Справа № 161/8854/16-ц
Провадження № 4-с/161/96/16
У Х В А Л А

29 липня 2016 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі Кубяк О.В., за участі державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області- Денесюк В.С. та представника заінтересованої особи ПАТ «Дельта банк» - ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Другого відділу ДВС Луцького МУЮ про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині накладення арешту,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з скаргою, в якій він вказує на те, що у Другого відділу ДВС Луцького МУЮ на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №2-2-960/2010, виданий 19.05.2010 року Луцьким міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_2О на користь АКІБ «УкрСиббанк»заборгованість за кредитним договором в сумі 424 271,63 грн. При винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2010 року, державним виконавцем одночасно накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2О у межах суми звернення стягнення 424 271,63 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу. У зв'язку з наявністю ухвали суду від 24 грудня 2012 року, якою відстрочене виконання рішення суду від 21.01.2010 року в цивільній справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк»до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно встановленого графіку погашення заборгованості, а саме з Листопада 2012 року по липень 2023 року, зазначене рішення суду виконується в добровільному порядку.

Зазначив, що на сьогодні він позбавлений можливості на здійснення права власності наданих законодавством прав, зокрема, на розпорядження своєю власністю, а тому змушений звернутись до суду за захистом останніх.

Просив суд скасувати постанову державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУК) ОСОБА_7 від 20.07.2010 р. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-960, виданого 19.05.2010 Луцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 424271,63 грн. заборгованості та 303,33 грн. судових витрат в частині накладення арешту на все майно в межах суми боргу, що належить ОСОБА_2 з забороною відчуження будь-якого майна, що належить боржнику дише в межах суми боргу.

Скаржник ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Представник Другого відділу Державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області - ОСОБА_8 в судовому засіданні скаргу не визнала, вказала, що боржник виконує рішення суду відповідно до ухвали про його розстрочення в добровільному порядку.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Дельта банк» - ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу не визнав, просив в задоволенні скарги відмовити,

Дослідивши докази долучені до справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 21.01.2012 року в цивільній справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк»до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 424 271,63 грн.

19.05.2010 року Луцьким міськрайонним судом було видано відповідний виконавчий лист.

08.12.2011 року між AT «Дельта Банк»та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого новим кредитором став AT «Дельта Банк».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2012 року, відстрочене виконання рішення суду від 21.01.2010 року в цивільній справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк»до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно встановленого графіку погашення заборгованості, а саме з Листопада 2012 року по липень 2023 року.

Зазначене рішення суду виконується в добровільному порядку.

Вказані обставини суд вважає достовірними, як такі, що не заперечується сторонами.

У відповідності до виконавчого провадження, що було досліджено судом, вбачається, що стосовно боржника ОСОБА_2 державними виконавцями відділу була винесена тільки одна постанова про відкриття виконавчого провадження.

З постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП №20417306) від 20.07.2010 року, вбачається, що відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-960, виданого 19.05.2010 Луцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 424271,63 грн. заборгованості та 303,33 грн. судових витрат, та накладено арешт на все майно в межах суми боргу, що належить ОСОБА_2 з забороною відчуження будь-якого майна, що належить боржнику лише в межах суми боргу.

З постанови начальника відділу ДВС Луцького МУю від 30.09.2011 року був визнаний факт того, що державним виконавцем був порушений порядок накладення арешту, оскільки станом на 30.09.2011 року описаного та арештованого майна боржника достатньо для погашення суми боргу.

У відповідності до ч.6 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (чинній на день винесення постанови) за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.

З даної норми вбачається, що арешт на майно та заборона його відчуження застосовується лише з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення.

Здійснені державним виконавцем заходи для примусового виконання рішення шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та арешт майна боржника від 20.07.2010 р. не відповідають нормам ЗУ" Про виконавче провадження"(в редакції Закону чинній на момент здійснення виконавчих дій), оскільки:

- у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 ЗУ" Про виконавче провадження " для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення,яке передбачає здійснення заходів, в тому числі і накладення арешту на майно боржника в порядку передбаченому ст. 57 цього Закону (ст.27 ЗУ" Про виконавче провадження");

- у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 ЗУ" Про виконавче провадження " для самостійного його виконання, з боржника також стягується виконавчий збір на підставі постанови яка виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення ,та в якій визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню і здійснюється примусове стягнення виконавчого збору відповідно до вимог Закону ( ч.ч.1.3ст.28 ЗУ" Про виконавче провадження).

Розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, державний виконавець виносить постанову відповідно до частини другої статті 57 Закону, а саме застосовує захід примусового виконання рішення - арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Тобто,законодавець встановив, що застосування арешту, якщо такий не був застосований за заявою стягувача на стадії відкриття виконавчого провадження, можливе тільки при здійснені примусового виконання рішення, іншого ні норми ЗУ"Про виконавче провадження", не передбачають.

Тобто, державний виконавець розпочав застосовувати заходи примусового виконання рішення з 20.07.2010 р. без надання можливості добровільно його виконати.

Саме з винесенням постанови про стягнення виконавчого збору законодавець пов'язує закінчення строку для добровільного виконання рішення та початок здійснення виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого документа.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент винесення спірної постанови та на сьогоднішній день (скаржником) Боржником не було допущено порушення встановлених судом строків для виконання рішення частинами, і Закон забороняв державному виконавцю здійснювати виконавчі дії, крім того, судом встановлено, що в період з 01.07.2010р. і до дня подання скарги, державним виконавцем не провадилися виконавчі дії по примусовому виконанню рішення суду та відсутня постанова постанови про стягнення виконавчого збору.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1ст.321 ЦК України,ст.41 Конституції України).

Відповідно дост.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідност.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При таких обставинах,скарга підлягає до задоволення ,як обґрунтовано заявлена.

Щодо строку звернення заявника до суду з зазначеною скаргою слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Під час розгляду зазначеної справи, заявником було подано клопотання про поновлення строку на оскарження дій державного виконавця. В обґрунтування клопотання заявник зазначив, що про наявність арешту його майна дізнався лише 05.07.2016 року в нотаріуса в ході підготовки довіреності на право керування автомобілем. Враховуючи, що у держаного виконавця відсутній документ, що підтверджує отримання заявником оскаржуємої постанови, суд вважає, що строк на оскарження постанови не є пропущений, а тому не підлягає поновленню.

На підставі викладеного та керуючись ст.383,386,387 ЦПК Українисуд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Другого відділу ДВС Луцького МУЮ про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині накладення арешту - задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУК) ОСОБА_7 від 20.07.2010 р. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-960, виданого 19.05.2010 року Луцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 424271,63 грн. заборгованості та 303,33 грн. судових витрат в частині накладення арешту на все майно в межах суми боргу, що належить ОСОБА_2 з забороною відчуження будь-якого майна, що належить боржнику дише в межах суми боргу

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: А.О. Подзіров