АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 658/2287/15-ц
Номер провадження:22-ц/791/208/16
Головуючий в І інстанції Подячева І.Д.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 30.10.2015 року у справі за позовом ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Каховка Каховського міськрайонного управління юстиції, третя особа: відділ у справах дітей Каховської міської ради про встановлення факту батьківства та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 30.10.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не звернув уваги, відносно якої особи позивачка встановлювала юридичний факт батьківства. З відповідачами по справі ОСОБА_7, ОСОБА_8 вона чином спільно не проживала та спільно не виховувала свою доньку і в судовому засіданні данні обставини ОСОБА_5 не доводила. Також на підтвердження своїх вимог ОСОБА_5, крім письмових доказів (фотокартки, звуко- і відеозаписів) спільного виховання, утримання померлим ОСОБА_9 доньки, та визнання ОСОБА_6 за життя ОСОБА_9 своєю донькою, клопотала перед судом про допит свідків: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, які в судовому засіданні зазначені факти підтвердили. Суд при прийнятті рішення повинен був надати оцінку та розкрити зміст показань свідків, як зі сторони позивача, так і на стороні відповідача, але суд при прийнятті оскаржуваного рішенні взагалі не вказав даних свідків і не надав оцінку змісту їх показань, що є порушенням вимогам ст.ст.58,212 та 215 ЦПК України. У звязку з чим просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представниця ОСОБА_5 ОСОБА_16, у судовому засіданні на задоволенні апеляції наполягала, з підстав зазначених у скарзі.

Представник ОСОБА_7 ОСОБА_17, у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Інші учасники процесу до суду не зявилися, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які до суду не з'явились на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно- процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_5 є безпідставні, оскільки належними та допустимими доказами не доведені.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 народилась 21.03.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ? КГ № 080142 від 03.06.2000 року, де батьком зазначено ОСОБА_18 (а.с.4).

Запис про батька у свідоцтво про народження зроблено зі слів позивачки, що підтверджується відповідним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с.6).

ОСОБА_6 проживає з матірю за адресою: м. Каховка, вул. Пушкіна, 47.

Згідно свідоцтва про укладання шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з 02.10.1975 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.61).

30.08.2014 року ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.09.2014 року №311 (а.с.98).

На день смерті ОСОБА_9 був зареєстрований та постійно проживав з дружиною ОСОБА_7 за адресою: м. Каховка, вул. І.Золіна, 136 (а.с.104).

Відповідно до розяснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені в п. 3 Постанови №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сімю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Згідно до ч.3 ст.53 КпШС при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матірю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини або, докази, що з достовірністю підтверджуються визнання відповідачем батьківства.

Виходячи зі змісту ст.53 КпШС України особі, яка звертається до суду з позовом про встановлення батьківства (факту батьківства), належить довести факт спільного проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж надати докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як показують матеріали справи позивачкою, у якості доказів, були надані аудіо- та відеозаписи, а також фото та письмові докази, які на її думку, мали свідчити на користь її тверджень про визнання ОСОБА_9 батьківства щодо її доньки ОСОБА_6. Проте, колегія суддів за наслідками дослідження та перевірки доводів апелянтки щодо неправильної оцінки зазначених доказів доходить висновку про відповідність дій суду першої інстанції з приводу оцінки наданих доказів вимогам цивільно-процесуального закону та відхилення названих доводів. Зокрема, правильним вважає колегія висновок суду першої інстанції про відсутність у відеозаписах весілля родичів позивачки даних які б беззаперечно свідчили про визнання ОСОБА_9 свого батьківства щодо доньки ОСОБА_5 Правильно також були оцінені і аудіо записи розмови ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_9, який був зроблений ОСОБА_5 02.08.2014 року, оскільки з їх змісту також однозначно не випливає, що ОСОБА_9 за життя визнавав своєю дочкою ОСОБА_6. Погоджується колегія і з оцінкою суду письмових доказів, наданих ОСОБА_5, як таких, які не муть бути розцінені як достовірні докази на підтвердження позиції позивачки через їх суперечливість.

Посилання апелянтки на неповну та необєктивну оцінку судом першої інстанції показань свідків колегією відхиляються, оскільки суд оцінював названі показання у їх сукупності із іншими доказами у справі і дійшов правильних висновків щодо їх недостатності для підтвердження обставин на які посилається позивачка в обґрунтування своїх вимог.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно врахував те, що позивачка ОСОБА_5 отримувала державну соціальну допомогу як одинока мати та у інших питаннях, які стосувались оплати за дитячий садок також посилалась на те, що виховує дитину сама. Окрім того, колегія враховує те, що ОСОБА_5 протягом 14 років жодного разу не ставила питання щодо визнання батьківства ОСОБА_9, а також те, що сам ОСОБА_9 07.03.2014 року склав заповіт, яким заповів все своє майно своїй дочці ОСОБА_8 без згадування у ньому будь-яких інших осіб.

Таким чином, оскільки позивачка не надала суду достовірних та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів, що вона разом з ОСОБА_9 спільно проживали та вели господарство, що померлий виховував або утримував ОСОБА_6 як власну дитину або інших доказів, які б з достовірністю підтверджували факт батьківства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_5 у задоволенні її позовних вимог.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 відхилити, а рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 30.10.2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: Л.І.Вербицька

ОСОБА_3