Справа № 303/7737/15-ц
Ряд стат звіту № 26
Р І Ш Е Н Н Я

03 лютого 2016 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Морозової Н. Л.

секретар судового засідання Ільчак Р. М.

сторони присутні в судовому засіданні:

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачеві цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 „Приватбанк в особі представника за довіреністю ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступника ЗАТ КБ «ПриватБанк», (далі ОСОБА_2) звернувся в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за кредитним договором № 89599-cred від 20.09.2007 року в розмірі 4 602,27 доларів США, що за курсом 23,08 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.11.2015 року складає 106 220,44 гривень та судові витрати у справі.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 відповідно до умов Договору кредиту№ 89599-cred від 20.09.2007 року, отримала кредит у розмірі 5 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування у розмірі 2,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії договору до16.09.2009 року. Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань, станом на 05.11.2015 року виникла заборгованість в розмірі 4 602,27 доларів США в т. ч. 1 120,10 доларів США - сума основного боргу, 3 252,70 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 10,83 доларів США штраф (фіксована частина) та 218,64 доларів США штраф (процентна складова). Боржник ухиляється від сплати заборгованості в добровільному порядку.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити з підстав наведених у позовній заяві. У випадку неявки відповідача з винесенням заочного рішення.

Відповідач в судове засідання зявилася, проти задоволення позову заперечила та подала заяву про застосування позовної давності до вимог позивача.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши відповідача, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 відповідно до умов Договору кредиту № 89599-cred від 20.09.2007 року, отримала кредит (на споживчі цілі) у розмірі 5 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування у розмірі 2,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, згідно Графіку погашення Додаток № 1 до договору кредиту (а.с.6-9).

На час звернення Банку з позовом строк дії договору закінчився (16.09.2009 року).

Пунктом 3.3 даного Договору кредиту передбачено, що погашення заборгованості за кредитом та відсотками за цим договором здійснюється згідно Графіка погашення щомісяця не пізніше 28 числа кожного наступного місяця.

Відповідно до умов пунктів 5.4, 5.5 розділу 5 Кредитного договору, у випадку непогашення Позичальником кредиту у строки, встановлені Графіком та п. п. 1.4,2.3.1., 2.3.8,2.3.9.,3.3 даного Договору, заборгованість вважається простроченою.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором кредиту № 89599-cred від 20.09.2007 року вбачається, що останній платіж по погашення кредиту здійснювався 16.09.2009 року. З наданого позивачем розрахунку заборгованості не вбачається порядок здійснення платежів по кредиту та порядку виникнення заборгованості по кредиту, на яку посилається позивач станом на 05.11.2015 року (а.с. 4)

При цьому позивач посилається на те, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань, станом на 05.11.2015 року виникла заборгованість в розмірі 4 602,27 доларів США в т. ч. 1 120,10 доларів США - сума основного боргу, 3 252,70 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 10,83 доларів США штраф (фіксована частина) та 218,64 доларів США штраф (процентна складова) та Боржник ухиляється від сплати заборгованості в добровільному порядку.

Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок. У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст. 625 ЦК Ураїни, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» кошти, які надані кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції є споживчим кредитом. (Офіційне тлумачення положень пункту 23 статті 1 див. в Рішенні Конституційного Суду № 15-рп/2011 від 10.11.2011\

Споживчий кредит кредит, який надається як у національній, так і в іноземній валютах фізичним особам резидентам України на придбання споживчих товарів тривалого користування та послуг і повертається в розстрочку, якщо інше не передбачено умовами кредитного договору.

Суб'єктами споживчого кредитування є фізичні особи (позичальники)" а в особі кредитора виступають банки, інші кредитні установи (ломбарди, пункти прокату тощо). Між банком та населенням може існувати й посередник, наприклад, торговельна організація, однак при цьому зміст споживчого кредиту не змінюється.

Об'єктом кредитування є витрати, пов'язані з задоволенням поточного попиту населення, в тому числі придбання товарів в особисту власність

Таким чином, ОСОБА_1 отримала споживчий кредит, як вбачається з п.1.5.Договору кредиту № 89599-cred від 20.09.2007 року.

Відповідно до п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється, зокрема, вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

У п.31 Постанови Пленуму Верховного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вказано, що враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у справах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Умовами Договору кредиту, зокрема п. 5.7 договору передбачено, що строк позовної давності для стягнення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, пені, штрафі, неустойки, встановлюється сторонами строком 5 (пять) років.

Отже, зважаючи на те, що право вимоги за кредитом ОСОБА_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло 16 вересня 2009 року - (кінцевий термін щомісячний період сплати повернення кредиту), а ОСОБА_2, як кредитор звернувшись до суду 29 грудня 2015 року, таким чином пропустив строк позовної давності встановленої в договорі за домовленістю сторін.

Враховуючи, що ОСОБА_1 отримала саме «споживчий кредит» та те, що строк давності за вимогами позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором минув за 1 рік і 3 місяці до дати подачі позовної заяви, суд застосовує до даних правовідносин приписи закону, що регламентують наслідки спливу позовної давності.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному звязку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. (Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»)

Враховуючи вищевикладене та застосовуючи строк позовної давності суд відмовляє ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову.

Керуючись ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», Постановою Пленуму Верховного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 205, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

р і ш и в:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 „Приватбанк в особі представника за довіреністю ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Морозова Н. Л.