Справа № 382/1466/15-ц Головуючий у І інстанції Бурзель Ю. В.
Провадження № 22-ц/780/540/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 27.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Антоненко В.І.

при секретарі: Вербовій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 18 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути із ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 9 000 грн., інфляційні втрати у розмірі 12 618 грн., три проценти річних у розмірі 111,70 грн. та 52,63 грн. кошти витрачені на отримання довідок уповноважених органів.

Свій позов обґрунтовував тим, що 15 січня 2014 року згідно усного договору ОСОБА_3 у присутності свідків взяла у ОСОБА_2 у борг грошові кошти у сумі 9 000 грн., що еквівалентно 1100 доларів США та обіцяла повернути їх не пізніше 15 січня 2015 року. Письмова розписка про передачу та отримання грошей між позивачем і відповідачем не складалась. Зазначав, що на сьогоднішній день ОСОБА_3 кошти йому не повернула та відмовляється повертати їх в добровільному порядку.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 18 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2 679,60 грн. витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у порушення вимог ст. ст. 10 , 60 ЦПК України не надано суду доказів, які - б підтверджували передачу ним відповідачу у позику грошові кошти в сумі 9000грн.

В рішенні також зазначено, що факт укладення договору позики між сторонами не може доводитись показами свідків.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

За змістом ч. 3 ст. 10 , ч. 2 ст. 59 , ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Так, судом першої інстанції встановлено, що стверджуючи про фактичне укладення з відповідачем договору позики на суму 9 000 грн., позивач не надав письмових доказів укладення між сторонами такого договору.

З пояснень ОСОБА_2 передача ним в позику ОСОБА_3 грошей була здійснена за усною домовленістю між ними.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала наявність у ОСОБА_3 будь яких грошових зобовязань перед ОСОБА_2

Встановивши вказані обставини справи, з врахуванням предмету та правових підстав позову, доказів, наданих сторонами на підтвердження заперечення позову, норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Сторони спору не дотримались вимог щодо письмової форму договору позики чи надання розписки позичальника на підтвердження укладення договору позики та його умов.

Обгрунтовано судом на підтвердження позову відхилені покази свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Позивач не довів свого позову, що є його обов»язком відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України.

Крім того, вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу з позивача на користь відповідача у сумі 2 679, 60 грн., суд обґрунтовано виходив з вимог ст.ст. 84, 88 ЦПК України, оскільки витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу, нею надано розрахунок, який включає види робіт, кількість витрачених нормо-годин, їх вартість, виходячи з 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати за годину участі особи, яка надавала правову допомогу та загальну суму наданих послуг, яка складає 2 679,60 грн.

Розрахунок витрат ОСОБА_3 на правову допомогу відповідає матеріалам справи та узгоджується із положеннями ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»

Оскільки судом першої інстанції ухвалено рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України суд правильно стягнув з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 2 679,60 грн.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що суд не дав юридичної оцінки висновку Яготинського РВ ГУ МВС України в Київській області (а.с.11), згідно якого ОСОБА_3 визнала факт отримання від нього в позику грошових коштів не заслуговують на увагу, оскільки суд правильно виходив із того, що позивачем на підтвердження укладення договору позики не надано ні договору у письмовій формі, ні письмової розписки позичальника.

Інші доводи про неправильність розрахунку надання правової допомоги колегія суддів також вважає необґрунтованими.

Як вбачається із матеріалів справи договір про надання правової допомоги із адвокатом ОСОБА_3 укладено 10 серпня 2015 року.

Згідно журналу судових засідань адвокат відповідача приймала участь у судових засіданнях з 13 серпня 2015 року по 18 листопада 2015 року, а всього участь у судових засіданнях становить 1 год 35 хвилин.

Інші послуги з надання правової допомоги, зазначені у розрахунку також узгоджуються із матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права не заслуговують на увагу суду, не спростовують висновків суду та не впливають на законність і обґрунтованість рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 18 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: