У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

судді - Бедьо В.І.

при секретарі Холмогоровій Л.В.

за участю представника МВ ДВС ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження по ВП № 42459665 незаконними,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2А звернулася до суду зі скаргою про визнання дій державного виконавця незаконними та зобовязання вчинити певні дії, в якій зазначає, що старшим державним виконавцем Василець І.І на підставі виконавчого листа № 712/23021/12 виданого 25.07.2013р. Ужгородським міськрайонним судом було відкрито виконавче провадження ВП № 42459665 від 13.03.2014р. про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на її утримання у твердій грошовій сумі по 1500,00 грн. щомісячно починаючи з 19.12.2012р.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 19.06.2014 р. заочне рішення було змінено в частині суми, яка підлягає стягненню та строку сплати аліментів.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 27.07.2015р. залишеною без змін

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 02.10.2015р. задоволено заяву

боржника про внесення виправлень в Виконавчий лист № 712/23021/12 виданого

25.07.2013р. в частині суми 700,00 грн. що підлягає стягненню та періоду за який дане

стягнення проводиться до 19.12.2014р.

Скаржник вказує на те, що у відповідності до п.6 ст.49 Закону України «Про виконавче

провадження» в зв'язку з закінчення строку, передбаченого законом для відповідного

виду стягнення, строк по якому закінчився 19.12.2014р. державний виконавець був зобовязаний винести відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження.

З відповідними вимогами скаржник неодноразово звертався до органів ДВС із заявами зокрема, однак до сьогоднішнього дня не отримав на них відповіді.

На підставі вище викладеного скаржник просить визнати дії державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження по ВП № 42459665 протиправними та незаконними та зобов'язати міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 42459665 з примусового стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4

Скаржник ОСОБА_2 не зявилася в судове засідання, хоч належним чином повідомлялася про дату та час розгляду скарги, однак надіслалала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської в судовому засіданні заперечив проти вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях на скаргу.

Заслухавши представника МВ ДВС, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 27.03.2013 року Ужгородським міськрайонним судом прийнято заочне рішення в справі № 712/23021/12, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 19.12.2012 року.

27.03.2013 року на примусове виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист, що відповідно був переданий на примусове виконання .

13.03.2014 року старшим державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 42459665 по виконанню виконавчого листа № 712/23021/12 від 25.07.2013 року.

Однак 19.06.2014 року рішенням апеляційного суду Закарпатської області було змінено заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27.03.2013 року в частині суми, яка підлягає стягненню і строку, за який необхідно сплачувати аліменти, а саме: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 19.12.2012 року по 19.12. 2014 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайоннного суду внесено виправлення у виконавчий лист, виданий Ужгородським міськрайонним судом від 27.03.2013 року в частині суми аліментів, яка підлягає стягненню змінено на 700 грн., і зазначено строк, за який необхідно сплачувати аліменти - з 19.12.2012 р. по 19.12. 2014 р.

На думку скаржника у відповідності до п.6 ст.49 Закону України «Про виконавче

провадження» в зв'язку з закінчення строку, передбаченого законом для відповідного

виду стягнення, строк по якому закінчився 19.12.2014 р. державний виконавець був зобовязаний винести відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим на підставі вивчених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що станом на 19.12. 2015 рік залишок заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів становить 16 799, 99 грн., тобто рішення суду боржником не виконане.

Статтею 30 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Положеннями ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду;

2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;

3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;

4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

5)письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі;

6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення;

7) визнання боржника банкрутом;

8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону;

14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію»заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Однак, як встановлено в судовому засіданні на момент розгляду скарги фактичне виконання в повному обсязі рішення суду за вказаним виконавчим документом, не відбулося.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у випадку закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення.

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи поді, яка має юридичне значення. Строк можу бути визначений актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Враховуючи наведене, слід зазначити, що при закінченні виконавчого провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв'язку із закінченням строку здійснення виконавчого провадження, визначеного ст. 30 наведеного Закону, слід відрізняти поняття «строк здійснення виконавчого провадження» та «передбачений законом строк для даного виду стягнення». Так, строк здійснення виконавчого провадження це період часу, визначений законом, на протязі якого державний виконавець зобов'язаний здійснити виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку. В то же час, передбачений законом строк для певного виду стягнення це термін, на протязі якого боржник зобов'язаний здійснювати відповідні дій (наприклад, щомісяця виплачувати певну суму коштів, аліментів тощо).

У відповідності до чинного законодавства завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Враховуючи викладене та те, що у відповідності до письмових матеріалів справи діями державного виконавця у вказаному виконавчому провадженні не порушено прав, законних інтересів скаржника, не доведено незаконність дій органу МВ ДВС та наявності підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження у звязку з невиконанням боржником ОСОБА_3 зобовязань по сплаті аліментів, суд відмовляє в задоволенні поданої скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 30, 49 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.383, 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження по ВП № 42459665 незаконними - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена на протязі 5-ти днів з дня її проголошення(особою, яка не була присутня на оголошенні на протязі 5-и днів з дня отримання її копії).

Суддя Бедьо В.І.