Справа № 204/480/16-ц
Провадження № 2/204/721/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

за участю представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просила усунути їй перешкоди у користуванні 27/200 частинами квартир № 1,2,3,5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, вселити її у належні їй 27/200 частин квартир № 1,2,3,5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, встановити наступний порядок користування 27/100 частин квартир № 1,2,3,5, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1: виділивши їй у користування кімнату житловою площею 8,5 кв.м.; виділити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 іншу кімнату площею 13,4 кв.м.; підсобні приміщення, а саме: коридор, кухня, умивальня, туалети, тамбур - залишити в загальному користуванні. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що їй на праві власності належить 27/200 частин квартир № 1,2,3,5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Однак потрапити до будинку вона не може, оскільки відповідачі самовільно змінили замки на вхідних дверях, та не впускають її до будинку, бо начебто у неї з відповідачами домовленості щодо порядку користування домоволодінням немає, а частки домоволодіння не виділені в натурі. Наполягання позивачки вселитися та вирішити житловий спір добровільно, залишились без задоволення. Після чого вона була змушена звернутися з відповідною заявою по вище викладеним обставинам до міліції, а міліціонер, який приймав її заяву, вказав, що для міліції підставою для її вселення в зазначену вище квартиру, може бути лише відповідне рішення суду. Таким чином, на теперішній час, порушено право позивачки на вільне розпорядження своєю власністю, так як відповідачі чинять своїми діями перешкоди позбавляючи ОСОБА_3 можливості користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності нерухомим майном. У зв'язку з викладеними обставинами позивачка була змушена звернутися до суду з даною позовною заявою

Ухвалою суду позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення були виділені в окреме провадження.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги позивачки та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідачів ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки та просив відмовити їй в повному обсязі. При цьому, підставою для відмови в задоволенні її позовних вимог вказав на те, що між сторонами домовленості щодо порядку користування домоволодінням немає, а частки домоволодіння не виділені в натурі.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить на праві власності 27/200 частин квартир № 1,2,3,5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі Договору дарування 27/200 частки квартири від 17.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 708 (а.с.4 на обороті-5).

Право власності позивачки на вищевказане нерухоме майно зареєстроване за нею в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № НОМЕР_1, що підтверджується Витягом з вказаного реєстру за № 42368425 від 17.08.2015 року (а.с.5 на обороті-6).

При цьому, судом встановлено, що відповідачі чинять позивачці перешкоди у користуванні належним їй нерухомим майном, що не заперечувалося та підтверджувалося представником відповідачів та підтверджується Висновком ДІМ СДІМ Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області майора міліції ОСОБА_7 від 05.11.2015 року про результати перевірки інформації, що надійшла до чергової частини, згідно якого (Висновку) слідчим встановлено, що ОСОБА_3 не пускають в належне їй нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому, представник відповідачів ОСОБА_2 вказав, що підставою, у зв'язку з якою відповідачі чинять позивачці перешкоди у користуванні спірним нерухомим майном, є те, що між сторонами домовленості щодо порядку користування домоволодінням немає, а частки домоволодіння не виділені в натурі, позивачка в ремонті спірного домоволодіння участі не приймала.

Таким чином, обставини щодо здійснення перешкод позивачці у користуванні спірним майном з боку відповідачів не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У зв'язку з вищевказаними обставинами, позивачка звернулася до суду з даними позовними вимогами та просила захистити її право на розпорядження своєю власністю в судовому порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на вищевказані положення чинного законодавства, позивачка, як власник спірного майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права власності та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, з огляду на вищевказане, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні 27/200 частинами квартир № 1,2,3,5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та вселити її в належні їй 27/200 частини квартир № 1,2,3,5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 3, 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні 27/200 частинами квартир № 1,2,3,5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в належні їй 27/200 частини квартир № 1,2,3,5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова