Номер провадження 2/754/1007/16
У Х В А Л А

Іменем України

02 лютого 2016 року Суддя Деснянського районного суду міста Києва Буша Н.Д., перевіривши виконання вимог ст.ст. 119-120 ЦПК України за позовом ОСОБА_1 до державного нотаріуса Другої Луцької державної нотаріальної контори ГУ юстиції у Вол. області Кірічек О.Ю. про скасування постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, визнання права власності на об'єкт нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом та зобов'язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на об'єкт нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду до відповідача з вимогами:

-скасувати постанову державного нотаріуса Другої Луцької державної нотаріальної контори Кірічек О.Ю. від 05.05.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії;

-визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті її чоловіка ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 права власності на садовий будинок з господарськими будівлями загальною площею 24,2 кв.м. і земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, садівниче товариство «Ентузіаст» Каштанівської сільської ради Бахчисарайського району Автономної Республіки Крим;

-зобов'язати державного нотаріуса Другої Луцької державної нотаріальної контори Кірічек О.Ю. видати свідоцтво про право на спадщину на садовий будинок з господарськими будівлями загальною площею 24,2 кв.м. і земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, садівниче товариство «Ентузіаст» Каштанівської сільської ради Бахчисарайського району Автономної Республіки Крим згідно заповіту від 30.08.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Луцької державної нотаріальної контори Горбатюк В.І. та зареєстровано в реєстрі за №2-582.

Позовна заява не відповідала вимогам ст.ст. 80, 119 ЦПК України та підлягал залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Позивачем не була зазначена ціна позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову про визнання права власності на майно визначається дійсною вартістю цього майна.

Крім того, позивачем були поєднані вимоги, яки є взаємовиключними. Так, позивач просила визнати за нею право власності на спадкове майно після ОСОБА_5 та одночасно зобов'язати державного нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на це ж спадкове майно.

Також, позивачем не було викладено обставин, за яких позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно заявлені до відповідача - державного нотаріуса Другої Луцької державної нотаріальної контори Кірічек О.Ю.

Так, згідно узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05.12.2007 року у справі № 6-16344св07 висловлена така правова позиція: «Відповідно до ст. 26 ЦПК особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві. Суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в суді справу, пред'явивши позов щодо предмета спору з метою захисту особистих суб'єктивних матеріальних прав чи охоронюваних законом інтересів, є третіми особами, які заявляють самостійні вимоги (ст. 34 ЦПК). Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які беруть участь у справі на стороні позивача або відповідача з метою захисту своїх суб'єктивних прав та інтересів (ст. 35 ЦПК). Відповідно до ст. 1 Закону № 3425-XII нотаріат - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Виходячи із системного аналізу зазначених правових норм, слід зробити висновок, що при вирішенні справ, які стосуються оспорювання прав і обов'язків сторін, набутих на підставі вчинених нотаріальних дій - посвідчення договорів, угод (крім справ за скаргами на нотаріальні дії чи відмову в їх вчиненні), нотаріуси в розумінні статей 30, 34, 35 ЦПК не є особами, прав і обов'язків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх юридична заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення».

У п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (Постанова ВСУ № 9) зазначено: «Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса».

У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (Постанова ВСУ № 7) зазначено: «У справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі».

У п. 16 Постанови ВССУ № 3 зазначено: «Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ч. 2 ст. 50 Закону № 3425-XII). Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства».

З наведеного можна зробити висновок, що нотаріус може бути відповідачем у справах цієї категорії лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення. При цьому такі вимоги до нотаріуса підлягають розгляду в позовному провадженні за правилами цивільного судочинства як спір про право.

Тоді в разі подання позову щодо оскарження нотаріальної дії з підстав недотримання приватним нотаріусом вимог чинного законодавства при їх вчиненні відповідачем буде сам приватний нотаріус. У разі пред'явлення вказаних позовних вимог до державного нотаріуса відповідачем буде відповідна державна нотаріальна контора. Це зумовлено тим, що державний нотаріус, крім загального статусу нотаріуса, також має особливий статус - працівника юридичної особи, тобто державної нотаріальної контори.

За змістом ст. 32 ЦПК участь у справі кількох відповідачів допускається, коли предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох відповідачів, або права і обов'язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави, або предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Виходячи з норм Закону № 3425-XII, у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов'язків стосовно позивача. Це суперечить правовому статусу нотаріуса, визначеному в статтях 1, 9 Закону № 3425-XII. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов'язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

Крім того, відповідно до ч.8 ст.119 ЦПК України, якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

До позовної заяви долучена копія довіреності від імені ОСОБА_1, посвідченої головним спеціалістом відділу організації надання безоплатної вторинної допомоги та роботи з адвокатами Луцького місцевого центру надання безоплатної вторинної допомоги ОСОБА_6 від 22.07.2015 року, зареєстрованої за №399.

Позовна заява підписана представником позивача на підставі довіреності, яка не відповідає вимогам ст. 42 ЦПК України.

Так, повноваження представників та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами - довіреністю фізичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання. Доказів перебування довірителя ОСОБА_1 на роботі у Луцькому місцевому центрі надання безоплатної вторинної допомоги до матеріалів справи не долучено.

11 листопада 2016 року ухвалою Деснянського районного суду міста Києва позовну заяву було залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків, надавши строк на усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

25 січня 2016 р. зазначена ухвала була отримана, що підтверджується підписом з зазначенням прізвища -Ковальчук, на зворотньому почтовому повідомленні.

Станом на 02 лютого 2016 року до Деснянського районного суду міста Києва, зазначені в ухвалі недоліки у встановлений судом строк позивачем усунуто не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду не виконає вимоги ст. ст. 119, 120 ЦПК України, позов вважається неподаним та повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що недоліки позову не було усунуто в строк, зазначений в ухвалі суду, тому позов слід вважати неподаним і повернути позивачу.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до державного нотаріуса Другої Луцької державної нотаріальної контори ГУ юстиції у Вол. області Кірічек О.Ю. про скасування постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, визнання права власності на об'єкт нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом та зобов'язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на об'єкт нерухомого майна, вважати неподаною та повернути, роз'яснивши право на повторне звернення до суду після усунення обставин, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя