Провадження № 2/243/307/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( З А О Ч Н Е )

22 січня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Алексєєнко І.П.

при секретарі - Хорхордіної О.О.

з участю позивача - ОСОБА_1

її представника - адвоката - Прокопцева С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням ,

в с т а н о в и в :

22 грудня 2015 року ОСОБА_1, як власниця квартири АДРЕСА_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3,який є її рідним сином і зареєстрований в належній їй квартирі, але з травня 2014 року в ній не проживає без поважних причин, виїхав на заробітки в Росію, місцезнаходження його невідоме, витрати на утримання житла він не несе, комунальні послуги не сплачує, тому просила визнати його таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач підтримала позов і просила його задовольнити,визнавши відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, де відповідач прописаний як член її сім'ї та більше року з травня 2014 року по теперішній час в квартирі не проживає, відсутній без поважних причин, так як поїхав на заробітки і не повідомляє де він знаходиться, бажання приїхати в Україну і знятися з реєстраційного обліку у належній їй квартирі відповідач не має. З урахуванням його реєстрації в квартирі, вона несе значні затрати на сплату комунальних послуг, не може оформити субсидію, а також не може у повному обсязі здійснювати своє право власності на житло.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Прокопцев С.В., діючий на підставі договору про надання правової допомоги від 16.12.2015 року, на обґрунтування позову ОСОБА_1 додав, що позивачка як власниця житла, відповідно до ст. 150 ЖК України, має право користуватися цим житлом для особистого проживання і проживання членів її сім'ї і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Реєстрація вибувшого члена сім'ї - відповідача ОСОБА_3 в належній позивачці квартирі, позбавляє її цього права, тобто порушує її право власності, яке підлягає судовому захисту і, згідно ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту є припинення правовідношення. Оскільки відповідач, як член сім'ї власника квартири - позивачки, відсутній в цій квартирі більше одного року без поважних причин, то, згідно ст. 405 ЦК України, він втрачає право користування цим житлом. Просить ухвалити рішення суду і визнати відповідача таким, що втратив право користування належною позивачці квартирою АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3, місцезнаходження якого невідоме, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений через житлово-експлуатаційну організацію «ЖЕК № 1», якою складено акт від 15.01.2016 року про неможливість вручення судової повістки відповідачеві за останнім відомим його місцем мешкання внаслідок його відсутності.

Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши позивача та її представника, допитавши свідків та дослідивши надані письмові докази, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1.

Згідно рішення Слов'янської міської ради від 11.09.2015 року за № 26-1ХХХП-6, АДРЕСА_1 була перейменована на АДРЕСА_1. ( а.с.22 )

Право власності позивача на вказане житло належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 02.10.2000 року, де співвласниками зазначені також ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 ( а.с. 9 )

Згідно копії Договору дарування від 26.09.2001 року ОСОБА_4 подарував позивачці ОСОБА_1 належну йому частку у спільному майні, а саме 1/3 частку квартири АДРЕСА_1. (а.с. 10 )

Згідно Договору купівлі-продажу від 11.11.2015 року відповідач ОСОБА_3, як громадянин РФ, діючий через довірену особу, продав позивачці належну йому 1/3 частку квартири АДРЕСА_1. ( а.с. 11-13 )

Таким чином, позивачці вказана квартира належить в цілому на праві приватної власності і її право власності на цю нерухомість зареєстрована в КП Бюро технічної інвентаризації м. Слов'янська.

Згідно довідки № 1501 від 21.12.2015 року, виданої КП «ЖЕК №1» міста Слов'янська, у зазначеній квартирі з 14.09.1994 року зареєстрована власне позивач ОСОБА_1, як власниця житла, та з 14.09.1994 року у квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як її син, тобто як член сім'ї власника житла і одночасно як співвласник цього житла. ( а.с. 19 )

За приписами ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку ), квартиру, користуються ним ( нею ) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст.161 ЖК України, наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку ( квартирі),що належить громадянинові на праві приватної власності,свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб…

Особи, що вселилися в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно статті 107 ЖК України, член сім'ї наймача, який вибув на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня його вибуття.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач виїхав на постійне місце проживання в РФ в травні 2014 року, в квартирі позивачки з того часу не проживає, більш того, розпорядився, продав належну йому частку у цій квартирі позивачці.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що знає позивачку та її сина ОСОБА_3 22 роки, вони проживають по сусідству: ОСОБА_1 в 53 квартирі, а вона в 54. ОСОБА_3 виїхав із квартири в травні 2014 року і більше не з'являвся. Як їй відомо,відповідач поїхав на заробітки в РФ і там залишився. Позивачка проживає одна, їй важко сплачувати комунальні послуги, бо син їй не допомагає матеріально і повертатися додому не збирається. Він більше року не живе в квартирі без поважних причин і його особисті речі в квартирі відсутні.

Свідок ОСОБА_7 показала, що також проживає по сусідству з ОСОБА_1, та вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з її братом, який на теперішній час помер. Отже, вони підтримують родинні стосунки та вона часто буває вдома у позивачки і знає, що її син ОСОБА_3 в травні 2014 року виїхав жити і працювати до РФ, але на теперішній час він не повідомив де знаходиться. З того часу відповідач не проживає у квартирі позивачки без поважних причин. В них з матір'ю були гарні стосунки, просто так склалося життя, що син поїхав до РФ і не збирається повертатися.

Згідно акту № 1 огляду житла від 04.12.2015 року, складеного комісією Комітету мікрорайону «Железнодорожний -2» м. Слов'янська, в квартирі АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з травня 2014 року по теперішній час, по грудень 2015 року, не проживає, його особисті речі в квартирі відсутні. ( а.с. 20 )

З нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу від 11.11.2015 року, за яким відповідач, діючий через довірену особу за нотаріально посвідченою довіреністю, ОСОБА_8, продав належну йому 1/3 частку у спірній квартирі, своїй матері-позивачці по справі ОСОБА_1, та у договорі зазначено, що ОСОБА_3 є громадянином Російської Федерації, зареєстрований в АДРЕСА_2. ( а.с. 11 )

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За приписами п.34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користуватися житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України ) із зняттям останнього з реєстрації.

Судом встановлено,що відповідач, як співвласник житла, розпорядився належною йому часткою у ці квартирі,продавши її позивачці.

Отже, за приписами статті 346 ч.1 п.1 ЦК України, право власності відповідача у житловому приміщенні припинилося 11.11.2015 року.

Між тим, за характером сімейних відносин, що виникли між сторонами, відповідач з моменту реєстрації у спірному житлі в 1994 році, як член сім'ї власника і співвласник з 2000 року набув права користування цим житловим приміщенням в цілому, а не тільки належною йому часткою, інших угод про порядок користування цим житлом між сторонами не укладалось.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач, як член сім'ї власника житла за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, не проживає у зазначеному житлі без поважних причин з травня 2014 року, тобто більше ніж один рік, та він вибув на інше постійне місце мешкання до РФ, де отримав громадянство і має житло, своєю часткою у спірному житлі розпорядився, продавши її позивачці.

За таких умов, відповідач ОСОБА_3 втратив право на користування належним позивачці житлом, у зв'язку з чим її позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, ст.ст. 41, 47 Конституції України,

ст.ст. 15,16, 317, 319,346, 405 ЦК України,

ст. ст. 71,150, 160,161, 163 ЖК України,

керуючись ст. ст. 209,212-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням , задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив , за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів, з дня отримання копії рішення суду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: