Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Мазур Л.М., Писаної Т.О.,Нагорняка В.А., Юровської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення стягнення на майно, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 21 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило передати в заклад позивачу у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором від 19 березня 2008 року № 440-017/ФК-08 у розмірі 162 108,43 грн, шляхом вилучення у власника ОСОБА_6 автомобіля Mitsubishi Outlander, 2008 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1 (новий реєстраційний номер НОМЕР_2), комплекту ключів до нього та свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу; звернути стягнення на автомобіль Mitsubishi Outlander, 2008 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1 (новий реєстраційний номер НОМЕР_2), який передано в заставу товариству з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», за договором застави транспортного засобу від 19 березня 2008 року № 440-017/Zфк-08, шляхом продажу позивачем за початковою ціною, що буде визначена незалежним суб'єктом оціночної діяльності на момент укладення договору купівлі-продажу, з укладенням від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем, з наданням повноважень на утримання дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ України за свідоцтвом про реєстрацію або його дублікатом, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, та зняття автомобіля з обліку в органах ДАІ України та стягнути судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 21 липня 2015 року, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

До початку судового розгляду справи від ОСОБА_6 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке колегія суддів залишає без задоволення, оскільки відповідно до ст. 333 ЦПК України справа розглядається без участі сторін, крім того, необхідності в отриманні пояснень від сторін у справі немає.

Судами встановлено, що 19 березня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 440-017/ФК-08, за умовами якого ОСОБА_7 отримав кредит у розмірі 181 900,00 грн для придбання автомобіля та зобов'язався повернути кредит у повному обсязі у строк до 18 березня 2015 року зі сплатою 10,30 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, цього ж дня між ОСОБА_7 та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено договір застави транспортного засобу № 440-017/Zфк-08, за умовами якого ОСОБА_7 передав в заставу банку автомобіль Mitsubishi Outlander, 2008 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому на праві власності, про що 20 березня 2008 року в державний реєстр обтяжень рухомого майна внесенні відповідні відомості про обтяження автомобіля.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банка», за умовами якого позивач, зокрема, набув право вимоги за кредитним договором від 19 березня 2008 року № 440-017/ФК-08 та договором застави від 19 березня 2008 року № 440-017/Zфк-08.

Внаслідок неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором у ОСОБА_7 утворилась заборгованість, яка рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 16 липня 2012 року була стягнута з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Дельта Банк».

У статті 19 Закону України «Про заставу» передбачено право заставодержателя задовольняти свої вимоги у повному обсязі за рахунок заставного майна, якщо зобов'язання на момент настання терміну виконання не буде виконано.

Сторони у справі передбачили право заставодержателя на звернення стягнення на предмет застави у разі його невиконання достроково (пункти 2.1.7, 2.1.8 договору застави).

На виконання рішення Маневицького районного суду Волинської області було відкрито виконавче провадження,у якому винесено постанову про розшук та затримання автомобіля, переданого у заставу.

Судами було встановлено, що спірний автомобіль за ОСОБА_7 не числиться, а був перереєстрований на відповідача ОСОБА_8, тобто відбулося відчуження заставного транспортного засобу боржником у зв'язку з чим неможливо задовольнити позовні вимоги банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу» заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Дане положення закону закріплене і в п. 3.1.5 договору застави, відповідно до якого заставодавець не має право відчужувати предмет застави у будь-який спосіб. Крім того, у цьому ж пункті зазначено, що заставодавець не може без згоди заставодержателя обтяжувати предмет застави зобов'язаннями третіх осіб (зокрема не передавати його у спільну власність, оренду, користування, лізинг тощо).

На підставі вказаних обставин справи суди дійшли висновку, що на порушення вимог закону та умов договору застави ОСОБА_7 відчужив спірний автомобіль, разом з тим це не припиняє зобов'язання боржника перед кредитором. Крім того, відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, а тому суди дійшли висновку про задоволення вимог позивача.

Колегія суддів вважає, що вказаний висновок судів є законним і обґрунтованим, а тому підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає.

Застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 20 Закону України «Про заставу»заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу»застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

За змістом ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право у разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статтями 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 03 квітня 2013 року (справа № 6-7цс13) та від 19 листопада 2014 року (справа № 6-168цс14), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Так, із витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а. с. 15) вбачається, що 20 березня 2008 року згідно з договором застави від 19 березня 2008 року було накладено обтяження на автомобіль Mitsubishi Outlander, 2008 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1, на термін до 20 березня 2013 року, а спірний автомобіль був відчужений ОСОБА_7 ОСОБА_6 на підставі біржової угоди, укладеної від 23 квітня 2010 року.

З указаного вбачається, що спірний автомобіль, який є предметом застави, було відчужено за наявності зареєстрованого обтяження.

Твердження відповідачів про наявність довідки банку від 20 квітня 2010 року про виконання ОСОБА_7 зобов'язань за кредитним договором на правильність висновків судів не впливає, оскільки вказана довідка могла бути підставою для припинення обтяження, а не для реалізації предмета застави без такого припинення. Крім того, судами встановлено, що наявність заборгованості за кредитним договором підтверджується рішенням Маневицього районного суду Волинської області від 16 липня 2012 року, яким з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Дельта Банк» було стягнуто заборгованість за договором від 19 березня 2008 року.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, а тому колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані судові рішення відповідно до ст. 337 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана
Г.В. Юровська