справа № 278/3442/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Максименко М.С., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 697 168,01 гривень. В обґрунтування заявлених вимог заявник вказав, що уклав з відповідачем договір позики, відповідно до якого передав останньому грошові кошти в розмірі 350 000 гривень зі строком повернення позики до 30 грудня 2014 року. Однак вказує, що у порушення взятих на себе договірних зобов'язань, грошові кошти, взяті у борг, відповідач йому не повернув, а тому він вимушений звернутись до суду із даним позовом. В судове засідання сторони не з'явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримав та просив його задовольнити, а також не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи. В свою чергу підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча останній був завчасно та належним чином повідомлений про місце, день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне сповіщення останнього про день та час розгляду справи, беручи до уваги той факт, що позивач не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 20 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики (а.с.13), відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 350 000 гривень (п.п. 1-2 Договору). Відповідач, згідно п. 3 Договору, зобов'язувався повернути позивачу до 30 грудня 2014 року, щомісячно до 15-го числа кожного місяця по 21 875 гривень. На підтвердження факту отримання грошових коштів відповідач в день укладення договору позики видав позивачу відповідну розписку (а.с.12). Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості (а.с.8-11), з якими, в свою чергу, погоджується суд, остання становить 697 168,01 гривень і складається з: суми основного боргу - 350 000 гривень; пені за несвоєчасне виконання зобов'язання - 64 400 гривень; інфляційних втрат - 266 350 гривень; 3% річних - 16 418,01 гривень.
Правовідносини, що склались між сторонами у справі, відповідають та регулюються наступними нормами матеріального закону. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначних родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На позичальника покладається обов'язок передбачений ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ст. 625 ЦК України). Отже, враховуюче вищевикладене, та те, що відповідач добровільно умови договору позики не виконує, кошти позивачу вчасно не повернув, чим порушив права позивача, які в свою чергу підлягають судовому захисту, суд дійшов висновку, про задоволення позову. Окрім цього, враховуючи те, що позов підлягає до задоволення, на підставі положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються із судового збору у розмірі 6 971,70 гривня. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 625, 1046, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 697 168,01 (шістсот дев'яносто сім тисяч сто шістдесят вісім) гривень 01 копійка.
Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи у розмірі 6 971,70 (шість тисяч дев'ятсот сімдесят одна) гривня 70 копійок.
Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

суддя Є.О. Грубіян