тому числі зобов'язувати його зупиняти виконавче провадження при розгляді справи в порядку цивільного судочинства, крім випадку, коли судом розглядається скарга на його дії, рішення, бездіяльність, подана в порядку розділу VII ЦПК України.

А тому звертаючись з клопотанням про забезпечення позову, представником заявника не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано доказів, які мають підтвердити необхідність вжиття негайних заходів щодо вчинення заборони, в той же час відсутність обґрунтованих підстав щодо підстав для вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії судового розгляду справи, оскільки питання щодо виселення заявника ОСОБА_2 було вирішено, про що постановлено рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.02.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.04.2015 року, а заява про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2014 року за нововиявленими обставинами не дає підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Оцінивши наведені обставини для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про заборону вчинення певних дій по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами є необгрутованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 151-153, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про заборону вчинення певних дій по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

С у д д я