Справа №590/908/15 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/75/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Дубровної В. В. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 17 листопада 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Некрасівського Фермерсько-селянського господарства про стягнення орендної плати за земельний пай, -

в с т а н о в и л а:

15 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що йому на праві власності належать дві земельні ділянки (паї) загальною площею 12,4671 га, що розташовані на території Княжицької сільської ради Ямпільського району Сумської області. Відповідно до договорів оренди землі від 04.01.2005 року земельна ділянка №373 загальною площею 4,4992 га та земельна ділянка №374 загальною площею 4,8464 га були передані в оренду Некрасівському фермерсько-селянському господарству строком на 10 років. Посилається на те, що відповідач не виконав свої обовязки по сплаті орендної плати за 2014 року, на його неодноразові звернення з цього приводу не реагує. Також вважає, що згідно Указу Президента України від 02 лютого 2002 року № 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток(паїв)» розмір орендної плати повинен бути не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Тому, уточнивши позовні вимоги просить стягнути з Некрасівського фермерсько-селянського господарства 7377,69 грн., з яких: 3383,94 грн. розмір орендної плати за дві ділянки, 3501,75 грн. пеня за період з 20.11.2014 року по 30.09.2015 року, тобто за 345 днів, та 492 грн. сплачений ним судовий збір.

Заочним рішенням суду від 17 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Некрасівського фермерсько-селянського господарства на користь ОСОБА_3 орендну плату в сумі 1459,74 грн. з відрахуванням усіх необхідних платежів та зборів, пеню в сумі 1510,83 грн., всього 2970,57 грн. та судовий збір в розмірі 212,25 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове яким задовольнити його позов у повному обсязі. В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не повно досліджено обставини справи. Вважає, що суд, при визначенні заборгованості з орендної плати, безпідставно не врахував положення Указу Президента України від 02 лютого 2002 року №92 (у редакції Указу від 19 серпня 2008 року № 725/2008) та вимоги Податкового кодексу України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі нормативних актів, на які посилається позивач, у відповідача автоматично не виник обовязок внести зміни до договору оренди та збільшити розмір орендної плати, з пропозиціями про перегляд розміру орендної плати позивач до відповідача не звертався, а тому орендна плата позивачу повинна нараховуватися виходячи з грошової оцінки земельної ділянки у 2014 році та розміру, який встановлено договором оренди землі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 04 січня 2005 року між ОСОБА_4 та Некрасівським фермерсько-селянським господарством в особі голови- Деркачова ОСОБА_5 (орендар) був укладений договір про платне користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Княжицької сільської ради, Ямпільського району, Сумської області, ділянка №373, площею 4,4992 га ріллі. Також 04 січня 2005 року Некрасівським фермерсько-селянським господарством було укладено аналогічний договір про платне користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Княжицької сільської ради, Ямпільського району, Сумської області, ділянка № 374, площею 4,8464 га ріллі, із ОСОБА_6 Строк дії вказаних договорів 10 років (а. с. 12-16; 19-23). Договори оренди землі зареєстровані в Ямпільському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 22.06.2005 року за №38 та за №39. 04 січня 2005 року було складено акти про погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки в натурі, переданої в оренду Некрасівському фермерсько-селянському господарству (а.с. 17, 24) та акти приймання-передачі об'єкта оренди земельної ділянки, що надається в оренду Некрасівському фермерсько-селянському господарству (а.с. 18, 25). 22 квітня 2009 року помер ОСОБА_4, а 02 січня 2010 року померла ОСОБА_6 (а. с. 8). Після їх смерті спадкоємцем на належне їм майно є їх син ОСОБА_3 Вказані земельні ділянки, передані в оренду Некрасівському ФСГ померлими батьками ОСОБА_3, належать йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а. с. 6-9), державними актами на право власності на земельну ділянку з відповідними відмітками про перехід права власності до ОСОБА_3: серія СМ №101539 від 11.11.2004 року, серія СМ №101540 від 11.11.2004 року (а. с. 10, 11). Відповідно до ч. 1 ст. 770 ЦК України до ОСОБА_3, як до нового власника земельних ділянок, перейшли права та обовязки орендаря за вищевказаними договорами оренди землі. Відповідно до п. п. 9, 10 договорів оренди землі орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі в 2005 році - 320,18 грн., за наступні роки 1,1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в рік. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції. Пунктом 11 договорів оренди землі визначено, що орендна плата вноситься у такі строки: на протязі року, але розрахунок не пізніше 20 жовтня кожного року. Відповідно до п. 14 договорів оренди землі у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожний день прострочення. Згідно витягів з технічної документації нормативна грошова оцінка земельної ділянки (кожної) станом на 01.01.2014 року становить 66351,74 грн. (а. с. 25,26). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», від 06.10.1998, № 161-XIV істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Частиною 2 ст. 23 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у власності фізичних і юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Пунктом 13 договорів оренди землі передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз у два роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках передбачених законом. Тобто, умови договору не зобов'язують сторони вносити зміни до договору, зокрема збільшувати чи зменшувати розмір орендної плати, а лише зобов'язують за певних обставин переглянути умови договору. Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін (п. 34 договорів оренди землі). Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості посилання позивача з приводу того, що розмір орендної плати за 2014 рік повинен визначатись у відповідності до Указу Президента України від 19.08.2008 року № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)». Зазначеним Указом Президента України № 725/2008 внесено зміни до Указу Президента України від 02.02.2002 року № 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» та встановлено розмір орендної плати не менше 3 % визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Цей Указ набрав чинності з дня його опублікування. В його тексті відсутнє посилання на те, що його дія розповсюджується на договори, укладені до набрання ним чинності, а тому змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін. Виходячи з наведеного, Указ Президента України № 92/2002 у редакції зі змінами, внесеними Указом Президента № 725/2008, має рекомендаційний характер, він був прийнятий після укладення сторонами договорів оренди землі і є підставою для перегляду розміру орендної плати, установленої умовами договору, а не для автоматичної зміни умов договору оренди та підвищення розміру орендної плати до 3 %. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2011 року (справа № 6-17цс11) та відповідно до ст. 360-7 ЦПК України він є обовязковим для інших судів загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Судом першої інстанції встановлено, що позивач не звертався до відповідача з вимогою про зміну умов договорів оренди землі щодо розміру орендної плати, в тому числі і з підстав переходу до нього права власності на орендовані земельні ділянки, як це передбачено п. 38 договорів оренди землі. Вказану обставину позивач також підтвердив і у судовому засіданні апеляційного суду. Яких-небудь доказів на підтвердження того, що відповідач сплачував йому орендну плату за попередні роки у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, позивач суду не надав. Виходячи з встановлених обставин, суд першої інстанції, правильно визначив розмір орендної плати та пені за порушення строків її сплати, які підлягає стягненню на користь позивача, відповідно до умов договорів оренди землі, які сторонами у встановленому порядку не змінювались. Колегія суддів не може погодитись і з посиланнями апеляційної скарги на підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, так як визначений ним розмір орендної плати стосується земельних ділянок державної та комунальної власності. Крім того діючий Податковий кодекс України набрав чинності з 01 січня 2011 року. Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування або зміни рішення суду. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 17 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -