АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.

при секретарі: Бугай О.О.

за участю осіб:

представника заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи ПАТ «УкрСиббанк» Лісовського С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві Новак Галини Матвіївни, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»;

за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_1

на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015року

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07.12.2015року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві Новак Г.М.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві Новак Г.М. щодо опису і накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1. Вимоги скарги обґрунтовує тим, що вказане майно на яке державним виконавецм накладено арешт є предметом іпотеки, а звернення стягнення на квартиру, яка є предметом іпотеки, з метою примусового виконання рішення про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів суперечить Закону України «Про виконавче провадження» і Закону України «Про іпотеку».

Заслухавши доповідь судді -доповідача, пояснення представника заявника ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника заінтересованої особи -

Справа№2-724/11
№ апеляційного провадження:№22-ц/796/3198/2016
Головуючий у суді першої інстанції Г.Б.Супрун
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
стягувача за виконавчим провадженням ПАТ «УкрСиббанк» Лісовського С.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, залишаючи скаргу ОСОБА_3 без задоволення, суд виходив з того, що державний виконавець мав обґрунтовані законом підстави для примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 шляхом накладення арешту на його майно, як боржника за виконавчим прновадженням, а останнім не надано жодного належного та

допустимого доказу щодо незаконності оскаржуваного рішення та дій державного виконавця.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Так, згідно зі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення суду у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

У постанові про відкриття виконавчого провадження від 31.07.2013 року зазначено, що боржнику надано строк для самостійного виконання рішення протягом семи днів з дня винесення постанови, про що необхідно надати документальне підтвердження до відділу. Також вказано, що у разі невиконанні рішення у вказаний строк його буде виконано в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій.

У матеріалах виконавчого провадження відсутні відповідні докази добровільного виконання ОСОБА_3 рішення суду у визначений постановою строк.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 11 та ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до п. 4.2.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт.

З викладеного вбачається, що дії державного виконавця щодо опису та накладення арешту на майно, яке належить боржнику, відповідають вимогам закону, оскільки акт опису та арешту майна відповідає вимогам п. 4.2.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5.

Таким чином, враховуючи те, що старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві Новак Г.М. складено акт опису та арешту майна від 27.08.2015 року з дотриманням вимог чинного законодавства та спрямовано на збереження майна боржника з метою належного виконання рішення суду, а заявником, в порушення передбаченого статтею 60 ЦПК України обов'язку, не надано жодного належного та допустимого доказу в розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження своїх вимог, висновок суду першої інстанції про відмову ОСОБА_3 у задоволенні його скарги є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про незаконність дій державного виконавця щодо опису та арешту вказаного майна, оскільки арешт накладено на майно, яке перебуває в іпотеці за договором з ПАТ «УкрСиббанк» та на яке не звернуто стягнення за рішенням суду є необґрунтованими та не беруться до уваги апеляційним судом з огляду на таке.

Справа№2-724/11
№ апеляційного провадження:№22-ц/796/3198/2016
Головуючий у суді першої інстанції Г.Б.Супрун
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
Так, договором іпотеки № 94780 від 03.10.2008року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, забезпечується повне виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 03.10.2008 року (а.с. 12-15).

Відповідно до умов вказаного договору в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» передається чотирьох кімнатна квартира АДРЕСА_1

Згідно з ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Зважаючи на те, що застава нерухомого майна, яке залишається у володінні заставодавця або третьої особи, є іпотекою, а заставодержатель, відповідно, є іпотекодержателем, беручи до

Справа№2-724/11
№ апеляційного провадження:№22-ц/796/3198/2016
Головуючий у суді першої інстанції Г.Б.Супрун
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
уваги ту обставину, що стягувачем у зазначеному виконавчому провадженні виступає ПАТ «УкрСиббанк», який не заперечує проти реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів, дії державного виконавця щодо накладення арешту на іпотечне майно відповідають вимогам закону. Та обставина, що судом не ухвалювалось рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотки, не свідчить про те, що іпотечне майно не може бути описане і арештоване державним виконавцем, у якого на виконанні перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, виданим на підставі рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення скарги, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, вони є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 та залишає ухвалу суду першої інстанції без змін

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015року відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: