Справа №2-403/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та, з урахуванням уточнень, просив стягнути з ОСОБА_2 відшкодування завданої майнової шкоди в сумі 60100,00 грн. та 5000,00 грн. моральної шкоди, також просив стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.02.2015 року о 12.10 год. ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Уманській в м. Києві, під час виїзду з двору не надав дорогу його автомобілю НОМЕР_2, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 01.04.2015 року відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоду автомобілю НОМЕР_3, було завдано механічних пошкоджень.

Після оформлення дорожньо-транспортної пригоди, пошкоджений автомобіль НОМЕР_2, евакуатором був доставлений до ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський», фахівцями якого було складено калькуляцію, відповідно до якої вартість ремонтних робіт, пов'язаних з відновлювальним ремонтом «Ніссан», д.н. НОМЕР_4, становить 99323,10 грн.

Відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».

ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», на підставі звіту серії sl №24186 від 12.03.2015 року про розмір матеріального збитку складеного ТОВ «Асистуюча компанія «Укравтоекспертиза», 03.06.2015 року прийняло рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 39773,11 грн., з яких на поточний рахунок ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» перераховано грошові кошти в сумі 39223,10 грн. для проведення відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, а решту суми у розмірі 550,00 грн. за послуги евакуатора перераховано на особистий рахунок позивача.

Тобто, не враховуючи визначену ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський», грошову суму, необхідну для відновлення автомобіля позивача у розмірі 99323,10 грн., ремонтні роботи були проведені лише на суму 39223,10 грн., які перераховані ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на поточний рахунок ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський».

Зазначив, що інші ремонтні роботи по відновленню автомобіля НОМЕР_2, на суму 60100,00 грн. не проводились, у зв'язку з відмовою відповідача ОСОБА_2 у добровільному порядку відшкодувати решту грошових коштів.

З урахуванням викладеного вважає, що ОСОБА_2 зобов'язаний сплатити решту суми по відновленню його автомобіля, яка становить 60100,00 грн.

Крім того, зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому була завдана моральна шкоду, яку він оцінює у розмірі 5000,00 грн.

На підставі викладеного, просив позов задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували посилаючись на те, що між ОСОБА_2 та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» був укладений договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким страхова сума за шкоду заподіяну майну складає 50000,00 грн. та договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн.

За зазначеними договорами, строк дії яких був з 25.09.2014 року по 24.09.2015 року загальна страхова сума за шкоду заподіяну майну, яка підлягає виплаті на користь потерпілого складає 100000,00 грн.

Таким чином, вважать, що ОСОБА_2 не зобов'язаний сплачувати грошові кошти за шкоду заподіяну майну, яка підлягає виплаті на користь потерпілого.

Також, зазначили, що позивач не зазначив та не надав доказів в обґрунтування моральної шкоди, у зв'язку з чим його вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного просили у задоволені позову відмовити.

Представник відповідача ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду письмові пояснення в яких проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 28.02.2015 року була визнана страховим випадком у зв'язку із чим позивачу було перераховано страхове відшкодування у розмірі 39223,11 грн.

Отже, відповідачем ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» дотримано вимог чинного законодавства та сплачено відшкодування, яке визначено на підставі Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити та справу розглядати без його участі.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача ОСОБА_2 та його представника, врахувавши письмові пояснення представника ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» N6 від 27.03.92 року.

«Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них».

Згідно вищевказаної Постанови Пленуму «Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).»

Судом встановлено, що 28.02.2015 року о 12.10 год. ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Уманській у м. Києві, під час виїзду з двору не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_1

Внаслідок ДТП автомобілю НОМЕР_2, власником якого є позивач, завдано механічних пошкоджень.

Автомобіль «Ніссан», д.н. НОМЕР_4 після дорожньо-транспортної пригоди був доставлений евакуатором до «Автомобільного центру Голосіївський». Витрати за послуги евакуатора склали 550,00 грн.

Дана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_1.

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 01.04.2015 року відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. на користь держави.

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія ОСОБА_2 вочевидь не відповідали вимогам ПДР України.

24.09.2014 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АІ/2764969, за яким забезпечено транспортний засіб «Ауді А6», д.н. НОМЕР_5, строк дії якого з 25.09.2014 року по 24.09.2015 року, ліміт відповідальності по майну 50000,00 грн., по здоров'ю 100000,00 грн., франшиза 0,00 грн.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами.

24.09.2014 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» укладений договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів (відповідальний водій) №005673, за яким забезпечено транспортний засіб «Ауді А6», д.н. НОМЕР_5, строк дії якого з 25.09.2014 року по 24.09.2015 року, ліміт відповідальності по майну 50000,00 грн.

Відносини у сфері добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються цим договором, Правилами добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, Законом України «Про страхування» та іншими законодавчими актами.

З метою визначення розміру матеріального збитку, який був завданий ОСОБА_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.02.2015 року, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» було замовлено проведення оцінки колісного транспортного засобу «Ніссан», д.н. НОМЕР_4 у Асистуючій компанії «Укравтоекспертиза».

Відповідно до звіту SL №24186 від 12.03.2015 року вартість відновлювального ремонту становить 86536,80 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 39223,11 грн.

Дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 28.02.2015 року по вул. Уманській у м. Києві була визнана ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» страховим випадком, у зв'язку з чим 03.06.2015 року було перераховано страхове відшкодування у розмірі 39223,10 грн. на поточний рахунок ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» та 550,00 грн. за послуги евакуатора було перераховано на особистий банківський рахунок позивача, проти чого не заперечував позивач ОСОБА_1

Як пояснив в судовому засіданні позивач, фахівцями ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» складено калькуляцію на відновлювальний ремонт автомобіля НОМЕР_2, пошкодженого 28.02.2015 року внаслідок ДТП, про що свідчить рахунок-фактура №СЧ-0002798 від 05.03.2015 року.

Відповідно до складеної калькуляції ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський», вартість відновлювальних робіт, пов'язаних з відновленням автомобіля НОМЕР_2, становить 99323,10 грн.

Тобто, не враховуючи визначену ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» грошову суму необхідну для відновлення автомобіля НОМЕР_2 у розмірі 99323,10 грн., ремонтні роботи товариством були проведені на суму 39223,10 грн., яка перерахована ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на поточний рахунок ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський».

Зазначив, що інші ремонті роботи по відновленню автомобіля НОМЕР_2, на суму 60100,00 грн. не проводилися у зв'язку з відмовою відповідача ОСОБА_2 у добровільному порядку відшкодувати решту грошових коштів, потрібних для пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля.

З урахуванням викладених обставин позивач просив стягнути з ОСОБА_2 відшкодування завданої майнової шкоди в сумі 60100,00 грн., на що слід зазначити наступне.

Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Під оціненою шкодою розуміється процес визначення вартості майна на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 вказаного закону, проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Стаття 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначає, що оцінка майна, майнових прав це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в ст. 9 цього закону і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Згідно ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно із роз'ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2013 року №142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за №1074/8395).

Відповідно до національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», який затверджений Постановою Кабінетів Міністрів України від 10.09.2010 року №1440 та який є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна суб'єктами оціночної діяльності.

Для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків.

Як встановлено вище, згідно звіту SL №24186 від 12.03.2015 року Асистуючої компанії «Укравтоекспертиза» вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 становить 86536,80 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 39223,11 грн.

Вказаний звіт позивачем не оскаржувався та позивач надав свою згоду на виплату страхового відшкодування в розмірі 39223,11 грн., тобто позивач погодився з заподіяною матеріальною шкодою.

Звіт проведено особою-оцінювачем відповідно до сертифікату якості оцінки та у повній відповідності щодо встановленої законом методики проведення оцінки майна і майнових прав, зроблені висновки не суперечать та виключають обсяг ремонтних робіт та запасних частин, вказаних ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» у рахунку-фактурі №СЧ-0002798 від 05.03.2015 року, на який посилається позивач.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачами було повністю відшкодовано заподіяну матеріальну шкоду, яка була визначена незалежним експертом і розмір якої позивач не оспорював.

В свою чергу розрахунок суми відшкодування наданий позивачем є необґрунтованим оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачем був проведений ремонт пошкодженого автомобіля НОМЕР_2 лише через шість місяців, а саме у серпні 2015 року.

Судом також встановлено, що позивач не проводив автотоварознавче дослідження з визначення розміру матеріального збитку, у зв'язку з чим приходить до висновку, що ремонтні роботи проведені позивачем через шість місяців після дорожньо-транспортної пригоди позивач замовив на власний розсуд і їх доцільність проведення не була підтверджена належними і допустимими доказами.

Калькуляція та рахунок-фактура №СЧ-0002798 від 05.03.2015 року не є оціненою шкодою в розумінні Закону України «Про оцінку майна» та не містять розрахунку коефіцієнту фізичного зносу.

Слід звернути увагу й на те, що ремонт автомобіля був проведений через шість місяців після дорожньо-транспортної пригоди, що дає підстави вважати, що автомобіль міг бути пошкодженим за цей період часу за інших обставин.

Також, слід зазначити, що відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого полісом №АІ/2764969, строком дії з 25.09.2014 року по 24.09.2015 року, з лімітом відповідальності по майну 50000,00 грн., по здоров'ю 100000,00 грн., та згідно договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів (відповідальний водій) №005673, строком дії з 25.09.2014 року по 24.09.2015 року, з лімітом відповідальності по майну 50000,00 грн.

Тобто, за зазначеними договорами загальна страхова сума за шкоду заподіяну майну, яка підлягає виплаті на користь потерпілої сторони становить 100000,00 грн.

Згідно ст. 990 ЦК України та ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника.

Згідно ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до вимог чинного законодавства, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», цивільно-правова відповідальність в якій була застрахована відповідачем ОСОБА_2, здійснює виплати страхової суми у розмірі до 100000,00 грн., у випадку настання страхового випадку.

Отже, твердження позивача про те, що сума відшкодування повинна бути відшкодована саме відповідачем ОСОБА_2 є хибним.

При цьому слід зазначити, що судом достовірно встановлено, що ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виконала свої обов'язки щодо виплати страхового відшкодування позивачу відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 60100,00 грн. слід відмовити.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 5000,00 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не надано суду доказів, які підтверджують факт заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 не довів тих обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому в позові слід відмовити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про оцінку майна», ст.ст. 22, 990, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 27, 30, 57-58, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя