Справа № 361/3361/15-ц Головуючий у І інстанції Маценко Н. П.
Провадження № 22-ц/780/883/16 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 26 04.02.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Олійника В.І.,

та секретаря Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 25 грудня 2007 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в розмірі 55000 доларів США, які позичальник зобов'язався повернути у повному обсязі не пізніше 25 року 2037 року та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,90 % річних, та одночасно, з метою забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань за цим договором, між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки. Вказує, що відповідачами були порушені умови укладених договорів, через що станом на 21 квітня 2015 року за ними рахується заборгованість у загальному розмірі 50 558,18 доларів США, через що він змушений звернутися до суду із вимогою про солідарне стягнення цих коштів з відповідачів.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2015 року позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 50 588, 18 дол. США, що станом на 21 квітня 2015 року за курсом НБУ становить 1 125 141, 30 грн., 2074 пені та судові витрати по 1827 грн. з кожного, а в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ПАТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Однак зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не у повній мірі.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 порушила умови кредитного договору по сплаті коштів та відсотків за користування кредитом, а поручитель ОСОБА_3 зобов'язався у повному обсязі відповідати за зобов'язаннями позичальника, то у такому випадку позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів вказаної заборгованості підлягають задоволенню, проте розмір пені підлягає зменшенню на підставі ч. 3 ст. 551 ЦПК України.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 25 грудня 2007 року між ПАТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 було укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті в сумі 55 000, 00 доларів США зі сплатою 12, 90 % річних (а. с. 6-11).

Одночасно, між банком та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед кредитором в тому ж обсязі, що і ОСОБА_2, включаючи сплату основного боргу, процентів та неустойки (а. с. 30-31).

Пунктом 1.2.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно із додатком № 1 до договору, але у будь-якому випадку не пізніше 25 грудня 2037 року.

Згідно з пунктом 4.1 кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

18 червня 2009 року банк уклав з відповідачкою ОСОБА_2 додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту про зміну графіку погашення кредиту за договором, а також уклав додаткову угоду з поручителем ОСОБА_3, який надав свою згоду на зміну основного зобов'язання, що забезпечується договором (а. с. 21, 32).

З матеріалів справи також вбачається та було встановлено судом, що внаслідок порушення своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором за відповідачами станом на 21 квітня 2015 року утворилася заборгованість, яка становить 50 558, 18 дол. США, з яких: 45 069, 30 доларів США кредитної заборгованості, 5 488, 88 доларів США заборгованість по процентам, та 20 741, 96 грн. заборгованості по сплаті пені за порушенням термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит у розмірі 20 741, 96 грн.(а.с. 33-42). При цьому, відповідачі визнають наявність заборгованості за тілом кредиту (а. с. 142).

За правилами ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Вимогами ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, оскільки відповідачі своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконали, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, з урахуванням зокрема ст.ст. 526, 543, 554, 1050 ЦК України та п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

З матеріалів справи вбачається, що банк, звертаючись до суду із позовом, просив стягнути основну суму заборгованості саме у доларах США без зазначення її еквівалента в гривнах (а. с. 3-4), проте, місцевий суд в порушення вимог закону стягнув заборгованість за кредитними договорами в іноземній валюті з зазначенням її українського еквівалента за курсом на час подання позову.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. (правова позиція Верховного Суду України, висловлена у справі № 6-100цс14).

Однак, у порушення вищевказаних вимог закону, суд першої інстанції належним чином не мотивував та не обґрунтував необхідність зменшення пені, що підлягає стягненню з відповідачів, оскільки вона не перебільшує суму основного боргу, та не навів істотних обставин у розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України, які б давали підстави для зменшення розміру неустойки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному об'ємі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному об'ємі.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № від 25 грудня 2007 року у розмірі 50 558 (п'ятдесят тисяч п'ятсот п'ятдесят вісім) доларів США 18 центів, з яких: 45 069, 30 дол. США заборгованості за тілом кредиту та 5 488, 88 дол. США заборгованості по процентам, а також пеню у розмірі 20 741 (двадцять тисяч сімсот чотири одна) грн. 96 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати у рівних частинах по 3836 грн. 70 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: