АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц/791/330/16 Доповідач: Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року січня місяця 13 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Вербицької Л.І., Капітан І.А.,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 30 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом обґрунтовуючи його тим, що вони з відповідачем по справі є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 Сторони разом не проживають і витрати на утримання дитини несе позивачка. ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання Міжнародного гуманітарного університету, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на наведене, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, за умови, що вона буде продовжувати навчання та стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання повнолітньої доньки, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/2 витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Рішенням Суворовськогоо районного суду м.Херсона від 30 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду, ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необгрунтованості.

Такий висновок є обґрунтованим, оскільки суд дійшов до нього на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка. Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.07.1990 року (а.с.6), від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що не заперечувалось сторонами по справі.

ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання Міжнародного гуманітарного університету, про що свідчить індивідуальний договір № 0203-1-031-5 від 18.08.2014 року. Відповідно до цього ж договору сума оплати за навчання за рік складає 8700 грн (а.с.5).

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка та син. За змістом зазначених статей ОСОБА_1 має право звернутися з позовом. Однак, такий позов міг бути поданий в інтересах повнолітньої, яка повинна бути позивачем у зазначеній справі, а з врахуванням того, що остання є дієздатною, то аліменти мають бути стягнуті на її, а не інших осіб, користь, в т.ч. коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_3 місце її проживання з 30.09.2014 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9), в той час як її мати, позивач ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.4). У такому випадку з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, має звертатися безпосередньо сама донька - ОСОБА_3

За таких обставин висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, яка продовжує навчання, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитку здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

В якості особливих обставин, що зумовлюють потребу у додаткових витратах, позивач вказує витрати за перебування дитини у навчальному закладі.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання визначений положенням глави 16 СК України. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей187, 18- 192 і 194-197 СК України.

Застосування вимог ст.185 СК України про обов'язок участі батьків у додаткових витраті на неповнолітню дитину, що викликані особливими обставинами, як то розвитком дитини, хворобою, каліцтвом, тощо, на правовідносини між батьками і повнолітніми донькою, сином не поширюється.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у задоволенні позову про стягнення додаткових коштів навчання необхідно відмовити, оскільки донька сторін є повнолітньою та стягнення додаткових витрат на навчання повнолітніх дітей нормами СК України не передбачено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є правильним, ухвалене із додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачається, рішення законне та обґрунтоване, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: Л.І. Вербицька

І.А. Капітан