Справа № 357/7487/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Протасова О. М. ,

при секретарі Снігур С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з цим позовом та зазначив, що 11.03.2015 р. з вини відповідача ОСОБА_2, який керував транспортним засобом ВАЗ 2103 р/н НОМЕР_1, відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений належний позивачу автомобіль НОМЕР_2, а саме, відбулось пошкодження задньої кришки багажника, заднього бампера та розбито задню праву блок-фару. Експертом автотоварознавцем матеріальний збиток його автомобілю оцінено в 17563,84 грн. Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2015 р. відповідача було визнано винним у цьому ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу. Разом з цим цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована полісом обов'язкового страхування №АІ/0233651, що виданий 21.05.2014 р. Білоцерківською філією ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Тому 17.03.2015 р. він повідомив страхову компанію відповідача про дорожньо-транспортну пригоду, а 07.04.2015 р. звернувся з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування. ОСОБА_3 відповідач ПАТ СК "Гарант Авто" свого обовязку не виконав, у звязку з чим позивач просив стягнути з даного відповідача матеріальний збиток у розмірі 17563,84 грн. Окрім того, він зазнав душевні страждання у звязку з пошкодженням свого майна та протиправною поведінкою щодо себе, а також неможливістю користуватись автомобілем, тому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 6500 грн. моральної шкоди та 500 грн. витрати на проведення авто товарознавчого дослідження.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності, підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, вважаючи його необґрунтованим.

У судове засідання відповідач ПАТ СК "Гарант Авто" свого представника не направив, причину неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача адвоката ОСОБА_5 та відповідача, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з урахуванням такого.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_2.

Згідно з постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2015 року, 11.03.2015 р. з вини відповідача ОСОБА_2, який керував транспортним засобом ВАЗ 2103 р/н НОМЕР_1, відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений належний позивачу автомобіль НОМЕР_2, за що відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з виданою ДАІ довідкою, автомобілю OPEL VIVARO спричинені пошкодження: деформація задньої кришки багажника, заднього бампера та розбито задню праву блок-фару.

Як вбачається з висновку автоварознавчого дослідження №36 від 16.03.2015 року, зробленого ФОП ОСОБА_6, матеріальний збиток володільцю автомобіля OPEL VIVARO становить 17563,84 грн.

З наданої позивачем квитанції №22 від 16.03.2015 р. вбачається, що за проведення автоварознавчого дослідження позивачем ФОП ОСОБА_6 сплачено 500 грн.

Згідно зі страховим полісом №АІ/0233651, що був виданий Білоцерківською філією ПАТ «УСК «Гарант-Авто» 21.05.2014 р., цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована на період з 21.05.2014 року по 20.05.2015 року.

З наданого позивачем листа судом встановлено, що 17.03.2015 р. він звернувся до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» з письмовим повідомленням потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду, а 07.04.2015 року - з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно з рекомендованим повідомленням, заява позивача про виплату страхового відшкодування отримана відповідачем ПАТ СК "Гарант-Авто" 10.04.2015 р.

Доказів того, що він виконав свій обовязок, відповідач ПАТ СК "Гарант Авто" суду не надав.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування», у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування.

Згідно зі ст.22 Закону України від 01 липня 2004 р. № 1961-ІУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.36.2. ст.36 зазначеного Закону України, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

За змістом ч.ч.2,3 ст.34 зазначеного Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків; якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Тому суд вважає, що витрати позивача на проведення автоварознавчого дослідження підлягають стягненню не з відповідача ОСОБА_2, а з ПАТ СК "Гарант-Авто".

З урахуванням наведеного суд стягує з відповідача ПАТ СК "Гарант Авто" як матеріальний збиток у розмірі 17563,84 грн., так і вартість автоварознавчого дослідження у сумі 500 грн.

Відмовляючи у вимозі позивача стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 6500 грн., суд виходить з такого.

За змістом загальних підстав відповідальності за завдану моральну шкоду, визначених ст.1167 ЦК України, та виходячи з принципу змагальності сторін, передбаченого ст.10 ЦПК України, потерпілий повинен довести факт наявності моральної шкоди, її розмір та причинно-наслідковий зв'язок між її настанням та протиправними діями винного, а останній повинен довести відсутність своєї вини.

Позивач на підтвердження факту наявності моральної шкоди, її характеру та обсягу послався на душевні страждання, які полягають у погіршенні стану здоровя, та неможливість користуватись автомобілем, що негативно вплинуло на підтримку життєвих звязків.

ОСОБА_3 доказів на підтвердження погіршення стану здоровя позивач суду не надав, як не надав і доказів того, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 6500 грн.

Вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджується постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, однак матеріальну відповідальність за наслідки вчиненого несе страхова компанія.

Тому суд вважає, що певне порушення життєвих звязків позивача у звязку з неможливістю користуватись автомобілем виникло не з вини відповідача, а з вини страхової компанії, яка не виплатила страхове відшкодування, і тим самим не надала позивачу матеріальних можливостей відремонтувати автомобіль.

ОСОБА_3 України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає відповідальність страховика за спричинення моральної шкоди тільки у випадках спричинення шкоди життю та здоровю потерпілого, і не передбачає компенсації такої шкоди у разі пошкодження майна.

З урахуванням наведеного суд вважає, що вимога позивача стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 6500 грн. задоволенню не підлягає як недоведена.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212, 213, 215,294-296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 17563 грн. 84 коп. страхового відшкодування, 500 грн. вартості автоварознавчого дослідження та 308,60 грн. судового збору, а всього - 18372 (вісімнадцять тисяч триста сімдесят дві) грн. 44 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_7