Справа № 459/557/15 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.М.
Провадження № 22-ц/783/258/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря Куцика І.Б.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області про відшкодування втраченого заробітку,-

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, уточненим під час розгляду справи, зменшивши позовні вимоги (а.с.1-3, 52), в якому остаточно просила зобовязати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області нарахувати та виплатити їй страхові виплати у звязку з каліцтвом внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 10.11.1975 року під час виконання нею трудових обовязків у радгоспі «Шахтар», за період з 25.07.2010 року по 25.07.2013 року, тобто за три роки, які передували її зверненню до відповідача із заявою про продовження страхових виплат, які проводились названим радгоспом на підставі наказу №32 від 22.03.1977 року у відповідності до Правил про відшкодування шкоди від 22.12.1961 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 12.04.1972 року була прийнята на роботу у радгосп «Шахтар» Сокальського району Львівської області на посаду різноробочої, де 10.11.1975 року під час виконання трудових обовязків з нею стався нещасний випадок, внаслідок якого їй було відірвано ліву ногу, у звязку з чим 17.03.1976 року її було звільнено з роботи за станом здоровя. 27.01.1976 року їй вперше було встановлено 2 групу інвалідності по трудовому каліцтву, при повторному огляді 01.02.1977 року їй встановлено 3 групу інвалідності 50% втрати загальної працездатності і 70% втрати професійної працездатності, в подальшому, за висновком Львівської обласної МСЕК від 17.01.2000 року їй безтерміново встановлено 70% втрати професійної працездатності у звязку з трудовим каліцтвом та 2 групу інвалідності. Починаючи з 2000 року, вона зверталась за призначенням виплат у звязку з втратою професійної працездатності у різні інстанції, так як радгосп на той час було реорганізовано, однак, через юридичну необізнаність вона не знала про своє право на звернення саме до відповідача за продовженням їй страхових виплат по відшкодуванню втраченого заробітку.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23.06.2015 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_4, просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд не дав належної правової оцінки поданим відповідачем доказам щодо відсутності в архіві Сокальської районної державної адміністрації Львівської області та на підприємствах, які є правонаступниками радгоспу «Шахтар», її особової справи, і не застосував до спірних правовідносин законодавство, яке було чинним на момент заподіяння їй шкоди внаслідок нещасного випадку на виробництві, а саме, Правила відшкодування підприємствами, установами, організаціями збитку, заподіяного робочим смертю чи іншим ушкодженням здоровя, повязаним із виконанням трудових обовязків. Зазначає, що виплати були призначені на підставі наказу по радгоспу «Шахтар» №32 від 22.03.1977 року, але в подальшому не проводились, а тому вона має право на одержання цих виплат за три останні роки, які передували її зверненню до відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач отримала трудове каліцтво 10.11.1975 року (акт форми Н-1 №4 про нещасний випадок на виробництві від 11.11.1975 року) під час роботи в радгоспі «Шахтар» (а.с.6).

За висновками Львівської обласної ВТЕК від 27.01.1976 року та 19.02.1976 року (а.с.45, 48) позивачеві первинно було встановлено 2 групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва, втрату загальної працездатності 60% та професійної працездатності 80%.

При повторному переогляді за висновком Львівської обласної ВТЕК від 07.02.1977 року 3 групу інвалідності та втрату загальної працездатності 50% і професійної працездатності 70% (а.с.46, 47).

За висновком Львівської обласної МСЕК від 17.01.2000 року позивачу було встановлено безтерміново 2 групу інвалідності та 70% втрати професійної працездатності у звязку з трудовим каліцтвом 1975 року із зарахуванням відсотків втрати професійної працездатності з 21.12.1999 року (а.с.8).

Наказом №32 по радгоспу «Шахтар» від 22.03.1977 року (а.с.4) позивачеві ОСОБА_4 з 01.02.1977 року безстроково було призначено щомісячну доплату до середнього заробітку.

Згідно з розпорядженням голови Сокальської районної державної адміністрації від 22.04.1997 року «Про реєстрацію субєктів підприємницької діяльності», колективне сільськогосподарське підприємство «Шахтар» було реорганізоване в інші субєкти підприємницької діяльності: товариство з обмеженою відповідальністю «Доброчин», приватну агрофірму «Острів», фермерське господарство «Бас», - які є його правонаступниками, що також підтверджується рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 19.05.2000 року (а.с.5,19).

Згідно з довідкою архівного відділу Сокальської районної державної адміністрації Львівської області №71 від 14.11.2013 року (а.с.58), особова справа позивача та акт про нещасний випадок №4 від 11.11.1975 року, який стався у радгоспі «Шахтар», на зберігання до архівного відділу не поступали.

Із отриманих відповідей ТзОВ «Доброчин» та ФГ «ОСОБА_5Г.» на запити відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області встановлено, що вказаним правонаступникам матеріали особової справи позивача від радгоспу «Шахтар» не передавались (а.с.59-63).

Із заявою про призначення страхових виплат позивач звернулась до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області 25.07.2013 року (а.с.27).

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області від 27.06.2014 року позивачеві призначено щомісячну страхову виплату, як компенсацію частини втраченого заробітку, з 25.07.2013 року безстроково (а.с.37).

Статтею 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року, який набрав чинності з 01.04.2001 року, передбачено, що якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченні трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника, страхові виплати проводяться Фондом з дня звернення.

Виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Відповідно до «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», особам, які потерпіли на виробництві, до 01.04.2001 року, Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з моменту передачі відповідними підприємствами в установленому порядку документів, що підтверджують право цих працівників на такі послуги.

З матеріалів справи встановлено, що вперше позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення їй страхових виплат внаслідок отриманого у 1975 році трудового каліцтва лише 25.07.2013 року, документи по виплаті позивачеві страхових сум з відшкодування втраченого заробітку не були передані підприємством (його правонаступниками) до Фонду, а отже, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для здійснення відповідачем страхових виплат за минулий трьохрічний період відповідає фактичним обставинам справи та вимогам Закону, норми якого суд правильно застосував до спірних правовідносин.

Таким чином, суд першої інстанції не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

ОСОБА_6