У х в а л а

2 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Романюк Я.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в особі правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в особі правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту, іпотечного договору, договору поруки, виключення з реєстру обтяжень та заборони відчуження запису про обтяження та заборону відчуження нерухомого майна за іпотечним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в особі правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

В січні 2016 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_1 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2015 року.

Заява про перегляд судових рішень не відповідає вимогам ст. 357 ЦПК України.

Відповідно до ст. 357 ЦПК України у заяві про перегляд судових рішень зазначається обґрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених статтею 355 ЦПК України.

З поданої заяви вбачається посилання на п. 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України як на підставу перегляду, однак заявник зазначає про неоднакове застосування судом касаційної інстанції ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є матеріальною нормою права.

Окрім того, заявник додає постанову Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року, яка не може слугувати прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права та яка може бути додана на підтвердження п. 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України як на підставу перегляду судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 слід уточнити підстави подання заяви про перегляд ухвали суду касаційної інстанції.

У випадку посилання заявником, зокрема, на п.п. 1 та 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України як на підстави перегляду судового рішення, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір

1 вересня 2015 року набув чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-VIII, яким внесено зміни до Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру ставок судового збору (стаття 4 Закону) й щодо пільг по сплаті судового збору (стаття 5 Закону).

Згідно із підпунктом 8 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України підлягає сплаті судовий збір у розмірі 130 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Розмір ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, визначено підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 указаного Закону (у редакції, чинній на момент подання позовної заяви) - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Отже, у даному випадку заявнику у частині вимоги майнового характеру необхідно буде сплатити судовий збір у розмірі 130% від 1 відсотку ціни позову, але не менше 316 грн 68 коп. (0,2 розміру мінімальної заробітної плати х 1218 грн х 130 %) та не більше 4750 грн 20 коп. (3 х 1218 грн х 130 %).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Тому, за кожну вимогу немайнового характеру заявнику необхідно буде сплатити судовий збір у розмірі 130 % від 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (0,2 розміру мінімальної заробітної плати х 1218 грн х 130 %), що складає 316 грн 68 коп.

Відповідно статті 358 ЦПК України до заяви про перегляд судових рішень необхідно додавати документ про сплату судового збору.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі; 22030002 р/о № 0007; банк отримувача -

ГУ ДКСУ у м. Києві; код класифікації доходів бюджету - 22030002; код банку отримувача - 820019; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897. У графі платіжного доручення "Призначення платежу" зазначається "судовий збір (Верховний Суд України, 060) " символ звітності 207.

Відповідно до ч. 2 ст. 359 ЦПК України суддя-доповідач протягом трьох днів здійснює перевірку відповідності заяви вимогам цього Кодексу. У разі встановлення, що заяву подано без додержання вимог ст.ст. 357 та 358 цього Кодексу, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Згідно із п.1 ч. 4 ст. 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо заяву подано без додержання вимог статей 357 та 358 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки протягом установленого строку

Керуючись ст.ст. 354, 357, 358 ЦПК України,

у х в а л и в :

Надати ОСОБА_1 строк до 24 лютого 2016 року для усунення зазначених недоліків.

Роз'яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали заява буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України Я.М. Романюк