Справа № 464/5795/13 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/407/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник Н.П., Савуляка Р.В., за секретаря Куцика І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2015 року у справі за поданням державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про розяснення рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2014 року, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення межі,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні подання державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про розяснення рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2014 року.

Ухвалу суду оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Апелянти зазначають, що оскаржена ухвала порушує їх житлові та майнові права і охоронювані законом інтереси.

Апелянти вважають, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а висновки суду, покладені в обґрунтування оскарженої ухвали не відповідають дійсним обставинам справи та реальній ситуації щодо землекористування мешканцями за адресою: м. Львів, вул. Раковського, 1-Б, 1-Г, та 1-Ж.

Зокрема, апелянти стверджують, що в обґрунтування оскарженої ухвали суд зіслався на те, що резолютивна частина рішення викладена чітко та зрозуміло із зазначенням, по яких точках, за якою схемою та між якими земельними ділянками повинна бути відновлена межа земельної ділянки №1, однак при цьому, суд самозаперечив викладене ним же обґрунтування рішення, визнавши і встановивши, що спеціалістами землевпорядних організацій повідомлено суд про неможливість перенесення в натуру меж земельної ділянки, оскільки відсутні взагалі поворотні точки межі земельної ділянки, а відновлення межі земельної ділянки №1 неможливе у звязку з тим, що така межа не встановлювалася.

Апелянти просять ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу по суті подання державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про розяснення рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2014 року.

Сторони в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про день та час судового засідання, про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались, тому розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з таких підстав.

У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28.02.2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.12.2014 року, частково задоволено позов ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та зобовязано власників будинку № 1-Б на вул. Раковського в місті Львові Сороку ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відновити межу земельної ділянки №1, що виділена їм в користування, пл. 0,0300 га в межах (2-3-4-17-16-15-14-13-12-11-10-9-8-7-2), яка визначена схемою розподілу земельної ділянки згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 464 від 04.08.2006 року на виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01.06.2007 року, а саме частину межі по точках 8-7-2.

Відповідно до ст. 221 ЦПК України, суд вправі розяснити зміст рішення, не змінюючи при цьому його суті, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі або для державного виконавця.

Відповідно до роз'яснень зазначених у пункті 21 Постанови пленуму Верховного Суду України № 14 від 17.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», питання розяснення рішення розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про розяснення рішення суду, суд дійшов правильного висновку, що резолютивна частина рішення суду від 28.02.2014р. викладена чітко та зрозуміло, зокрема, у такій зазначено, по яких точках, за якою схемою та між якими земельними ділянками повинна бути відновлена межа (а саме та по якій була демонтована відповідачами огорожа), хто повинен її відновити, відтак, рішення суду є однозначним не припускає різних варіантів його тлумачення, а тому таке не підлягає розясненню.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення і у виняткових випадках може змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відмовляючи в задоволенні подання виконавця в частині встановлення порядку та способу виконання рішення, суд дійшов правильного висновку, що твердження про утруднення виконання рішення суду, яким було зобов'язано відновити межу на місці демонтованої огорожі, що була встановлена на виконання рішення суду (та яка була демонтована відповідачами) є необґрунтованим.

При цьому, суд правильно врахував акт комісії ЛКП «Дністер» від 04.07.2015р. з якого встановлено, що на земельній ділянці на вул. Раковського у м.Львові наявні залишки демонтованої 21.08.2012р. відповідачами огорожі, між точками 2-7-8 (по яких і зобов'язано судом відновити межу) наявна забетонована основа металевих стовпців, яка виступає над поверхнею землі, у кількості 8 штук (а.с.78 том 3).

Суд обґрунтовано не взяв до уваги твердження відповідача ОСОБА_4 та його представників про зміну істотних обставин справи, зокрема, наявність звернень ОСОБА_5 з приводу відкликань усіх погоджень меж, оскільки стягувачі у виконавчому провадженні солідарні, іншим стягувачем ОСОБА_6 (за заявою якого виконавчий лист звернуто до виконання) виконавчий лист не відкликано, виконавче провадження не завершено, а відтак, ці доводи відповідача фактично зводяться до наявності, на його думку, нововиявлених обставин, що відповідно до норм ЦПК України мали б розглядатись в іншому порядку, а не у цьому провадженні.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав як для розяснення рішення, так і для встановлення порядку та способу виконання рішення та обґрунтовано відмовив в задоволенні подання державного виконавця.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування оскарженої ухвали відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, ст. 312, п.4 ч.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Курій Н.М.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_8