Справа №589/2352/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Сидорчук О. М.
Номер провадження 22-ц/788/87/16 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13 листопада 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Шосткінська міська рада про визнання нерухомого майна об'єктом спільної сумісної власності набутої під час шлюбу,-

в с т а н о в и л а :

18 травня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який уточнивши, мотивуючи свої вимоги тим, що з 09 березня 1986 року по 14 березня 2014 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який був розірваний за рішенням суду. За час перебування у шлюбі за спільні кошти сім'ї 23 серпня 2002 року придбали земельну ділянку площею 0,12 га по АДРЕСА_1. Крім того, у 2000 році їй була виділена земельна ділянка по АДРЕСА_2 для будівництва капітального гаражу, а рішенням виконкому міської ради відповідачу був наданий дозвіл на будівництво капітального гаражу, який побудований спільними коштами у 2004 році.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просила суд: визнати земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_1 та капітальний гараж АДРЕСА_3 об'єктом спільної сумісної власності.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13 листопада 2015 року позов ОСОБА_4 задовлено.

Визнано земельну ділянку площею 0,12 га по АДРЕСА_1, яку за нотаріально посвідченим договором від 23 серпня 2002 року придбав ОСОБА_3, та капітальний гараж АДРЕСА_3 на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задовленні позовних вимог ОСОБА_3 Зазначає, що він та позивачка добровільно розділили спільне майно, жодного доказу в обґрунтування свого позову в частині визнання права власності на земельну ділянку позивачка до суду не надала. Вказує, що будівництво спірного гаража не завершено, його державна реєстрація не проведена, тому вважає, що немає підстав визнавати його об'єктом спільної сумісної власності набутої під час шлюбу. Вважає, що як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 карегорії звільнений від сплати судового збору, проте суд на вказану обставину не звернув уваги та стягнув з нього на користь держави судовий збір.

Заслухавши заперечення позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суд - частковому скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірні земельна ділянка та гараж набуте в період шлюбу сторін, тому вважав, що воно є об'єктом спільної сумісної власності бувшого подружжя.

Колегія суддів погоджується з висновком суду в частині визнання земельної ділянки об'єктом права спільної сумісної власності сторін, оскільки він ґрунтується на нормах матеріального права та доказах. Проте колегія суддів не може погодитись з висновком суду про наявність підстав для визнання капітального гаража об'єктом права спільної сумісної власності, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачка просила визнати об'єктами спільної сумісної власності земельну ділянку площею 0,12 га по АДРЕСА_1 та капітальний гараж, розташований у дворі багатоквартирного жилого будинку.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.п. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Перевіряючи доводи сторін встановлено, що з 09 березня 1986 року по 14 березня 2014 року перебувала у шлюбі з відповідачем (а.с. 6).

Відповідно до договору купівлі - продажу земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом, ОСОБА_3 23 серпня 2002 року придбав земельну ділянку, розміром 0,12 га, розташовану на території Маківської сільської ради. Згідно з п. 4 договору купівлі - продажу земельної ділянки право власності на придбану земельну ділянку виникає у покупця з моменту укладання договору при умові його нотаріального посвідченняь (а.с. 44).

Відповідно до довідки Маківської сільської ради від 28 квітня 2015 року земельна ділянка розташова по АДРЕСА_1 числиться за ОСОБА_3 згідно погосподарського обліку (а.с. 7).

Із огляду змісту договору купівлі - продажу земельної ділянки вбачається, що в ньому відсутні застереження, що спірна земельна ділянка придбана за особисті кошти відповідача, а тому суд першої інстанції, виходячи із положень ст. 60 СК України, вважав, що придбана за час шлюбу земельна ділянка, розміром 0,12 га, розташована на території Маківської сільської ради є об'єктом права спільної сумісної власності сторін.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, а доводи апеляційної скарги, що позивачка не надала до суду належних доказів, які б посвідчували право власності на земельну ділянку не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині, оскільки наявні у справі докази свідчать, що спірна земельна ділянка була придбана відповідачем за час шлюбу з позивачкою та є їх спільним майном.

Також з матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради № 283 від 31 жовтня 2000 року мешканцям будинку АДРЕСА_2 надано дозвіл на будівництво гаражу розміром 4,0х6,0 м на прибудинковій території, що належить ЗАТ «Шосткинський міськмолкомбінат» (а.с. 47).

Іншим рішенням виконавчого комітету міської ради№ 166 від 26 червня 2001 року відповідачу надано дозвіл на прибудову господарських приміщень до гаража розміром 3,0х4,0 м (а.с. 48).

А рішенням виконавчого комітету міської ради № 256 від 30 вересня 2004 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розширення раніше побудованого гаражу за рахунок земельної ділянки площею 24,5 кв.м. прилеглої з торцьової частини гаражів (а.с. 49).

Встановлено, що у 2000 році ОСОБА_3 був розроблений містобудівний паспорт на будівництва гаража розміром 4,0х6,0 м, а на інші прибудови до гаража технічні документи не виготовлялись.

10 квітня 2006 року між відповідачем та Шосткинською міськрадою було укладено Договір оренди земельної ділянки площею 60 м. кв. для обслуговування гаражу (а.с. 58 - 60), актом приймання - передачі ОСОБА_3 прийняв вказану земельну ділянку для гаражного будівництва (а.с. 63).

Згідно з довідкою виконавчого комітету міської ради від 13 січя 2016 року № 01-28/23 у відділі містобудування та архітектури відсутні документи на гараж та прибудови, а саме декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Стаття 18 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-ХІІ "Про основи містобудування" передбачає, що реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об'єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій.

Закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється.

Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року №1243, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів (далі - закінчені будівництвом об'єкти), їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Однак, у справі відсутні дані який саме статус має споруда на прибудинковій території житлового будинку АДРЕСА_2 доказів введення спірного об'єкту нерухомого майна в експлуатацію у встановленому порядку і набуття цим майном статусу об'єкта нерухомого майна як об'єкта цивільного права позивачка не надала.

За вказаних умов, колегія суддів не може взяти до уваги довідку ОСББ «Воронізька 19 - Шостка» від 15 січня 2016 року про те, що за адресою АДРЕСА_2 знаходиться добудований гаражний комплекс з 13 гаражів, оскільки вона не може бути належним доказом, який підтверджує той факт, що спірний об'єкт прийнято в експлуатацію та право власності на нього зареєстровано у встановленому законом порядку.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що будівництво гаража не завершено, відповідачка в суді апеляційної інстанції вказаних обставин не спростувала.

Частинами 2, 3 ст. 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Однак, такі документи у справі відсутні.

Таким чином, визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Такий висновок суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суд України, викладеною у постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15.

Суд першої інстанції вказаних обставин не врахував та помилково вважав, що гараж на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку є об'єктом права спільної сумісної власності сторін та, що це питання підлягає захисту у судовому порядку, а тому рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання капітального гаража об'єктом спільної сумісної власності підлягає скасуванню, а в задоволенні цих вимог слід відмовити.

У зв'язку з частковим задовленням апеляційної скарги та відмовою у позові щодо спору за гараж, то відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягали б компенсації позивачці ОСОБА_4 за рахунок держави судові витрати в розмірі 121,80 грн. сплачені нею при зверненні до суду з позовом, але враховуючи часткове задоволення апеляційної скаги відповідача, судові витрати їй не відшкодовуються.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що при зверненні до суду із позовною заявою про визнання земельної ділянки та гаража об'єктом спільної сумісної власності, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 243, 60 грн. за квитанцією № 3 та 121,80 грн. за квитанцією № 4 (а.с. 1, 2) та те, що апелянт звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п. 2; 309 ч.1 п.п. 1, 4; 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13 листопада 2015 року скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо спору про гараж та судових витрат та постановити нове рішення в цій частині.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову про визнання капітального гаража АДРЕСА_2 об'єктом спільної сумісної власності за необгрунтованістю.

Рішення суду в частині вирішення вимог про визнання земельної ділянки розташованої в АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -