Справа № 635/9674/15-ц
Провадження № 2/635/838/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря Письменної В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку використання зливної ями,

УСТАНОВИВ:

ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку використання зливної ями виділені в самостійне провадження. Позовні вимоги уточнені заявою від 29.12.2015 року. В своїх остаточних позовних позивач просить суд зобов'язати відповідача провести очищення із загальної зливної ями літ. «К1» 37,67 куб. м. загального об'єму вмісту в присутності офіційної особи для письмового оформлення кожного разу вивільненого відповідачем обсягу, а після проведення таких дій відповідачем показання водомірних лічильників зафіксувати актом і із цих показань проводити наступні очищення зливної ями за наявності для того ознак переповнення з сумісною оплатою сторонами витрат на очищення пропорційно показанням лічильників води, що зафіксовані контролером.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої вимоги пояснивши, що не має можливості домовитись з відповідачем з приводу порядку спільного користування зливною ямою і вважає необхідним нести пропорційні витрати за оплату очищення ями залежно від показань лічильників води, що встановлені в квартирах співвласників будинку.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що при купівлі своєї частки будинку вона вважала, що користується зливною ямою самостійно, оскільки розташована така споруда під вікнами відповідача і постійно за власний рахунок проводила очищення зливної ями, тому взагалі не розуміє, в чому полягають претензії з боку позивача.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані суду докази судом встановлено наступне.

Згідно ст. ст. 10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім пояснень по суті заявлених позовних вимог сторони визнали, що технічна документація на зливну яму відсутня, яким чином влаштована така споруда, її тип і технічні параметри, принцип роботи сторонам невідомі, але при цьому сторони підтвердили і не оспорювали той факт, що вода не застоюється в ямі, оскільки повністю поглинається ґрунтом.

Позивач надав суду лист Височанської селищної ради № 47 від 18.01.2016 року, в якому зазначено, що технічна документація на зливну яму спільного користування за адресою місця мешкання позивача - АДРЕСА_1 у Височанській селищній раді відсутня, у зв'язку з тим, що під час передачі житлового будинку за вказаною вище адресою з Житло-управління КДБ УРСР до Височанського ПУЖКХ ніякої технічної документації надано не було, акт прийняття комісією вказаної зливної ями до експлуатації було затверджено рішенням виконкому Височанської селищної ради № 442 від 11.10.1994 року. Виконкомом Височанської селищної ради в рішенні за № 195 від 15.10.2013 року було рекомендовано співвласникам житлового будинку можливість прийняття за критерій відліку розрахунок двох користувачів зливної ями при порівняльному аналізу показань водогінних лічильників використаної води з водогінної мережі.

Інших доказів позивачем не надано.

Відповідач в судовому засіданні надала суду лише копію договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2012 року, згідно якого відповідач отримала у власність 41/100 частину будинку, що розташований в АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Руденко О.Є. реєстровий № 3936. Той факт, що інша частина будинку належить позивачу відповідач не оспорює. Із змісту договору вбачається, що відповідач за цим договором отримала у власність лише ідеальну частку будинку без виділення її в натурі. Порядок користування між співвласниками ні договором, ні судовим рішенням не визначений.

Інших доказів відповідачем не надано.

Згідно вимог ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Отже, основним принципом розподілу витрат на утримання спільного майна між співвласниками є розмір частки співвласника, а не інтенсивність використання спільного майна, як про це просить постановити рішення позивач. Оскільки позивач володіє більшою часткою в праві спільної часткової власності, то і розмір його участі у спільних витратах повинен бути більшим, але позивач вважає, що необхідно встановити інший порядок розподілу витрат на утримання зливної ями, ніж це визначено ст. 360 ЦК України. Слід при цьому зазначити, що іншого порядку визначення участі співвласників у спільних витратах законом не встановлено, але це є підставою вважати, що за спільною домовленістю, або в разі технічно-обґрунтованого висновку спеціаліста, або експерта з урахуванням технічних особливостей комунікацій можливо встановити інший принцип розподілу витрат між співвласниками, не заборонений законом стосовно конкретного предмету спору.

В такому разі, якщо позивач бажає встановити інший принцип розподілу витрат між співвласниками, то відповідно до вимог ст. 641 ЦК України позивач повинен направити відповідачу пропозицію укласти такий договір, але до цього часу позивач цього не зробив, оскільки не надав суду доказів того, що подав відповідачу текст такого договору для вирішення питання про прийняття такої пропозиції. Замість цього, позивач безпосередньо звернувся до суду в порушення вимог ст. 649 ЦК України, якою передбачено можливість вирішення судом переддоговірних спорів. Так із змісту цієї норми закону вбачається, що суд може розглянути такий спір у випадку, коли сторони знаходяться на стадії узгодження договору після отримання у встановленому законом порядку та формі пропозиції укласти договір.

Крім того, для правильного розуміння обсягу витрат, пов'язаних із експлуатацією місцевої очисної споруди слід враховувати положення «Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України», затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.07.95 N 30, який розкриває таке поняття. У пункті 11.1.5. цих Правил зазначено, що роботи з технічного обслуговування, ремонту і реконструкції систем внутрішнього водопроводу та каналізації покладаються на спеціальні служби за договорами з власниками будівель. Власники приватних будинків повинні виконувати ці роботи за власний рахунок. А пункт 11.1.6. Правил показує примірний перелік заходів, пов'язаних з технічним обслуговуванням очисних споруд, який зазначає, що завданням технічного обслуговування систем внутрішнього водопроводу і каналізації є: контроль за технічним станом і збереженням внутрішніх мереж водопроводу та каналізації, встановлених санітарно-технічних приладів, пристроїв та обладнання; проведення оглядів, профілактичного обслуговування, ремонтів, запобігання аваріям та їх ліквідація; утримання систем у належному технічному і санітарному стані, ліквідація витоків, засмічень, затоплень підвалів тощо; усунення несправностей, які вимагають негайного вжиття заходів, налагодження і регулювання технічного обладнання; підготовка систем внутрішнього водопроводу та каналізації до експлуатації в осінньо-зимовий та весняно-літній періоди; ведення технічної документації та звітності.

Також слід враховувати положення пункту 2.21. Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров'я України 17.03.2011 N 145 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5 квітня 2011 р. за N 457/19195, яких зазначає, що об'єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується. Вигреби необхідно очищати у міру їх заповнення. Отже, одним із критеріїв визначення порядку розплоду витрат, пов'язаних із експлуатацією очисної споруди сторін враховується кількість осіб, які користуються спорудою.

З наведеного суд приходить до висновку, що позивач, якщо бажає встановити інший порядок розподілу витрат на утримання очисної споруди, зобов'язаний довести, що його фактичні витрати повинні бути меншими виходячи із технічних характеристик системи каналізації та порядку її експлуатації. При цьому, такий фактор, як обсяг споживання чистої водопровідної води не є вирішальним у визначенні питання про загальний обсяг вмісту каналізаційної споруди за умови, що в ній така вода не затримується. З урахуванням того, що після зміни складу співвласників та чисельності осіб, що користуються очисною спорудою, що між сторонами відсутній реальний поділ будинку та не встановлено порядку користування будинком, який перебуває у спільній частковій власності, слід також провести дослідження для з'ясування питання про те, чи розрахована конструкції зливної ями на умови експлуатації, що змінилися з моменту введення такої споруди в експлуатацію і чи нема потреби в улаштуванні сторонами окремих очисних споруд.

Отже, вирішення питання про визначення методики розрахунку витрат, пов'язаних з експлуатацією очисної споруди, якою користуються сторони, потребує спеціальних знань, і в даному випадку слід призначити по справі проведення судової експертизи, від проведення якої позивач відмовився, та не надав суду жодного документу, що надає суду можливість визначитись із технічними характеристиками очисної споруди та відповідності їх санітарним нормам і правилам в умовах зміни інтенсивності її експлуатації.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що позивачем не надано суду технічного обґрунтування методики підрахунку витрат, пов'язаних із експлуатацією очисної споруди літ. «К1» по АДРЕСА_1 та з технічної точки зору обґрунтованої методики розподілу витрат між співвласниками будинку за іншим принципом, ніж це встановлено ст. 360 ЦК України, а тому суд вимушений повністю відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог за недоведеністю і на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача, що не позбавляє позивача звернутися до суду для вирішення цього спору з новим позовом з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,61,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимоги - повністю відмовити.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 - віднести за його рахунок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особами, без участі яких постановлено рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: Назаренко О.В.