АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 626/2100/15-ц Головуючий суддя І інстанції Болотова Л. І.
Провадження № 22-ц/790/658/16 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до укладеного договору № НАХRRX20160003 від 10 червня 2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5771,43 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідачка умови договору належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 11 червня 2015 року має заборгованість - 93028,11 грн., яка складається з: 5771,45 грн. - заборгованості за кредитом; 735,97 грн. - по процентам за користування кредитом; 1246,68 грн. - по комісії за користуванням кредитом; 85274,01 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 1069.54 грн. - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада .2013 року з ОСОБА_1 на користь Банку стягнуто 71637,23 грн.

Просить стягнути заборгованість у розмірі 22960,42 грн., а саме: 21390 грн. 88 коп. пеня, 500 грн. - штраф фіксована частина, 1069,54 грн. - штраф(процентна складова) та судові витрати у розмірі 1218,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що заборгованість по кредиту позивачкою не погашається; пеня і штраф за невиконання зобов'язання підлягають стягненню і строк позовної давності не застосовується.

Відповідачка подала до суду заяву, в якій позов не визнала і просила застосувати до вимог позивача строк позовної давності.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, оскільки судом порушено норми процесуального права.

Зазначає, що наявність судового рішення, яке не виконано боржником не може бути підставою для відмови.

Винесення рішення не припиняє договірних зобов'язань між сторонами , а також передбачає, що з боржника підлягають стягненню кошти які недоотримані та нараховані кредитодавцем до моменту фактичного виконання рішення.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 10 червня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»( правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено договір № НАХRRX20160003, згідно якого вона отримала кредит у сумі 5771,45 грн. строком на 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Банк свої зобов'язання виконав, надавши кредитні кошти. Відповідачка зобов'язання за договором не виконала.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2013 року з ОСОБА_1 була стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 61637,23 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 5771,45 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 735,97 грн., заборгованість по комісії в сумі 1246,68 грн., пені в сумі 59995,64 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500,0 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 3387,49 грн.

Заборгованість не погашена.

Станом на 11 червня 2015 року згідно розрахунку Банку заборгованість за кредитним договором складає 22960 грн. 42 коп., з яких: 21390 грн. 88 коп. - пеня; штраф(фіксована частина) - 500 грн., штраф(процентна складова) 1069 грн. 54 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову Банку суд першої інстанції виходив з тих обставин, що підстав для стягнення цих сум не вбачається.

Повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 1054, 526, 599 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 10 червня 2015 року (справа № 6-36цс15) закінчення строку дії договору і невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, які встановлені договором чи законом.

У постанові № 6-1206цс15 від 23 вересня 2015 року Верховний суд України зазначив, що виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

За ст.. 549, 551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

За таких обставин, виходячи з розміру кредиту у сумі 5771 грн., дотримання балансу інтересів сторін, колегія вважає, що позов Банку підлягає частковому задоволенню зі стягненням з ОСОБА_1 пені у розмірі п'яти тисяч гривень.

Рішення у частині відмови у стягненні штрафів є обґрунтованим, оскільки штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання .

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2013 року штрафи - фіксована та процентна частина були враховані та стягнуті, тому підстав для їх повторного стягнення не вбачається.

Судові витрати підлягають перерозподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року у частині відмови у стягненні пені - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» пеню у розмірі 5000 (п'ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у сумі 291 грн. 77 коп.(двісті дев'яносто одна гривня сімдесят сім копійок).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: