Єдиний унікальний номер: 378/11/16-ц
Провадження № 2/378/31/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2016 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретарів: Карабань З. І.,

Шевченко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Станіславчицької сільської ради про визнання права на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_2, посилаючись на те, що відповідно до погосподарських книг Станіславчицької сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки житловий будинок АДРЕСА_1, 1965 року побудови, відносився до майна двору робітників та службовців. Рішенням №22 від 29 грудня 1994 року виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради визнано право власності на даний житловий будинок за його (позивача) матір'ю ОСОБА_4 .

Рішенням 15 сесії 5 скликання Станіславчицької сільської ради №131 від 03 липня 2008 номер будинку АДРЕСА_1 змінено на НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Станіславчик померла ОСОБА_4, спадщину після смерті якої прийняв він (позивач) - спадкоємець за заповітом, посвідченим 22 квітня 1993 року Станіславчицькою сільською радою за реєстром №17.

Вважає, що мати відповідно до статей 100,101 ЦК УРСР (1963р.) та Закону України «Про власність» за життя набула права власності на вищевказаний житловий будинок як на майно двору робітників та службовців, і це право в силу статті 1218 ЦК України увійшло до складу спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті останньої.

Як вбачається з повідомлення Станіславчицької сільської ради, довідки КП КОР «Південне МБТІ» свідоцтва про право власності на ім'я померлої не видавалося, що позбавляє його (позивача) можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні.

Житловий будинок загальною площею 68,70 кв. метри житловою площею 27,40 кв. метри вартістю 145985 гривень розташований на земельній ділянці, яка не приватизована. На земельній ділянці розташовані також погріб під частиною будівлі «Б/п», прибудова «а», літня кухня-гараж «Б», сарай «В», убиральня «Г», баня «Д», сарай тимчасовий «Ж», колодязь питний №1, огорожа №2, ворота з хвірткою №3.

Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 на вказаний житловий будинок.

В судове засідання позивач та його представник ОСОБА_5 не з'явилися, представник позивача подала до суду заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність та відсутність позивача.

Представник відповідача Станіславчицької сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради.

Суд, розглянувши матеріали справи, заяву відповідача Станіславчицької сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що що відповідно до погосподарських книг Станіславчицької сільської ради за 1986-1995 роки (а. с. 20-21), архівного витягу, житловий будинок № АДРЕСА_1, 1965 року побудови, належав до майна до майна робітників і службовців, який згідно рішення №22 від 29 грудня 1994 року виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради належав ОСОБА_4. Проте, реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 15) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні(а. с. 44).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, спадщину після її смерті за заповітом прийняв син ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1268 ч. 3 ЦК України (а. с. 34).

Загальна площа вищевказаного будинку становить 68,70 м2, житлова площа - 27,40 м2, інветаризаційна вартість будинку - 145985 гривень (а. с. 20-24).

У відповідності до вимог статей 100, 101 ЦК УРСР (1963 року) в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. В особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його).

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», суди повинні ураховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12).

Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку, розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 згідно статей 100, 101 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України «Про власність» за життя набула право власності на вищевказаний житловий будинок, які діяли на час визнання за нею права власності Станіславчицькою сільською радою, і це право в силу статті 1218 ЦК України увійшло до складу спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті останньої, і оскільки Станіславчицькою сільською радою позов визнається, - він підлягає задоволенню.

Оскільки Станіславчицька сільська рада до пред'явлення позову про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст. ст. 100, 101, ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 15 ч. 1, 182, 392, 1218, 1223 ч. 1, 1268 ч. 3 ЦК України, ст. 2, ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 68,70 кв. метри житловою площею 27,4 кв. метри вартістю 145985 (сто сорок п'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят п'ять) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення виготовлено 22 січня 2015 року.

Суддя Н. М. Марущак