У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2016 року за заявою ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про відстрочку виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2014 року.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_2посилалась на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2014 року з неї на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стягнуто заборгованість за кредитним договором № МL-005/145/2008 від 01 серпня 2008 року, яка складається із заборгованості за основною сумою кредиту - 95410,66 дол. США, несплачених відсотків за користування кредитом - 9412,70 дол. США, що у загальному розмірі за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку становить 1 219 095 грн 67 коп., а також пеню за прострочення виконання зобов'язання у сумі 111 000 грн.

Заявник зазначала, що з березня 2012 року вона працювала на посаді майстра-косметолога в СПД-ФО ОСОБА_3 та отримувала заробітну плату, з якої роботодавцем щомісяця проводились відрахування на погашення кредитної заборгованості завищевказаним рішенням суду.

Посилаючись на те, що з грудня 2015 року вона звільнена з роботи та перебуває на обліку в центрі зайнятості Оболонського району м. Києва як безробітна, просила задовольнити заяву про відстрочку виконання рішення суду.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року заяву ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2014 року задоволено.

Відстрочено виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2014 року у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договоромстроком на один календарний рік з дати набрання законної сили вказаною ухвали.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна»задоволено, ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року скасовано і постановлену нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2 звернулась до суду із касаційною скаргою, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву, виходив з того, що вказані ОСОБА_2 обставини у заяві про відстрочку виконання рішення є такими, що тимчасово утруднюють виконання рішення суду у розумінні ст. 373 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2014 року, правильно встановивши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що твердження заявника про її скрутний матеріальний стан та відсутність у неї роботи не можуть розцінюватись як такі, що є особливими або винятковими обставинами, та у відповідності до приписів ст. 373 ЦПК Україниунеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення, оскільки ОСОБА_2 є особою працездатного віку, перебуває на обліку у центрі зайнятості Оболонського району м. Києва та отримує допомогу по безробіттю.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування ухвали суду.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2016 року за заявою ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М.Мазур