Справа № 758/8603/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

(д о д а т к о в е)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року Подільський районний суд міста Києва

в складі:

головуючого-судді - Неганової Н.В.

при секретарі - Савіцькому Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення, відшкодування збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.12.2015 року частково задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до рішення вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1, стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі по 500 гривень з кожного на користь ОСОБА_1, стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі по 121 гривні 80 копійок з кожного на користь ОСОБА_1, а в задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом не було вирішено питання про витрати на правову допомогу і не відшкодовано йому 9 900 гривень за надання правової допомоги адвокатом Ганоцьким О.О. Позивач просить ухвалити додаткове рішення про стягнення на його користь витрат на правову допомогу в розмірі 9 900 гривень.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_4 підтримали заяву про ухвалення додаткового рішення, просили заяву задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідачів ОСОБА_5 в судовому засіданні з заявою не погодились, просили відмовити в задоволенні заяви.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

Згідно з ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

ОСОБА_1 просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 9 900 гривень, які він сплатив адвокату Ганоцькому О.О. На підтвердження витрат позивач надав договір про надання правової допомоги від 10.11.2015 року, укладений між ним та адвокатом Ганоцьким О.О., акт прийому-передачі виконаних робіт від 18.12.2015 року та квитанцію від 18.12.2015 року про сплату 9 900 гривень (а.с.86-87).

В пункті 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивач не надав суду розрахунку таких витрат. Так, в акті прийому-передачі виконаних робіт від 18.12.2015 року вказано, що адвокат здійснював правовий аналіз підстав, обґрунтувань та наслідків подачі клієнтом позову, підготує заяву про збільшення позовних вимог та клопотання у справі, й на все це адвокатом витрачено 22 години на суму 9 900 гривень (а.с.86зв.). При цьому в акті не зазначено яку саме кількість годин витрачено адвокатом на кожну послугу, не зазначено скільки і які саме клопотання у справі адвокатом готувались. В матеріалах справи наявні лише два письмові клопотання про долучення доказів та про витребування справи (а.с.58, 84), які, на думку суду, не потребують значного часу для їх підготовки.

Крім того, позивачем на підтвердження сплати витрат надано копію квитанції від 18.12.2015 року (а.с.87), яка не містить печатки і не завірена адвокатом. Квитанція виписана самим адвокатом, не містить номеру.

За таких обставин суд вважає, що підстав для відшкодування витрат на правову допомогу немає.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що, оскільки питання про витрати на правову допомогу не було вирішено при постановленні рішення по справі, має бути ухвалено додаткове рішення. Однак, ОСОБА_1 слід відмовити у стягненні витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.79, 84, 86, 220 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 відмовити у стягненні з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. В. Неганова