Провадження №4-с/521/8/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Леонова О.С.,

при секретарі Малиш О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на бездіяльність державного виконавця , -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на бездіяльність державного виконавця.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 09.02.2001 року Малиновським районним судом м. Одеси по цивільній справі № 2-1196/01 була винесена постанова про стягнення аліментів з ОСОБА_1

18.12.2006 року Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Про зазначені постанови суду та виконавчої служби заявник дізнався лише у 2015 році.

ОСОБА_1 є зразковим батьком, який турбується про майбутнє своїх дітей, усе життя він допомагає своїм дітям, тому не зрозуміло для чого колишня дружина ОСОБА_2 зверталася до суду та виконавчої служби. Згідно постанови про стягнення аліментів, кошти повинні стягуватися з моменту звернення до суду (з 09.02.2001 року) і до досягнення дитиною 18 річчя (до 24.05.2009 року).

Заявник звернувся із заявою про зняття арешту з зазначеної вище квартири, однак згідно з відповіддю №3665 від 27.11.2015 року у скасуванні арешту було відмовлено, також було повідомлено про те, що відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 р. №2275/5 термін зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки, тобто зазначене виконавче провадження знищене.

Крім того у відповіді виконавчої служби було розяснення, що для зняття арешту з майна заявника необхідно надати підтверджуючі документи щодо повної та фактичної сплати аліментів по виконавчому провадженню, або необхідна заява від ОСОБА_2 про повне фактичне виконання вимог виконавчого документу по сплаті аліментів.

Але надати вказані заяви та документи заявник не має можливості, оскільки заявник не спілкується з колишньою дружиною, вона має нову родину, нове життя, тому бажання підтримувати зв'язок не має.

Просить суд відновити строк для подання скарги на бездіяльність виконавця, зобовязати Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції скасувати заходи примусового виконання, а саме зняти арешт з ? частини квартири 32 по вул. Ільфа і Петрова, буд. 6/2 у м. Одесі.

Представник заявника ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Київського ВДВС Одеського МУЮ в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Суд, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що скарга підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що постановою серії АА №613123 від 18.12.2006 року державного виконавця Єштокіна О.М. відділу державної виконавчої служби у Київському районі м. Одеси при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1196 виданого 09.02.2001 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів було накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1, а саме ? частини квартири 32 в будинку 6 к.2 по вулиці Ільфа та Петрова у місті Одесі.

Заявник звертався із заявою про зняття арешту з зазначеної вище квартири до Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, але йому було відмовлено, про що він отримав лист №3665 від 27.11.2015 року.

Як вбачається з листа Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції № 3665 від 27.11.2015 року, у звязку з тим, що син досяг повноліття у 2009 році, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1196, виданого Малиновським районним судом м. Одеси від 09.02.2001 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завершено у 2009 році. Зазначене виконавче провадження було передано до архіву. Зняти арешт з ? частини квартири № 32 у будинку №6 корпус 2 по вул. Ільфа та Петрова у м. Одесі, що належить ОСОБА_1 не є можливим, у звязку з тим, що відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5 термін зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки. Зазначене виконавче провадження знищене.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.385 цього ж Кодексу скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Заявник зазначив, що про наявність постанови про арешт його майна він дізнався лише в 2015 році.

Відповідно до ст. 49 ч.1 п. 8 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ст. 387 ЦПК України суд, у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За таких підстав, суд вважає можливим поновити строк для подання скарги на бездіяльність державного виконавця, та зобовязати Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції скасувати заходи примусового виконання, а саме зняти арешт з ? частини квартири №32 по вул. Ільфа і Петрова, буд.6/2 у м. Одесі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 383-389 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Поновити строк ОСОБА_1 для подання скарги на бездіяльність державного виконавця.

Скаргу ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на бездіяльність державного виконавця - задовольнити.

Зобовязати Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції скасувати заходи примусового виконання, виконавчого листа № 2-1196, виданого Малиновським районним судом м. Одеси від 09.02.2001 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, а саме зняти арешт з ? частини квартири 32 по вул. Ільфа і Петрова, буд.6/2 у м. Одесі.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий суддя О.С. Леонов