Провадження № 22-ц/779/260/2016
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення за апеляційною скаргою Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи на рішення Івано-Франківського міського суду від 02 грудня 2015 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 грудня 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до обласного бюро судово-медичної експертизи про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення.

Визнано незаконним та скасовано п.1 наказу начальника обласного бюро судово-медичної експертизи № 96/К від 02.09.2015 року в частині оголошення догани ОСОБА_2.

Стягнуто з Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду не відповідає обставинам справи та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно наказу №96-к від 02.09.2015 року за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку, неналежне виконання своїх функціональних обов'язків, наказу №35 від 14.07.2014 року по ОБСМЕ позивачу оголошено догану.

Позивач 22.06.2015 року з 9-15 год. по 9-45 год. без поважних причин був відсутній на робочому місці, крім того не виконував розпорядження ОБСМЕ, а саме 25-26.06.2015 року не поставив підпис в журналі обліку робочого часу про прихід на роботу. Враховуючи вимоги трудового законодавства та зазначених правил, до позивача застосовано найлегше стягнення у вигляді догани.

Суд в мотивувальній частині зазначив, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган взагалі не врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку, відсутність заподіяної ним шкоди, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, тобто суд погодився з тим, що позивач все-таки вчинив проступок, однак надалі зазначає, що не встановлено порушень правил внутрішнього трудового розпорядку, тобто в рішенні суду встановлені обставини, які суперечать одна одній.

Обґрунтовуючи рішення суд зазначає, що не приймає до уваги, складений акт про відмову від дачі пояснень від 30.06.2015р., оскільки 30.06.2015р. ОСОБА_2 на роботі не був. З яких підстав суд дійшов до такого висновку невідомо, оскільки дана обставина в судовому засіданні не досліджувалась. 30.06.2015р. позивач отримав повідомлення ОБСМЕ за №2/3663 від 30.06.2015р. (коп. в додатку) адресоване йому, про що свідчить поставлений ним власноручно підпис. Суд помилково дійшов висновку, що позивача 30.06.2015р. не було на роботі.

Щодо не ознайомлення позивача з посадовою інструкцією, то апелянт звертає увагу, що до позивача застосовано стягнення у вигляді догани за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, а не за не дотримання посадової інструкції. Дані правила є доступними для всіх працівників, оскільки знаходяться в приміщенні ОБСМЕ на дошці оголошень і додаткового ознайомлення під розписку з кожним працівником ОБСМЕ не потребують, при цьому укладаючи трудовий договір позивач зобов'язався сумлінно їх виконувати.

Також не відомо з яких підстав суд дійшов висновку про те, що позивач 22.06.2015 р. з 9.15 год по 9.45 год був відсутній на робочому місці з поважних причин.

Судом не правильно оцінені пояснення представника відповідача про те, що 22.06.2015р. ОСОБА_3 з 08.30 год. по 09.30 год. знаходилась на нараді, відповідні позивач не міг звернутись за витратним матеріалом. А 22.06.2015р. така нарада (п'ятихвилинка) відбулась з 08.30 до 09.00 год., тоді як позивач був відсутній на робочому місці з 09.15 по 09.45 год., тобто у позивача була можливість повідомити керівництво про свою відсутність.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції вказав, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідно до наказу № 96/К від 02.09.2015 року до позивача застосовано неправомірно, оскільки не встановлено порушення ним правил внутрішнього трудового розпорядку та неналежного виконання ним посадових обов'язків. Крім того, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган взагалі не врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку, відсутність заподіяної ним шкоди, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника.

Колегія суддів вважає, що до такого висновку суд прийшов передчасно, з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з'ясування та дослідження дійсних обставин справи.

Судом встановлено, що наказом № 132/к від 27.11.2014 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу на посаду судово-медичного експерта відділу чергових судово-медичних експертів та молодших медичних сестер з 01.12.2014 року ( а.с.4-5)

Наказом № 96/К від 02.09.2015 року позивачу ОСОБА_2 було оголошено догану за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, неналежне виконання своїх функціональних обовязків, наказу №35 від 14.07.2015 року по обласному бюро судово-медичної експертизи (а.с.6). Як зазначено в наказі підставою для накладення дисциплінарного стягнення стала відсутність на робочому місці позивача 22 червня 2015 року з 9.15 год до 9.45 год та факт відсутності його запису у журналі обліку робочого часу 25 та 26 червня 2015 року.

Відповідно до ч.2 ст. 140 КЗпП України щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Відповідно до ст. 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до графіку ургентних чергувань лікарів судово-медичних експертів по області та м. Івано-Франківську на червень 2015 року позивач ОСОБА_2 знаходився на чергуванні 22-23 червня 2015 року та 25-26 червня 2015 року (а.с.63)

Згідно доповідної записки ОСОБА_4 від 22.06.2015 року під час перевірки відробки робочого часу комісією встановлено, що позивач ОСОБА_2 був відсутній на робочому місці 22.06.2015 року з 09 години 15 хвилин по 09 годину 45 хвилин ( а.с. 13)

ОСОБА_2 у письмовому повідомленні вказав, що 22.06.2015 року о 08-00 год. приступив до чергування як ургентний лікар. Під час роботи виявив, що адміністрацією ОБСМЕ не забезпечено для виїзду на місце події витратним матеріалом (рукавичками), тому був змушений поїхати до аптечного складу для придбання рукавичок з метою безперебійного функціонування чергової частини (а.с.14). Тобто, позивач визнав факт відсутності на робочому місці 22 червня 2015 року у період з 09 години 15 хвилин по 09 годину 45 хвилин і висновок суду про порушення відповідачем вимог ст. 149 КЗпп України є неправильним.

З пояснюючої ОСОБА_3, яка була в.о. завідувача відділом чергових судово-медичних експертів та медичних сестер, вбачається, що 22.06.2015 року в період часу з 08.00 год до 13.00 год ОСОБА_2 до неї за витратним матеріалом (рукавичками) не звертався і такий матеріал (рукавички) був у наявності та знаходився у сумці для виїздів огляду місця події (а.с.24).

Згідно доповідної записки ОСОБА_4 від 26.06.2015 року встановлений факт відсутності ОСОБА_2 на робочому місці 22.06.2015 року з 09 години 15 хвилин по 09 годину 45 хвилин без будь-яких підстав під час чергування (а.с. 25).

Таким чином, у даний період робочого часу позивач був відсутній на роботі без поважних причин, оскільки не було необхідності у купівлі ним витратного матеріалу без повідомлення про це адміністрації відповідача.

Наказом №35 від 14.07.2014 року по обласному бюро судово-медичної експертизи про контроль за відпрацюванням робочого часу заведено журнал обліку робочого часу працівників обласного бюро судово-медичної експертизи з 15 липня 2014 року (а.с.18)

Згідно доповідної записки ОСОБА_4 від 26.06.2015 року під час перевірки журналу обліку робочого часу встановлено факт відсутності записів про прихід ОСОБА_2 на чергування 25-26 червня 2015 року. Особисті підписи ОСОБА_2 в журналі обліку робочого часу відсутні (а.с.26).

Факт відсутності підписів позивача в журналі обліку робочого часу 25-26.06.2015 року підтверджується копією журналу (а.с.38-39)

Згідно акту комісії від 30.06.2015 року лікар ОСОБА_2 відмовився дати письмові пояснення про відсутність підпису в журналі обліку робочого часу 25,26 червня 2015 року (а.с.45), про що в.о. завідувача відділом чергових судово-медичних експертів ОСОБА_3 повідомила начальника ОБСМЕ доповідною запискою від 30.06.2015 року (а.с.78)

З порядком ведення такого журналу позивач був ознайомлений, оскільки 22 та 23 червня 2015 року поставив свої підписи у цьому журналі про прихід на роботу. Також у даному журналі підписи зроблені іншими працівниками відповідача (а.с. 38). Наказ №35 від 14.07.2014 року є локальним нормативним актом у даній установі, який регулює облік робочого часу працівників та на думку колегії суддів підлягає виконанню працівниками, оскільки не порушує їх трудових прав та інтересів.

Про необхідність виконання наказу №35 від 14.07.2014 року по обласному бюро судово-медичної експертизи щодо контролю за відпрацьованим робочим часом було звернуто увагу працівників при проведенні адміністрацією відповідача переривчастих курсів від 17.02.2015 року, на яких був присутній і ОСОБА_2, що стверджується відповідним протоколом та іншими доказами (а.с. 51, 65, 68). Не виконання вимог даного наказу є порушенням трудової дисципліни.

Відповідно до п.3.1. працівники обласного бюро СМЕ зобов'язані вчасно приходити на роботу, використовувати весь робочий час для продуктивної праці.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 допустив порушення трудової дисципліни при виконанні ним трудових обов'язків у відповідача, що призвело до накладення на нього відповідачем дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Наказ про накладення такого дисциплінарного стягнення є правильним та відповідає ступеню тяжкості вчиненого проступку.

Колегія суддів вважає, що постановлене судом першої інстанції у даній справі судове рішення не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, оскільки наведені ним у позові доводи не спростовують законності наказу відповідача про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Керуючись ст.ст. 307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 02 грудня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 до Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

М.Д. Горейко

Л.В. Ясеновенко