Справа № 199/135/16-ц
УХВАЛА

14.01.2016 року м. Дніпропетровськ

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, в якості забезпечення якого просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що вказана квартира придбана за час перебування у шлюбі з відповідачкою, що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу. З невідомих йому підстав на вказану квартиру претендує його колишня теща ОСОБА_3, яка звернулася до суду із позовною заявою про визнання за нею права власності на спірну квартиру. Так, на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2015 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.08.2015 року за нею було зареєстровано право власності на дану квартиру, проте на момент такої реєстрації, дані рішення ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09.12.2015 року були скасовані.

На разі, з урахуванням очевидної загрози порушення його законних прав та інтересів, і звертається до суду з позовом про поділ майна та із даною заявою про забезпечення позову та просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з того, що квартира АДРЕСА_1, є предметом спору в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Суд вважає обґрунтованими побоювання позивача щодо вчинення відповідачем дій з відчуження спірної кватири, що може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі ухвалення його на користь позивача.

Як наголошує Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи дане питання, суд виходить із співмірності вимог щодо забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, та приходить до висновку про задоволення поданої заяви частково.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на ? частину квартиру АДРЕСА_1,право власності на яку зареєстроване на ім»я ОСОБА_3.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: О.О. Богун