Справа № 369/5390/15-ц
Провадження № 2/369/419/16
РІШЕННЯ

Іменем України

21.01.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Кондратенко М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів і стягнення додаткових витрат на дітей, посилаючись на те, що 11 вересня 1999 році між нею і ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. Під чаc шлюбу у них народились діти: ОСОБА_2, 2000 року народження, ОСОБА_2, 2004 року народження, які проживають з нею. 12 травня 2011 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб розірвано.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 березня 2014 року у цивільній справі № 369/269/14-ц задоволено позов про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 13 січня 2014 року, та видано два виконавчі листи.

07 серпня 2014 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві було виконано розрахунок заборгованості відповідно до наданої довідки з банку «Діамантбанк».

Згідно даного розрахунку станом на 01 червня 2014 року заборгованість зі сплати аліментів становить: ВП № 49 грн., ВП № 49 грн.. Загальна сума боргу становить 11 298 грн..

Ні стягувачем, ні боржником даний розрахунок від 07 серпня 2014 року не був оскаржений відповідно до законодавства, постанови щодо скасування даного розрахунку начальнику ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві в матеріалах виконавчого провадження відсутні, а відтак даний розрахунок є законним і таким, що забезпечує реальне виконання сплати заборгованості по аліментам.

30 вересня 2014 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчих проваджень.

05 лютого 2015 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області визнано незаконними та скасовано постанови про закінчення виконавчого провадження № 42654017 та № 42653910 від 30 вересня 2014 року державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києва за виконавчим листом № 369/269/14-ц, виданим 04 березня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, та зобов»язано державного виконавця Ярошенко В.М. відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження. Також зобов»язано державного виконавця Ярошенко В.М. Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві здійснити перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань виявлення доходу за місцем провадження господарської діяльності та провести виконавчі дії, спрямовані на забезпечення та своєчасне і повне виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 березня 2014 року у цивільній справі № 369/269/14-ц, у повному обсязі.

Постанова про відновлення виконавчого провадження була винесена 27 лютого 2015 року по виконавчих провадженнях № 42653910 та № 42654017.

На час подання вказаного позову ОСОБА_2 не виконуються зобов»язання зі сплати заборгованості по аліментах.

Відповідно до вимог ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідач фізична особа-підприємець, який одержує дохід шляхом надання в оренду власного нерухомого майна, при цьому відповідно до копії довідки з банку «Діамантбанк» від 04 червня 2014 року, з січня по травень 2014 року ОСОБА_2 одержав на розрахунковий рахунок дохід у сумі 50 105 грн. 97 коп..

ОСОБА_2 жодного разу з моменту відкриття провадження до його незаконного закриття та передачі виконавчих листів до іншого ВДВС не мав повної інформації щодо своїх доходів. Єдиний достатній документ, який хоча б якимось чином відображає доходи відповідача, є довідка з банку «Діамантбанк» від 04 червня 2014 року, по якому державним виконавцем була розрахована заборгованість, та складено довідку-розрахунок заборгованості від 07 серпня 2014 року.

Відповідно до підрахунків державного виконавця по ВП № 42653910 боржник з червня 2014 року по серпень 2014 року сплатив 3088 грн. 78 коп. та виконав оплату у розмірі 3669 грн. 50 коп. у вересні місяці. По ВП № 42654017 боржник з червня по серпень 2014 року сплатив 3088 грн. 78 коп. та виконав оплату у розмірі 3669 грн. 50 коп. у вересні місяці.

Відповідно до вказаних виплат по аліментах ОСОБА_2 сплачував аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а саме щомісячно по 385 грн. 80 коп. на кожного, що суперечить рішенню Києво-Святошинського районного суду від 04 березня 2014 року, в якому визначено розмір аліментів з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 13 січня 2014 року.

За своїми розрахунками позивач ОСОБА_1 вважала, що за період з 07 серпня 2014 року по 20 травня 2015 року сума неустойки, яку відповідач зобов»язаний сплатити, становить 79305 грн..

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 з посиланням на вимоги ст. ст. 185, 196 СК України просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 79 305 грн., призначити ОСОБА_2 стягнення на додаткові витрати щомісяця в розмірі 2500 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, стягнути з ОСОБА_2 за минулий період-1 (один) рік додаткові витрати у розмірі 60 000 грн..

У липні 2015 року позивач ОСОБА_1 подала суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, посилаючись на те, що загальна сума неустойки по довідці № 3621/15 становить 32 909 грн. 68 коп., загальна сума неустойки по довідці № 3622/15 становить 32 909 грн. 68 коп..Позивач ОСОБА_1 в поданій суду заяві позовні вимоги уточнила і остаточно просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 65 819 грн. 36 коп..

В судовому засіданні 14 вересня 2015 року судом ухвалено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав і просив його задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала і заперечувала проти його задоволення, і в наданих суду запереченнях представник відповідача вказувала, що наведений в позовній заяві розрахунок неустойки не відповідає дійсності, та здійснений позивачкою, виходячи з недійсної довідки розрахунку від 07 серпня 2014 року, оскільки у вересні 2014 року державним виконавцем було здійснено перерахунок заборгованості і складено довідки-розрахунки № 3621/15, № 3622/15 від 09 вересня 2014 року, які є вірними і остаточними. Відповідно до довідки розрахунку від 09 вересня 2014 року заборгованість боржника по аліментам складає 3650 грн. по кожній дитині. 19 вересня 2014 року ОСОБА_2 сплатив заборгованість згідно квитанцій б/н від 19 вересня 2014 року в обсязі 3670 грн. та 3669 грн. 50 коп. по кожній дитині, чим повністю погасив заборгованість по аліментам. Також представник відповідача вказувала, що довідки від 09 вересня 2014 року було вручено відповідачу 10 вересня 2014 року, тому першим днем прострочення виконання зобов'язання є саме 10 вересня 2014 року і обчислення пені потрібно здійснювати саме з цієї дати і по довідці від 09 вересня 2014 року. Таким чином, несвоєчасне виконання грошового зобов'язання тривало з 10 вересня 2014 року по 19 вересня 2014 року, загальна сума неустойки становить 730 гривень. Також представник відповідача надала розрахунок пені, виходячи з того, що боржник з січня місяця мав би точні розрахунки по місячним сплатам, наведеним у довідці від 09 вересня 2014 року, сума пені становить 7889, 40 гривень по кожній дитині. Додатково представник відповідача пояснила, що в матеріалах виконавчих проваджень № 42654017 та № 42653910 знаходяться довідки-розрахунки від 09 вересня 2014року, 30 вересня 2014 року, 26 листопада 2014 року, 12 грудня 2014 року, 13 липня 2015 року, в яких міститься інший розрахунок аліментних зобов»язань, ніж в довідці-розрахунку від 07 серпня 2014 року. 21 січня 2016 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на дії Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, начальника Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, скасування довідок-розрахунків заборгованості по сплаті аліментів та зобов»язання вчинити певні дії, визнано бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві щодо виконання ухвали від 05 лютого 2015 року неправомірною та зобов»язано ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві усунути порушення шляхом здійснення перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань пред'явлення доказу за місцем провадження господарської діяльності за 2014 рік та 2015 рік; визнано бездіяльність начальника ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві незаконною стосовно ігнорування скарг стягувача ОСОБА_1 шляхом ненадання відповіді на скарги від 06 липня 2015 року, 15 травня 2015 року, скасовано довідки-розрахунки заборгованості по аліментам, а саме: довідку від 09 вересня 2014 року №3622/15 та 3621/15, довідку від 30 вересня 2014 року №3622/15 та 3621/15, довідку від 26 листопада 2014 року №3622/15 та 3621/15, довідку від 12 грудня 2014 року №3622/15 та 3621/15, довідку від 13 липня 2015 року №1774/10 та 1775/10; зобов»язано ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві виконати розрахунок заборгованості по аліментам відповідно до рахунку боржника за 2014 та 2015 рік по виконавчим провадженням № 42654017 та № 42653910 і надати його учасникам виконавчого провадження. Представник відповідача зазначала, що оскільки ухвала від 21 січня 2016 року на день розгляду цієї справи законної сили не набрала, розрахунок пені наданий позивачем, не може ґрунтуватись на довідці від 07 серпня 2014 року, оскільки державним виконавцем було здійснено перерахунок у довідці- розрахунку від 09 вересня 2014 року, яка є дійсною на час розгляду справи. Також довідка-розрахунок від 07 серпня 2014 року не містить достовірного розрахунку, що було встановлено ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2015 року, якою визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця по виконанню виконавчих проваджень № 42654017 та № 42653910 та зобов'язано здійснити перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань виявлення доходу за місцем провадження господарської діяльності, та провести виконавчі дії. Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві в порушення Закону України «Про виконавче провадження» вимоги ухвали не виконав, заходів щодо перевірки доходів боржника не здійснив, що стало підставою для позивачки звернутись до суду з повторною скаргою, за результатом розгляду якої Києво-Святошинським районним судом Київської області винесено ухвалу від 21 січня 2016 року. Також з посиланням на вимоги ст. 258 ЦК України представник відповідача ОСОБА_2 заявив суду про сплив спеціальної позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 березня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3. та ОСОБА_4., в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 13 січня 2014 року.

На виконання вказаного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 04 березня 2014 року було видано два виконавчих листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_2 та на утримання неповнолітнього ОСОБА_2, в розмірі 1/6 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно.

25 березня 2014 року державним виконавцем державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 42653910 з примусового виконання виконавчого листа № 369/269/14-ц, виданого 04 березня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 42654017 з примусового виконання виконавчого листа № 369/269/14-ц, виданого 04 березня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості від 07 серпня 2014 року № 3621/15 вбачається, що на виконанні у ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві перебував виконавчий лист № 2-369/269/14-ц від 04 березня 2014 року, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_2, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13 січня 2014 року та до повноліття дитини. За період з 13 січня 2014 року по червень 2014 року нараховано аліменти в сумі 8 352 грн... Відповідно до квитанцій від 15 липня 2014 року та від 04 червня 2014 року ОСОБА_2 сплатив на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 2703 грн. Станом на 01 червня 2014 року заборгованість складає 5649 грн.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості від 07 серпня 2014 року № 3622/15 вбачається, що на виконанні у ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві перебував виконавчий лист № 2-369/269/14-ц від 04 березня 2014 року, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_2, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13 січня 2014 року та до повноліття дитини. За період з 13 січня 2014 року по червень 2014 року нараховано аліменти в сумі 8 352 грн.. Відповідно до квитанцій від 15 липня 2014 року та від 04 червня 2014 року ОСОБА_2 сплатив на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 2703 грн. Станом на 01 червня 2014 року заборгованість складає 5649 грн.

З довідки-розрахунку заборгованості від 09 вересня 2014 року по аліментах встановлено, що з 13 січня 2014 року по серпень 2014 року, з урахуванням сплачених 3089,00 грн., заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 вересня 2014 року складає 3650,00 грн.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості від 30 вересня 2014 року № 3621/15 розмір аліментів, який підлягав сплаті, склав 6648 грн. 03 коп., а ОСОБА_2 було сплачено 3088,78 грн. За період з 29 серпня 2014 року по 22 вересня 2014 року ОСОБА_2 мав сплатити 423 грн. 13 коп., а сплатив 3669 грн. 50 коп., і тому заборгованість по сплаті аліментів по кожній дитині складає 312,88 грн.

З квитанції № К3М0002F4D від 04 червня 2014 року вбачається, що ОСОБА_2 здійснив переказ на користь ОСОБА_1 в розмірі 387,80 грн. аліментів.

З квитанції № К3М0002F4F від 04 червня 2014 року вбачається, що ОСОБА_2 здійснив переказ на користь ОСОБА_1 в розмірі 387,80 грн. аліментів.

З квитанції № K235000KDG від 15 липня 2014 року та квитанції № K235000KDF від 15 липня 2014 року вбачається, що ОСОБА_4 перерахував на користь ОСОБА_1 аліменти за період з лютого по липень 2014 року, по 2326,81 грн. по кожній квитанції.

З квитанцій № K235000KWZ та № K235000KXO від 07 серпня 2014 року вбачається, що ОСОБА_2 перерахував аліменти на користь ОСОБА_1 по 387,74 грн. відповідно.

Згідно з платіжними дорученнями від 19 вересня 2014 року ОСОБА_2 перерахував на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 в розмірі 3670,00 грн., та на утримання сина ОСОБА_2 в розмірі 3669,50 грн.

Відповідно до квитанцій № KIZR001AA6 та № KIZR001AT6 від 16 жовтня 2014 року ОСОБА_2 сплатив на користь ОСОБА_1 312,83 грн. на утримання сина ОСОБА_2 та 312,83 грн. на утримання сина ОСОБА_2

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 12 грудня 2014 року № 3622/15 та № 3621/15, у ОСОБА_2 заборгованість по аліментах на утримання сина ОСОБА_2 та на утримання сина ОСОБА_2 відсутня, переплата по аліментах на утримання сина ОСОБА_2 склала 0,54 коп.

30 вересня 2014 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчих проваджень.

05 лютого 2015 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області визнано незаконними та скасовано постанови про закінчення виконавчого провадження № 42654017 та № 42653910 від 30 вересня 2014 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києва за виконавчим листом № 369/269/14-ц, виданим 04 березня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, та зобов»язано державного виконавця Ярошенко В.М. відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження. Також зобов»язано державного виконавця Ярошенко В.М. відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві здійснити перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань виявлення доходу за місцем провадження господарської діяльності та провести виконавчі дії, спрямовані на забезпечення та своєчасне і повне виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 березня 2014 року у цивільній справі № 369/269/14-ц, у повному обсязі.

Згідно вимог ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до положень ст. ст. 7, 8 Сімейного кодексу України до правовідносин сторін підлягають застосуванню норми глави 19 Цивільного кодексу України щодо позовної давності.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду 21 травня 2015 року. В даному випадку за правилами ст. 258 Цивільного кодексу України вимоги про стягнення неустойки мають бути заявлені за період з 20 травня 2014 року по день звернення до суду з позовною заявою. Проте, розрахунок неустойки (пені), наданий позивачкою, як зазначено нею в позовній заяві, здійснено за період з січня 2014 року по червень 2014 року.

Позивачем надано суду розрахунок неустойки (пені), який ґрунтується на довідці-розрахунку від 07 серпня 2014 року і нарахований за період з січня 2014 року по червень 2014 року, однак суд не може погодитись із вказаним розрахунком, оскільки в матеріалах виконавчих проваджень були наявні довідки-розрахунки які виконані державним виконавцем від 09 вересня 2014 року, 30 вересня 2014 року, 12 грудня 2014 року, 13 липня 2015 року, і містили щомісячну відмінність у сумах по сплаті аліментів, ніж довідка-розрахунок від 07 серпня 2014 року. Обґрунтування щодо виконання розрахунку неустойки (пені) на підставі саме довідки від 07 серпня 2014 року, а не останньої, яка існувала на день звернення позивачки до суду від 12 грудня 2014 року, позивачкою суду не надано.

Також слід зазначити, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2015 року, в справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання бездіяльності державного виконавця Ярошенко В.М. ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві та начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Білан С.В. неправомірною, визнання незаконними та скасування постанов та зобов»язання вчинити дії, заінтересована особа ОСОБА_2, скаргу ОСОБА_1 задоволено. В даній ухвалі суду від 05 лютого 2015 року визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Ярошенко В.М. ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва по виконанню виконавчих проваджень № 42654017 та № 42653910 від 25 березня 2014 року. Зобов»язано державного виконавця Ярошенко В.М. ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві здійснити перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань виявлення доходу за місцем провадження господарської діяльності та провести виконавчі дії, спрямовані на забезпечення своєчасного і повного виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 березня 2014 року. Як встановлено судом в ухвалі суду від 05 лютого 2015 року, державним виконавцем Ярошенко В.М. ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві під час примусового виконання виконавчих листів № 369/269/14-ц, виданих 04 березня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, не в повному обсязі вчинено виконавчі дії, передбачені чинним законодавством, спрямовані на виявлення джерел доходів боржника і його майнового стану, чим порушено приписи закону щодо забезпечення повного, своєчасного та всебічного виконання рішення суду, та у зв»язку з цим зобов»язано державного виконавця здійснити перевірку доходів фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 і провести виконавчі дії, передбачені чинним законодавством України, та які повинні бути спрямовані на повне та своєчасне виконання рішення суду, в повному обсязі. Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві в порушення Закону України «Про виконавче провадження» вимоги ухвали від 05 лютого 2015 року не виконав, заходів щодо перевірки доходів боржника не здійснив, що стало підставою для позивача ОСОБА_1 звернутись до суду з повторною скаргою, про що зазначено нею було у поданій скарзі до суду, та за наслідками розгляду якої Києво-Святошинським районним судом Київської області 21 січня 2016 року було винесено ухвалу, в якій скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. В ухвалі суду від 21 січня 2016 року судом визнано бездіяльність ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві щодо виконання ухвали суду від 05 лютого 2015 року неправомірною та зобов»язано ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві усунути порушення шляхом здійснення перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за 2014 та 2015 роки, та зобов»язано ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві виконати розрахунок заборгованості по аліментам відповідно до рахунку боржника за 2014 та 2015 рік по ВП № 42653910 та ВП № 42654017.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано суду належних доказів в обгрунтування позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 195, 196 ЦК України, ст. ст. 3, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.

н