Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/101/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бубличенко В. П.
УХВАЛА

Іменем України

13.01.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Бубличенко В.П.

суддів - Кривохижі В.І.

ОСОБА_2

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до начальника Знамянського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_4, Знамянської міської ради Кіровоградської області, управління Державного архітектурно-будівельного контролю в Кіровоградській області про визнання права власності на будинок за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2015 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2015 року у задоволенні зазначеного позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Про час і місце розгляду справи відповідачі повідомлені у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм поштових відправлень із судовими повістками і копіями апеляційної скарги, в судове засідання не зявилися, причину неявки не повідомили.Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності відповідачів.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника позивачки, ОСОБА_5, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для його скасування немає.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Знамянської міської ради від 30.01.1996 року № 44 «Про присадибні земельні ділянки та індивідуальне житлове будівництво» позивачці було надано у приватну власність для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку земельну ділянку площею 600 кв.м та дозволено будівництво індивідуального житлового будинку по провулку Желябова № 54 в місті Знамянці Кіровоградської області (а.с. 29).

Рішенням Знамянської міської ради № 1730 від 22.05.2015 року внесено зміни до п.4 вказаного рішення, який викладено в такій редакції: «Надати у приватну власність земельну ділянку площею 600,0 кв.м. гр. ОСОБА_3 по пров. Желябова, 54, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 600,0 кв. м, з земель житлової та громадської забудови Знамянської міської ради, в тому числі по угіддях: під одно- та двоповерховою житловою забудовою 600,0 кв.м (а.с.10).

05.02.1996 року було складено акт відводу земельної ділянки та розбивки будівель в натурі і видано дозвіл на індивідуальне житлове будівництво, дійсний до 30.01.1998 року (а.с.28).

У позовній заяві ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності, володіння та державної реєстрації прав власності трьохквартирного двоповерхового житлового будинку квартирного типу по провулку Желябова, 54 шляхом виготовлення технічної документації (технічного паспорту будинку) МКП «Знамянським бюро технічної інвентаризації» та надати адресу: АДРЕСА_1, кв.2, кв.3.

З матеріалів справи, зокрема, копії технічного паспорту, складеного Знамянським міжміським бюро технічної інвентаризації 05.11.2002 року (а.с.24-26) та 21.09.2015 року (а.с.124-144), а також пояснень представника позивачки, ОСОБА_5, вбачається, що на наданій позивачці земельній ділянці було збудовано двоповерховий триквартирний житловий будинок.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про основи містобудування», введеного в дію Постановою Верховної Ради України від 16.11.1992 року, в редакції, чинній на час розгляду справи судом, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів належить до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Частиною першою ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Стаття 31 вказаного Закону передбачає особливості державної реєстрації прав на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках та збудовані до 5 серпня 1992 року, тому на спірні правовідносини не поширюється.

Представник позивачки пояснив, що у встановленому порядку будинок не прийнято в експлуатацію. В технічному паспорті, складеному 21.09.2015 року, зазначено, що будівництво є самочинним (а.с.125).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України у п.4 постанови № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» розяснив, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України. У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право (п.9 постанови).

Суд правильно встановив обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності, володіння та державної реєстрації прав власності трьохквартирного двоповерхового житлового будинку квартирного типу шляхом виготовлення технічної документації немає.

Технічна документація не є документом, що підтверджує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями. До того ж, як вбачається з матеріалів справи, технічний паспорт на новозбудований будинок було виготовлено, проте, позивачкою не вчинені передбачені законом дії для отримання правовстановлюючого документу у компетентних органах.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі і не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 жовтня

2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді