Справа № 357/5395/15-ц Головуючий у І інстанції Жарікова О. В.
Провадження № 22-ц/780/347/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 14.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

14 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу електронних торгів, акта державного виконавця про реалізацію нерухомого майна (предмета іпотеки) з прилюдних торгів та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів,

встановила:

У квітні 2015 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом до відповідачів Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, ОСОБА_3, в якому посилався на те, що йому належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 згідно договору дарування квартири від 19.02.2001 року, яку він передав у іпотеку за умовами іпотечного договору від 23.09.2008 року у забезпечення виконання зобовязань за договором відновлювальної кредитної лінії № 370 від 23.09.2008 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.10.2013 року стягнуто з нього на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 370 від 23.09.2008 року в сумі 156429,40 грн.

На підставі даного рішення судом видано виконавчий лист, на підставі якого 18.11.2013 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ Київської області Дорошенком Р.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 12.03.2014 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна, а саме належної позивачу квартири АДРЕСА_2.

У вересні 2014 року за замовленням МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ проведено експертну оцінку вказаної квартири та направлено матеріали для проведення електронних торгів до ДП «Інформаційний центр». Перші електронні торги, призначені на 29.12.2014 року з початковою ціною продажу майна 542713,00 грн., не відбулися. Після чого МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ провів переоцінку квартири, визначивши її вартість в сумі 407034,75 грн., та повторно направив матеріали для проведення електронних торгів.

В другій половині січня 2015 року позивач отримав від ДП «Інформаційний центр» лист з повідомленням про призначення електронних торгів на 06.02.2015 року (пятниця). Зранку 09.02.2015 року (понеділок) позивач повністю погасив перед ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 370, чим фактично повністю виконав рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.10.2013 року.

Того ж дня, позивач надав до МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ документальне підтвердження повного виконання рішення суду та просив на цій підставі закрити виконавче провадження. Однак, МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ вручено позивачу повідомлення від 09.02.2015 року № 287В23/02-02-04 про те, що станом на 09.02.2015 року він дійсно в повному обсязі погасив кредитні кошти за кредитним договором, сплатив виконавчий збір і витрати на проведення виконавчих дій, але разом з тим 06.02.2015 року відбулися торги з реалізації квартири АДРЕСА_2, переможцем яких визнаний відповідач ОСОБА_3

На початку квітня 2015 року позивач отримав від ОСОБА_3 лист, в якому містились копії свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 01.04.2015 року, виданого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_2 та лист з проханням узгодити дату та час передачі йому вказаної квартири.

Позивач вважає, що електронні торги були проведені МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ та ДП «Інформаційний центр» з грубим порушенням вимог чинного законодавства, що вказує на їх недійсність, внаслідок чого є незаконним оформлення права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_3

Так, спірна квартира станом на час проведення електронних торгів була предметом іпотеки згідно іпотечного договору № 316 від 23.09.2008 року, у звязку з чим до першочергового застосування при регулюванні вказаних спірних правовідносин підлягають спеціальні норми Закону України «Про іпотеку», зокрема, ст. 33 цього Закону, ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», а також умови іпотечного договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація на інших підставах, не передбачених ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», є незаконною.

В даному ж випадку звернення стягнення на належну позивачу квартиру відбулось по Закону України «Про іпотеку» за процедурою, передбаченою для реалізації іпотечного майна, на яке звернуто стягнення за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса без відповідних правових підстав, тобто за відсутності рішення суду або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також позивач вважає, що при проведенні електронних торгів порушена процедура їх проведення, яка визначена в Тимчасовому порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 16.04.2014 року № 656/5.

Так, в порушення п. 11 розділу 7 Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 16.04.2014 року № 656/5, позивачу не було направлено нотаріально засвідчену копію акта державного виконавця про реалізацію нерухомого майна (предмета іпотеки) з прилюдних торгів і з його змістом він не ознайомлений.

З свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів убачається, що акт державного виконавця про реалізацію нерухомого майна (предмета іпотеки) з прилюдних торгів датовано 20.02.2015 року, а саме свідоцтво видано нотаріусом 01.04.2015 року. Тому у відповідача ОСОБА_3 виникло право власності на спірну квартиру саме з 01.04.2015 року згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України.

Проте, відповідно до вимог пункту 8.1 договору відновлювальної кредитної лінії № 370, пункту 9.1 іпотечного договору № 316, ст. 593 ЦК України та ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» 09.02.2015 року припинено іпотеку по іпотечному договору № 3126 від 23.09.2008 року у звязку з повним виконанням позивачем всіх зобовязань за кредитним договором.

За таких обставин, 01.04.2015 року не було правових підстав для припинення його права власності на спірну квартиру, а у відповідача ОСОБА_3 не могло виникнути право власності на це нерухоме майно. Тому оформлення відповідних правовстановлюючих документів на його імя суперечить вищевказаним правовим нормам.

Крім того, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження по стягненню з позивача заборгованості за кредитним договором підлягало закриттю 09.02.2015 року і жодних виконавчих дій після цієї дати державний виконавець вчиняти не міг. Про те, в порушення цієї норми Закону 20.02.2015 року було оформлено акт державного виконавця про реалізацію нерухомого майна (предмета іпотеки) з прилюдних торгів.

Описані порушення вищенаведених нормативно-правових актів є підставою для визнання електронних торгів недійсними та скасування виданих за їх результатами протоколу електронних торгів № 490014 від 06.02.2015 року, акту державного виконавця про реалізацію нерухомого майна (предмета іпотеки) з прилюдних торгів від 20.02.2015 року та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 01.04.2015 року.

Позивач просив суд визнати недійсними електронні торги по реалізації предмета іпотеки, реєстраційний номер лота 36065, а саме: трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3, які відбулися 06.02.2015 року; визнати недійсним та скасувати протокол № 49014 проведення електронних торгів від 06.02.2015 року щодо реалізації предмета іпотеки зазначеної квартири, реєстраційний номер лота 36065; визнати недійсним та скасувати акт державного виконавця про реалізацію нерухомого майна (предмета іпотеки) з прилюдних торгів від 20.02.2015 року зазначеної квартири; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 01.04.2015 року спірної квартири, видане державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4 на імя покупця ОСОБА_3, зареєстроване в реєстрі за № 1-684. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів понесені витрати на сплату судового збору.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, яке полягає в тому, що суд не взяв до уваги те, що дії державного виконавця були проведені в порядку реалізації іпотечного майна на підставах, не передбачених ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», тобто за відсутності рішення суду або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, суд не взяв до уваги те, що електронні торги відбулися 06.02.2015 року, а він 09.02.2015 року повністю сплатив кредитні кошти в розмірі 168326,23 грн., тому державний виконавець не вправі був 20.02.2015 року складати акт про реалізацію нерухомого майна (предмета іпотеки) з прилюдних торгів.

Також суд не взяв до уваги те, що позивач не отримував повідомлення державного виконавця про те, що 29.12.2014 року прилюдні електронні торги не відбулися та про необхідність проведення переоцінки майна, та акт про переоцінку вартості майна боржника від 05.01.2015 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки в ході розгляду справи позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність порушень правил проведення торгів встановлених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна.

При вирішенні даної справи суд перевіряв наступні обставини: чи мало місце порушення Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача. Суд, оцінивши подані сторонами докази, кожен окремо та взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважав, що під час проведення прилюдних торгів з реалізації кв. № 90, яка розташована в буд. № 21 по вул. Славіна в м. Біла Церква, Київської області, порушень Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів, які б вплинули на результати торгів та тим самим порушили права позивача, допущено не було, і тому правові підстави для задоволення позову відсутні. У звязку з цим, суд вважав, що відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог позивача.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно вимог ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 2, 3 та 4 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що позивачу належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 згідно договору дарування квартири від 19.02.2001 року, яку він передав у іпотеку за умовами іпотечного договору від 23.09.2008 року у забезпечення виконання зобовязань за договором відновлювальної кредитної лінії № 370 від 23.09.2008 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.10.2013 року з позивача стягнуто на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 370 від 23.09.2008 року в сумі 156429,40 грн.

На підставі даного рішення судом видано виконавчий лист, на підставі якого 18.11.2013 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ Київської області Дорошенком Р.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 12.03.2014 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна, а саме: квартири АДРЕСА_2.

Судом першої інстанції встановлено, що у вересні 2014 року за замовленням МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ проведено експертну оцінку вказаної квартири та направлено матеріали для проведення електронних торгів до ДП «Інформаційний центр». Перші електронні торги, призначені на 29.12.2014 року з початковою ціною продажу майна 542713,00 грн., не відбулися. Після чого МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ провів переоцінку квартири, визначивши її вартість в сумі 407034,75 грн., та повторно направив матеріали для проведення електронних торгів.

Встановлено, що у другій половині січня 2015 року позивач отримав від ДП «Інформаційний центр» лист з повідомленням про призначення електронних торгів на 06.02.2015 року. 09.02.2015 року позивач повністю погасив перед ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 370.

Встановлено, що 06.02.2015 року складено протокол № 49014 проведення електронних торгів, в якому зазначено, що торги відбулися, реєстраційний номер лота 36065; стартова ціна та ціна продажу - 407034,75 грн.; переможець торгів ОСОБА_3; сума, яку необхідно перерахувати на рахунок органу державної виконавчої служби, - 386683,01 грн. яка повинна бути сплачена переможцем до 19.02.2015 року. Даний протокол має бути отриманий організатором до 16.02.2015 року, та інші відомості. (а. с. 87-89).

Встановлено, що 20.02.2015 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ складено акт про реалізацію нерухомого майна (предмета іпотеки) з прилюдних торгів. (а. с. 267--268).

Встановлено, що згідно свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, виданого 01.04.2015 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4 про те, що покупцю ОСОБА_3 належить на праві власності майно, що складається з квартири № 90 в житловому будинку № 21 по вул. Славіна в м. Біла Церква, Київської області, яка придбана покупцем ОСОБА_3 за 407034,75 грн., що раніше належала ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири, зареєстровано в реєстрі за № 1-684. (а. с. 93).

Судом першої інстанції також встановлено наступні обставини. 18.11.2013 року до МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ Київської області надійшла заява ПАТ «Державний ощадний банк України» від 14.11.2013 року № 4548 про прийняття на виконання виконавчого листа по справі № 357/8381/13ц, 2/357/2783/13, виданого 30.10.2013 року, в якій ПАТ «Державний ощадний банк України» просив першочергово стягнути борг з ОСОБА_2 за рахунок реалізації трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_4, тобто сам іпотекодержатель просив стягнути борг за рахунок реалізації вказаної квартири.

18.11.2013 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження ВП № 40798652 з примусового виконання виконавчого листа № 2/357/2783/13, виданого 30.10.2013 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області. Вказану постанову отримав уповноважений представник стягувача 05.12.2013 року, а боржник ОСОБА_2 отримав її 04.02.2014 року, про що свідчать розписки.

26.11.2013 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_5 зроблено запит до відділу Держземагенства у м. Біла Церква та відділу Державної реєстраційної служби Білоцерківського МРУЮ з метою отримання інформації щодо юридичної та фактичної адреси боржника ОСОБА_2, наявності рахунків в банківських та кредитних установах, зареєстрованого права власності на нерухоме майно, наявності земельних прав, зареєстрованого права власності на нерухоме майно. Після цього, 20.02.2014 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_5 здійснено вихід на дільницю, однак, двері вказаної квартири ніхто не відчинив, що підтверджується копією акту державного виконавця.

25.02.2014 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_5 повторно здійснено вихід на дільницю, боржник двері відчинив, однак, до опису квартири не допустив, що підтверджується копією вказаного акту державного виконавця, який міститься в матеріалах справи.

12.03.2014 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_5 складено акт опису й арешту майна, згідно якого описано трикімнатну квартиру № 90, яка розташована в будинку № 21 в м. Біла Церква, Київської області, яка належить боржнику ОСОБА_2 Описане майно боржник прийняв на відповідальне зберігання, копію акту опису й арешту майна отримав боржник ОСОБА_2, що підтверджується його підписом в акті. Під час опису вказаного майна зауваження чи пропозиції у боржника ОСОБА_2 були відсутні, про що вказано в акті, який було отримано боржником під розписку. Вказаний акт складено у присутності понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Судом встановлено, що звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_2, посилаючись на абзац 3 п. 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 5, вважає, що державний виконавець не мав права реалізовувати іпотечне майно без відповідного рішення суду або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак, суд першої інстанції вірно не погодився з такою позицією позивача з огляду на те, що порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24, 27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), не є підставою для визнання електронних торгів недійсними, а підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом, зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36 , ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 зазначеного Закону.

За таких обставин, суд дійшов вірного висновку про те, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Судом встановлено, що обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація на підставах, не передбачених ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», є незаконним.

Однак, суд дійшов вірного висновку про те, що така думка позивача не узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 04.02.2015 року у справі № 6-238цс14, згідно яких, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України "Про виконавче провадження", а не нормами спеціального Закону України "Про іпотеку". У разі коли державний виконавець вчиняє дії на виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення чи виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні, то при вирішенні питання про наявність чи відсутність у діях державного виконавця порушень, слід виходити із загальних норм Закону України «Про виконавче провадження».

Як передбачено ч.1 розділу 2 Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5, реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем.

Постановою державного виконавця МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_5 від 29.05.2014 року призначено експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Згідно звіту з незалежної оцінки майна вих. №12967 від 13.08.2014 року, вартість трикімнатної квартири № 90, яка розташована в будинку № 21 по вул. Славіна в м. Біла Церква, Київської області складає 542713,00 грн. ОСОБА_1 від 16.09.2014 року № 16235 В23/03-02-04 представника стягувача та безпосередньо боржника повідомлено про визначену ринкову вартість вказаного майна, що підтверджується їхніми розписками від 16.09.2014 року та 18.09.2014 року відповідно.

26.09.2014 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ ОСОБА_5 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на квартиру № 90, яка розташована в будинку № 21 по вул. Славіна, 21 в м. Біла Церква Київської області в межах суми стягнення 156429,40 грн..

За зістом ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Прилюдні торги - це продаж майна, на яке звернено стягнення і яке підлягає реалізації. Під час проведення прилюдних торгів укладається угода про передачу майна у власність, сторонами якої, з одного боку, є покупець - учасник прилюдних торгів, котрим може бути фізична чи юридична особа, а з другого - продавець - відділ ДВС в особі спеціалізованої організації, яка організовує та провадить ці прилюдні торги за договором з Державною виконавчою службою. Власником цього майна стає покупець, котрий запропонував за нього у ході торгів найвищу ціну.

ДП «Інформаційний центр» є організатором прилюдних електронних торгів. Наказом Міністерства юстиції № 76/5 від 09 грудня 1997 року «Про утворення державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України» затверджений Статут підприємства. Підприємство здійснює свою діяльність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1272 від 14 липня 1999 року, відповідно до якої «Держінформ'юст» визначено адміністратором реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Мін'юсту.

Згідно Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5, організатор - державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення системи, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.

На виконання абзацу 5 розділу ІІІ Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів ДП «Інформаційний центр» повідомило МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ, боржника ОСОБА_2 та стягувача ВАТ «Державний ощадний банк України» про відомості щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів. Згідно протоколу № 29719 проведення електронних торгів 29.12.2014 року за стартовою ціною 542713,00 грн., прилюдні електронні торги не відбулися у звязку з тим, що від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція. Про вказану обставину повідомлено представника стягувача та безпосередньо боржника та розяснено про необхідність проведення переоцінки майна у відповідності до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується підписами під вказаним листом.

Верховний Суд України на спільному засіданні судових палат у цивільних та господарських справах 22.10.2014 року прийняв постанову у справі № 6-124цс14, предметом якої був спір про визнання прилюдних торгів недійсними. Суд зробив правовий висновок про те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Частиною п'ятою статті 62 Закону України "Про виконавче провадження", пунктом 7.1 Тимчасового положення, абзацом третім пункту 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця та з інших визначених Тимчасовим положенням причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки.

Згідно правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 24.10.2012 року у справі № 6-116 цс 12, який є обовязковим та має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, правила проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням.

Цим Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів,, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року № 152/361, ст. 34 Закону України "Про нотаріат").

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону).

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Встановлено, що при вирішенні даної справи суд перевіряв наступні обставини: чи мало місце порушення Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача.

Встановлено, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження недодержання будь-якою стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Суд, оцінивши подані сторонами докази, кожен окремо та взаємний звязок доказів у їх сукупності за правилами ст. 212 ЦПК України, вважав, що під час проведення прилюдних торгів з реалізації кв. № 90, яка розташована в буд. № 21 по вул. Славіна в м. Біла Церква, Київської області, порушень Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів, які б вплинули на результати торгів та тим самим порушили права позивача ОСОБА_2, допущено не було, і тому правові підстави для задоволення позову відсутні. У звязку з цим, суд вважав, що відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог позивача, які є похідними від зазначених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, судом вірно встановлено, що в ході розгляду справи позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність порушень правил проведення торгів, встановлених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, які б давали суду підстави для визнання оспорюваного правочину недійсним.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги те, що позивач 09.02.2015 року повністю виконав всі зобовязання за кредитним договором та одночасно за договором іпотеки № 316 від 23.09.2008 року, після чого державний виконавець не вправі був вчиняти будь-які виконавчі дії, крім постанови про закінчення виконавчого провадження, не заслуговують на увагу, так як суд дійшов вірного висновку, що вказані обставини не мають правового значення для даного спору, оскільки погашення суми заборгованості ОСОБА_2 було проведено вже після закінчення процедури реалізації його майна шляхом проведення електронних торгів. Тому жодним чином не впливає на проведені електронні торги 06.02.2015 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги те, що дії державного виконавця були проведені в порядку реалізації іпотечного майна на підставах, не передбачених ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», тобто за відсутності рішення суду або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, також не заслуговують на увагу, оскільки судом вірно встановлено, що в даному випадку державний виконавець вчиняв відповідні виконавчі дії, в тому числі арешт та примусову реалізацію арештованого майна з електронних торгів, на виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості відповідно до загальних норм Закону України «Про виконавче провадження», зокрема ст. ст. 52, 57, 58, 62, 63 зазначеного Закону, а не за правилами Закону України «Про іпотеку» та за умовами іпотечного договору.

Також не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що позивач не отримував повідомлення державного виконавця про те, що 29.12.2014 року прилюдні електронні торги не відбулися та про необхідність проведення переоцінки майна, та акт про переоцінку вартості майна боржника від 05.01.2015 року, оскільки спростовуються матеріалами справи. Крім того, дані обставини не є підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про відмову в позові.

За наведених обставин, оскільки судом не встановлено підстав для визнання електронних торгів недійсними, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні даного позову.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді