Апеляційний суд Житомирської області
Справа №276/1173/15-ц Головуючий у 1-й інст. Мельник М. Л.
Категорія 47 Доповідач Якухно О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Коломієць О.С., Жигановської О.С.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи : Рижанська сільська рада, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про відновлення стану земельної ділянки, знесення самочинної споруди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов'язати ОСОБА_3 припинити утримувати самовільно зайняту ним земельну ділянку шириною 6 м і довжиною 100 м, яка розташована з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2; відновити стан цієї земельної ділянки шляхом поновлення межових знаків, збирання решток рослин фацелії, заскородження, приведення її в належний стан для під'їзної дороги; знести самочинно збудований дерев'яний паркан на вказаній земельній ділянці. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1, а відповідач - по АДРЕСА_3. Рішенням Рижанської сільської ради від 22.01.2015 року виділено земельну ділянку для проїзду до земель громадян, в т.ч. і її, однак відповідач загородив останній, засіяв і не допускає позивача до земельної ділянки, чим порушує її права землекористувача.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2015 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_3 припинити утримувати самовільно зайняту ним земельну ділянку шириною 6 м, довжиною 100 м, яка розташована з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2. Зобов'язано ОСОБА_3 відновити стан земельної ділянки шириною 6 м, довжиною 100 м, яка розташована з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2, шляхом зібрання решток рослин фацелії, заскородження, приведення її в належний стан для під'їзної дороги. Зобов'язано ОСОБА_3 за його рахунок знести самочинно збудований ним дерев'яний паркан для проїзду по земельній ділянці шириною 6 м і довжиною 100 м, яка розташована з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 243,6 грн. та на користь держави у розмірі 243,6 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове по відмову у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не взято до уваги те, що позивачем не надано доказів на право володіння або користування житловим будинком та земельною ділянкою, в т.ч. і земельною ділянкою шириною 6 м, довжиною 100 м, яка належить територіальній громаді, а тому її права не є порушеними. Судом неправильно вирішено питання про судові витрати.

Відповідач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги і пояснили, що відповідач користується спірною земельною ділянкою, а тому вважають, що він має на неї право.

Позивач та її представник заперечують у задоволенні скарги і пояснили, що іншого проїзду комбайнами та сільгосптехнікою до їх земельної ділянки та ділянок інших користувачів немає.

Рижанська сільська рада у листі не погоджується із апеляційною скаргою.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням 34 сесії 5 скликання Рижанської сільської ради від 4.03.2010 року надано дозвіл ОСОБА_2 на складання технічної документації із землеустрою, що посвідчують право власності на землю, якою користується з 1998 року, загальною площею 0,80 га, в т.ч.: 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських спорду по АДРЕСА_1; 0,55 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 (а.с.85).

Відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку по АДРЕСА_3 на підставі договору-купівлі-продажу від 21.05.2012 року (а.с.22).

За попереднім власником цього будинку рахувалася у користуванні земельна ділянка площею 0,46 га (а.с.81).

Рішенням 42 сесії 6 скликання Рижанської сільської ради від 7.04.2015 року надано дозвіл ОСОБА_3 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,51 га (а.с.25).

Також, рішенням 41 сесії 6 скликання Рижанської сільської ради від 22.01.2015 року дозволено провести під'їзну дорогу між земельною ділянкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шириною 6 м., довжиною 100м, до земельних ділянок землекористувачів : ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_10 з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2, яка передбачена згідно матеріалів інвентаризації земель в межах населого пункту в с.Рижани (а.с.5).

На виконання вказаного рішення 22.01.2015 року комісією сільської ради встановлені в натурі знаки для проведення проїзної дороги.

03.07.2015 року комісією з реформування земель Рижанської сільської ради встановлено, що між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 земельна ділянка, яка виділена для проїзду, самовільно зайнята та переорана ОСОБА_3, яким встановлено дерев'яний паркан з АДРЕСА_1. Самовільне зайняття земельної ділянки підтверджується висновком Володарсько-Волинського РВ УМВС від 11.04.2015 року, актами обстеження земельної ділянки та перевірки дотримання вимог земельного законодавства, приписом від 21.07.2015 року, постановою державної інспекції сільського господарства в Житомирській області від 03.08.2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП (а.с.7, 8, 10, 36-43).

Рішенням 45 сесії 6 скликання Рижанської сільської ради від 6.10.2015 року зобов'язано ОСОБА_3 розгородити самочинно збудований дерев'яний паркан з АДРЕСА_1 на самовільно зайнятій земельній ділянці, та її відновити до 15.10.2015 року, яке не виконано станом на 21.10.2015 року (а.с.66-67).

Згідно із ст.83 ЗК України усі землі в межах населених пунктів належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо такі порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка, а також земельна ділянка біля будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 є комунальною власністю, а тому розпорядження нею здійснюють територіальні громади.

Доводи відповідача щодо відсутності порушення прав ОСОБА_2 спростовуються матеріалами справи.

Так, позивач є користувачем земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, на яку отримала дозвіл на виготовлення технічної документації (а.с.37, 39, 65).

Право користування ОСОБА_2 земельною ділянкою, до якої встановлено проїзд, підтверджено зазначеним рішенням Рижанської сільської ради від 22.01.2015 року про встановлення проїзду до земельних ділянок землекористувачів, серед яких і ОСОБА_2, та викопіюванням з плану земель землеволодінь та землекористувачів с.Рижани (а.с.5, 65).

Відповідач не підтвердив його право користування спірною земельною ділянкою шириною 6 м та довжиною 100 м від АДРЕСА_1. Фактичне її використання не свідчить про виникнення такого права.

Доводи представника відповідача щодо неврахування судом обставин, встановленим рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 29.04.2014 року, а саме, відсутності проїзду між присадибними ділянками ОСОБА_11 та ОСОБА_12.(попереднім власником домоволодіння по АДРЕСА_3), колегія суддів не приймає до уваги з огляду на те, що територіальна громада, у відповідності до вимог ст.12 ЗК України, встановила такий проїзд після ухвалення судового рішення. Рішення Рижанської сільської ради від 22.01.2015 року є чинним.

За таких обставин, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про порушення прав ОСОБА_2 як землекористувача земельної ділянки, загородженням та використанням проїзду до неї ОСОБА_3

В той же час, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.88 ЦПК України щодо розподілу судових витрат.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідачем укладено угоду про надання правової допомоги із фахівцем у галузі права (а.с.45), якому сплачено 300 грн. за 1 год. ознайомлення із справою, 700 грн. за 2 год. підготовки заперечення на позовну заяву, 300 грн. за 1 год. підготовки комплекту документів та направлення їх в суд, 200 грн. за 1 год. отримання судового рішення та передачі справи, 1600 грн. за участь у судовому засіданні (а.с.44а, 45, 72, 79, 90).

Виконання зазначених робіт із ознайомлення з справою, підготовці та подачі заперечень, участь у судових засіданнях протягом 6 год. 2 хв. підтверджено матеріалами справи (а.с.19-26, 52-53, 73-76, 86-88, 97-98). Розмір оплати за 1 год. не перевищує встановлену Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» суму - 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, що становить з 1.09.2015 року 551,20 грн.

Доказів витрачання особою, що надає правову допомогу, 1 год. на отримання судового рішення та передачі справи відповідачу не надано, а тому в цій частині витрати не враховуються.

Позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру, а задоволено дві, тому з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1/3 частини, тобто сумі 966,67 грн. (2900:3).

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення питання про судові витрати.

В решті доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2015 року змінити, доповнивши резолютивну частину рішення наступним реченням:

«Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 966,67 грн.»

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді