Справа № 465/4/11 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/957/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

секретаря: Іванової О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 29 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, демонтаж прибудов, визнання недійсними договору, реєстрації права власності, визнання права часткової власності, за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод, демонтаж надбудов, встановлення порядку користування земельною ділянкою, відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою заяву ОСОБА_3 задоволено.

Поновлено заявнику строк для предявлення виконавчих документів до виконання у цій справі.

Ухвалу оскаржила ОСОБА_5 Просить її скасувати і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви. Посилається на те, що заява ОСОБА_3 розглянута судом без повідомлення сторони, а ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки суд не навів мотивів, на підставі яких вважав поважними причини пропуску строку предявлення виконавчих документів для виконання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 на підтримання скарги, ОСОБА_3 і її представника ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів не знаходить законних підстав для її задоволення з таких мотивів.

Встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 16.09.2011 року первісний і зустрічний позови задоволено частково.

Визначено ідеальну частку в будинку № 5 на вул. Маковея у м. Львові між сторонами у спорі.

Зобовязано демонтувати за рахунок ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12 самочинно збудовану прибудову загальною площею 97,3 кв.м. та цегляну огорожу.

Зобовязано ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не чинити ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12 перешкод у користуванні сходовою кліткою та половиною горища будинку.

Зобовязано демонтувати за рахунок ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 самочинно збудовані: надбудови будинку площами 13,1 кв.м. і 7,4 кв.м.; двері, що ведуть до сходової клітки і горища; газовий котел на сходовій клітці.

Рішення суду першої інстанції було переглянуто судом апеляційної інстанції і 21.08.2012 року набрало законної сили.

14.09.2012 року було відкрито касаційне провадження і справа до 28.05.2013 року перебувала в суді касаційної інстанції.

27.06.2013 року позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 було подано заяву про перегляд рішення Франківського районного суду м. Львова від 16.11.2011 року за нововиявленими обставинами, яка ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 08.08.2013 року була задоволена, рішення частково скасоване, а справа призначена до розгляду.

Спір у скасованій частині рішення Франківського районного суду м. Львова від 16.11.2011 року був вирішений цим же судом 23.07.2014 року, який ухвалив у справі рішення.

Це рішення набрало законної сили з моменту ухвалення рішення судом апеляційної інстанції 28.01.2015 року.

Отже, із викладеного убачається, що рішення Франківського районного суду м. Львова від 16.11.2011 року набрало законної сили 21.08.2012 року і ОСОБА_3 реально мала можливість предявити це рішення до виконання у строк до 14.09.2012 року, так як пізніше справа знаходилася в суді касаційної інстанції.

Окрім цього, заявник реально могла предявити виконавчі документи до виконання ще у період з 28.05.2013 року (з часу надходження справи до суду першої інстанції після касаційного перегляду) до 08.08.2013 року (моменту постановлення ухвали Франківського районного суду м. Львова про задоволення заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами).

Як убачається із матеріалів справи, виконавчі документи не предявлялися до виконання (і ОСОБА_3 не заявляла суду про їх видачу), так як 27.06.2013 року вона звернулася до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до матеріалів справи остаточно спір був вирішений рішенням Апеляційного суду Львівської області 28.01.2015 року.

Із заявою про видачу виконавчих документів ОСОБА_3 звернулася до Франківського районного суду м. Львова 28.05.2015 року.

Обґрунтовуючи заяву про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання, ОСОБА_3 зазначала, що пропустила передбачений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» річний строк з поважної причини. Такою причиною вказувала неможливість скористатися своїм правом із-за тривалого розгляду справи різними судовими інстанціями.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву ОСОБА_3, вважав цю причину поважною.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги в усій сукупності обставин справи, вважає цей висновок суду підставним. Як зазначалося вище, справа розглядалася із 2011 року різними судовими інстанціями, кожна із сторін використовувала своє право на оскарження з метою захисту своїх прав. На час постановлення оскаржуваної ухвали спір вирішено 28.01.2015 року, а з заявою про видачу виконавчого документу ОСОБА_3 звернулася 28.05.20015 року.

Із матеріалів справи не випливає висновок про те, що ОСОБА_3 легковажила своїм правом на виконання судового рішення, байдуже до нього ставилася і виявила бажання предявити виконавчий документ до виконання після вирішення спору.

Та обставина, що суд першої інстанції розглянув справу без виклику учасника процесу, не може бути підставою для скасування ухвали суду, якою питання вирішено правильно по суті. Хоч ОСОБА_5 і була позбавлена можливості заперечувати заяву ОСОБА_3 в місцевому суді, проте вона скористалася таким правом в суді апеляційної інстанції.

Так як доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків місцевого суду, то ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді: