Провадження №2/761/2506/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.,

при секретарі Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про скасування неустойки, суд

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд звільнити його від сплати неустойки (пені), нарахованої ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» у розмірі 111 037,07 грн. за порушення умов договору банківського обслуговування № BL_КГ100048914 від 01.07.2011 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.07.2011 року, між ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено Договір банківського обслуговування № ВL_КГ100048914, відповідно до якого Позивач отримав кредит у розмірі 32 500,00 грн., з терміном повернення кредиту до 01.07.2014 року, зі сплатою 20 % річних та комісії за управління кредитом у розмірі 1,75 % від суми кредиту, що підтверджується копією кредитного договору. Згідно листа вимоги про повернення коштів від 27.05.2014 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» виставив ОСОБА_1 до сплати штрафні санкції (пеню) в сумі 111 037,07 грн. Враховуючи, що останнє погашення кредитної лінії за договором відбулось 01.01.2012 року, позивач вважає, що строк вимоги щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) сплив 01.01.2013 року, а загальний строк позовної давності сплинув 17.02.2015 року.

В судове засідання позивач не з'явився, на адресу суду направив клопотання, у якому просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи, 01.07.2011 року, між ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено Договір банківського обслуговування № ВL_КГ100048914, відповідно до якого позивач отримав кредит у розмірі 32 500,00 грн., з терміном повернення кредиту до 01.07.2014 року, зі сплатою 20 % річних та комісії за управління кредитом у розмірі 1,75 % від суми кредиту, що підтверджується копією кредитного договору (а.с. 10-17).

Відповідно до п. 2.5.2. Кредитного договору позивач був зобов'язаний поповнювати рахунок не пізніше дати встановленої в Графіку, а також суми комісії за управління кредитом.

Згідно листа вимоги про повернення коштів від 27.05.2014 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» виставив ОСОБА_1 до сплати штрафні санкції (пеню) в сумі 111 037,07 грн. (а.с. 9).

Не в залежності від строку дії кредитного договору, останнє погашення кредитної лінії за договором банківського обслуговування № ВL_КГ100048914 від 01.07.2011 року, відбулось 01.01.2012 року.

Таким чином, позивач вважає, що строк спеціальної позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені) сплинув 01.01.2013 року, а загальний строк позовної давності сплинув 17.02.2015 року.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Так, пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (стаття 550 ЦК України)

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Розмір пені збільшується залежно від продовження правопорушення.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Наразі чинне законодавство не передбачає жодних обставин за яких особа, винна у порушенні зобов'язання, звільняється від відповідальності за умисне невиконання умов договору.

Розділом 4 Договору встановлено, що у випадку прострочення Позичальником сплати за Графіком Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання.

Позивач не виконував взятих на себе зобов'язань, що і призвело до нарахування пені відповідно до умов договору.

Вимоги позивача про скасування неустойки (пені) та звільнення його від її сплати суперечать загальним нормам права і є порушенням права ПАТ «ВіЕйБі Банк» на отримання штрафних санкцій за прострочення виконання своїх зобов'язань та на захист своїх прав.

Таким чином вимоги Позивача про звільнення його від передбаченої законодавством обов'язкової відповідальності необгрунтовані та безпідставні.

Доводи Позивача щодо спливу 17.02.2015 року загального строку позовної давності у 3 роки (із розрахунку дати останнього платежу - 01.01.2012 року) по Договору та відповідно спливу строку спеціальної позовної давності у 1 рік - 01.01.2013 року, повинні бути враховані при розгляді справи про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На виконання вимог частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, сторони Договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору.

За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання виникають з договорів та інших правочинів.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовими вважаються послуги зокрема із надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту. Статтею 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, відповідно до умов пункту 1.2. Договору, Банк надає Позичальнику грошові кошти в національній валюті України в сумі, зазначеній у пункті 1 Спеціальної частини Договору у формі відкличної не відновлюваної кредитної лінії, а Позичальник зобов'язується повернути Кредит та сплатити Банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до пункту 3.3.2 Позичальник зобов'язаний щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до Графіку в порядку, передбаченому пунктом 2.5. Загальної частини Договору.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з пунктом 6.4 Договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина третя статті 1049 ЦК України).

Відповідно до п. 1.4 Договору моментом повного виконання боргових зобов'язань Позичальником за цим Договором є день зарахування на відповідні рахунки Банку в повному обсязі суми Кредиту, нарахованих процентів за користування ним, інших плат, передбачених Договором, та штрафних санкцій, які можуть бути застосовані до Позичальника внаслідок невиконання або неналежного виконання ним умов Договору.

Тобто у зазначений у Договорі строк заборгованість у повному обсязі повинна бути повернута кредитодавцеві. У Договорі зазначений строк виконання зобов'язання - 01.07.2014 року. Наразі з боку Позивача умови договору не виконані.

Доводи позивача щодо відсутності події щодо перебігу позовної давності та непогодження із ПАТ «ВіЕйБі Банк» будь-яких звірянь спростовуються наданими позивачем до позовної заяви документами, які містять відповідь ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 27.05.2014 № 32/2-5688 на звернення Позивача з приводу заборгованості за кредитними договорами, якою визначається сума заборгованості та пропонується Позивачу вжити заходів щодо врегулювання заборгованості за договорами.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до п. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 1060, 1068, 1074 ЦК України, ст. ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про скасування неустойки - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: