1Справа № 335/8514/16-ц 2-о/335/109/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в якій на підставі ст.256 ЦПК України просить суд встановити факт родинних відносин з ОСОБА_3 як рідних сістер.

Вивчивши матеріали заяви, вважаю необхідним відмовити заявнику у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають цивільні справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Статтею 234 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви. Якщо в заяві не зазначено з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Згідно ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Тобто за змістом даної статті суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об'єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

Стаття 1262 ЦК України встановлює другу чергу спадкоємців за законом, до яких відносяться брати та сестри спадкодавця, його баба та дід.

Вони закликаються до спадкування за обставин, передбачених ч. 2 ст. 1258 ЦК.

Якщо ж хто-небудь із спадкоємців першої черги живий і виявив бажання прийняти спадщину або прийняв її, спадкоємці другої черги до спадкування не закликаються. Брати і сестри є спадкоємцями померлого, якщо між ними встановлені кровні родинні зв'язки, причому родинні зв'язки можуть бути як повнорідні (походження від загальних батьків), так і неповнорідні (походження від одного із батьків).

Для встановлення цього факту вимагаються відповідні документи. Так, родинні відносини можуть підтверджуватися свідоцтвами органів реєстрації актів громадянського стану про народження, виписками із книг запису актів громадянського стану, записами в паспортах про дітей. Зокрема, щоб підтвердити родинні відносини між спадкодавцем і спадкоємцем - її сестрою, треба подати свідоцтва про народження спадкодавця і спадкоємця, і якщо в цих свідоцтвах батьки - одні й ті самі особи, то можна стверджувати, що спадкодавець і спадкоємець - сестри.

Пред'явлена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана із порушенням вимог ст.258 ЦПК України, а саме: у заяві про встановлення фактів, не зазначені причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, чи було відмовлено в одержанні документів, при тому, що заявник не позбавлений можливості звернутися до відповідного відділу РАЦС із відповідною заявою та отримати відповідні документи.

При цьому, слід звернути заяву заявника, що до заяви не надано відомостей про причини зміни прізвища ОСОБА_4 До заяви додано лише копія свідоцтва про одруження ОСОБА_5 з ОСОБА_6 згідно до якого ОСОБА_5Г змінила прізвище на ОСОБА_6 При цьому документів, які б підтверджували зміну прізвища ОСОБА_4 на ОСОБА_5 до заяви не додано.

Окрім того, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом заінтересованою особою є територіальна громада в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином, заява ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_2 про встановлення факту підлягає залишенню без руху, а заявник в установлений судом термін повинен усунути зазначені недоліки, в іншому випадку заява буде вважатися неподаною і буде повернута заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 121, п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу, залишити без руху.

Надати заявнику строк пять днів з моменту отримання копії ухвали суду для надання суду оновленої заяви, яка б відповідала вимогам ст. 256, 258 ЦПК України та її копій відповідно до кількості заінтересованих осіб, які беруть участь у справі.

Розяснити, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.В. Апаллонова