Справа № 2/331/1274/2016
У Х В А Л А

25 липня 2016 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Скользнєва Н.Г., перевіривши відповідність позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вимогам статей 119, 120 ЦПК України,

В С Т А Н О В И Л А :

22.07.2016 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою 85 в будинку № 43 по вул. Козачій в м. Запоріжжі.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України « Про міжнародне приватне право».

Стаття 119 ЦПК України містить вичерпний перелік вимог до форми та змісту позовної заяви.

Перевіркою змісту позову встановлено наступне.

З позову та доданих до нього документів вбачається, що позивачка ОСОБА_3 є власницею квартири АДРЕСА_1.

З викладених по тексту позову обставин справи вбачається, що відповідач стороння для позивачки особа, яку вона зареєструвала у своїй квартирі на прохання сусідки, фактично чинить позивачу перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном ( остання вимушена нести додаткові витрати за користування водою, газом, теплом, тощо).

Позивачка як на правову підставу позову посилається на ст. 391 ЦК України, з якої вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виходячи із змісту позову відповідач чинить позивачці перешкоди у здійсненні права власності тим, що не бажає в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку з належного ОСОБА_1 об»єкту нерухомого майна. Саме ця обставина слугувала підставою для звернення позивачки до суду з цим позовом.

Проте, в позові ОСОБА_3 просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. При цьому, позов не містить посилань на норми матеріального права, які регулюють правовідносини у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Отже, при поданні змісту позовних вимог, виходячи із положень ст. 16 ЦК України, як на думку суду, позивачем не вірно обраний спосіб захисту порушених прав та інтересів, як власника житла, що, в свою чергу, не відповідає вимогам п.3 ч.2 ст. 119 ЦПК України.

Всупереч вимогам п.6 ч.2 ст. 119 ЦПК України позов взагалі не містить зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, на яку позивачка посилається по тексту позову в обґрунтування своєї позиції.

Крім того, на підтвердження права власності на АДРЕСА_2 позивачкою надані суду копії : технічного паспорту на квартиру, датований 15.03.1993 р. ; свідоцтва про право на спадкування за законом від 30.06.1995 р.

З позовом ОСОБА_3 звернулася до суду 22.07.2016 року, а тому позивачеві необхідно надати суду Витяг з державного реєстру прав власності станом на даний час, на підтвердження того, що вона є належним позивачем по цій справі.

На підставі викладеного , суд позбавлений можливості прийняти до свого провадження даний позов у первісному вигляді, як такий, що складений в неналежному обсязі, необхідному для правильного і своєчасного розгляду і вирішення справи у визначений законом строк.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119 -121 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність у строк , який не може перевищувати п»яти днів з дня отримання ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме : надати суду позов в новій редакції з вірно сформульованим змістом позову, виклавши по тексту заяви обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги ; з зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину, на яку позивач посилається в обґрунтування своєї позиції ; з наданням суду Витягу з державного реєстру прав власності станом на даний час, на підтвердження того, що вона є належним позивачем по цій справі, з дотриманням інших вимог суду, викладених по тексту ухвали та статей 119, 120 ЦПКУ.

Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Н.Г.Скользнєва

25.07.2016