Справа № 639/9739/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.,

за участю секретаря Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить ухвалити рішення відповідно до якого стягнути з останнього на його користь майнову шкоду у розмірі 5531, 70 грн., посилаючись на те, що 1 березня 2012 року Жовтневий районний суд м. Харкова задовольнив його позов та стягнув з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4314 грн. 15 коп. , а також судові витрати в розмірі 169 грн. 16 коп. 16 коп.. На виконання рішення йому було видано два виконавчих листа про стягнення 4314,55 грн. та 369,16 грн. . З відповідача на його користь було стягнуто судовий збір у розмірі 139 грн. 69 коп. . Відповідачем на його користь було добровільно перераховано 1223, 93 грн. в рахунок погашення матеріальної шкоди у розмірі 4314 грн. 15 коп.. Сума боргу , що не стягнута з ОСОБА_2 за рішенням суду від 1 березня 2012 року складає 3090,62 грн.. Протягом 2012-2015 років відповідач вкрай нерегулярно сплачував незначними сумами борг, а з 3 лютого 2015 року виплату боргу зовсім припинив, тому на думку позивача повинен виплатити втрати від затримки виплати суми заборгованості , а саме індекс інфляції з 1 березня 2012 року до 10 листопада 2015 року у розмірі 2359,11 грн., що знецінив суму боргу , 3 % річних за користування коштами за період з 1 березня 2012 року по 10 листопада 2015 року у розмірі 342,93 грн. , а також пеню за період непогашення боргу з 1 березня 2012 року по 10 листопада 2015 року у розмірі 2829,66грн. .

У судовому засіданні позивач повністю підтримав позов та надав пояснення відповідно вищевикладеного.

Відповідач проти задоволення позову заперечував , посилаючись на те що причиною непогашення боргу явилось його скрутне матеріальне становище , в Україні змінилося становище , він втратив роботу за можливість заробити кошти.

Суд, вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що у відповідності до ст.11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути на його користь як відшкодування завданої майнової шкоди відповідно до вимог ст. 1166,1188 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

При цьому, цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони є визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК).

З урахуванням наведеного важливого значення набуває необхідність належного зясування судом питання щодо того, про захист яких саме прав особи йдеться.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд зясовує характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду см. Харкова від 1 березня 2012 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто 4314, 55 грн. в якості відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди та судові витрати в розмірі 169,16 коп.. /а.с.8-10/.

Відповідач з 3 лютого 2015 року припинив виплату вищевказаного боргу, а тому виникла заборгованість в сумі 3090,62 грн.. /а.с.13/.

Юридично обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст..1166,1188 ЦК України , якими визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду та відшкодування шкоди, завданої внасділок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки .

Статтею 11 ЦК України визначені підстави виникнення цивільних прав та обовязків . частиною 5 цієї статті визначено , що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Отже не повне виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 1 березня 2012 року відповідачем , слід розцінювати як не виконання зобовязання у розумінні ч. 5 ст. 11 ЦК України , а не як відповідальність за завдану майнову шкоду та відшкодування шкоди, завданої внасділок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, що передбачено ст. 1167 та 1188 ЦК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на спірні правовідносини поширюються положення Розділу І Книги 5 ЦК України щодо загальних положень про зобовязання.

Аналіз положень ЦК України, надає змогу дійти висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, не відповідає положенням ст. 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, то порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту й у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12 червня 2013 р. у справі № 6-32цс13).

За таких обставин, спосіб захисту, обраний позивачем / відповідальності за завдану майнову шкоду та відшкодування шкоди, завданої внасділок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки/, не є ефективним, та не відповідає змісту порушеного права, характеру порушення зобовязання, та наслідкам спричиненим порушенням, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що позивач визначивши підстави позовних вимог, невірно обрав спосіб захисту права власності, на підставі чого, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі, що не перешкоджає зверненню до суду з таким позовом .

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 208, 209, 212-215 ЦПК України , суд-

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 у задоволенні позову - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Іванова І.В.