АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц/791/321/16р. Головуючий в суді 1 інстанції Соловйов В.В.
Доповідач Чиркова К.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Чиркової К.Г.,

суддів: Пузанової Л.П.,

Фурман Т.Г.,

секретар Гуров Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Херсонського національного технічного університету на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 17 листопада 2015року у справі за позовом Херсонського національного технічного університету до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015року Херсонський національний технічний університет звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 25.08.2011року між ОСОБА_3 та Херсонським національним технічним університетом був укладений типовий договір № 7 про навчання. За умовами договору університет зобов'язався здійснити навчання ОСОБА_4 за рахунок його коштів до досягнення освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр», напряму підготовки 6.051602 «Технологія виробів легкої промисловості» заочної форми навчання. Наказом по університету за № 598-с від 25.08.2011року відповідача було зараховано на перший курс заочної форми навчання на контрактній основі за напрямком підготовки відповідно до договору.

Пунктами 4.2, 4.3 договору передбачено загальну вартість освітньої послуги 11200 грн. за весь термін навчання (3 роки 6 місяців) та порядок її сплати, а саме замовник послуг зобов'язаний вносити плату через установу банку до 30 серпня за осінній та до 10 лютого за весняний семестри кожного року на розрахунковий рахунок університету.

Наказом за № 475-с від 05.06.2014року ОСОБА_3 був відрахований із університету за невиконання навчального плану. Згідно розрахунку від 14.07.2015 року заборгованість по оплаті за навчання складає 2333 грн. 00 коп.

З огляду на викладене позивач просив суд стягнути з відповідача на користь Херсонського національного технічного університету заборгованість за договором у розмірі 2333грн., а також судові витрати в сумі 243,60 грн.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 17 листопада 2015року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Херсонський національний технічний університет просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303ЦПК України колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що сторонами не виконанні умови укладеного договору, зважаючи на те, що відповідач не оплатив вартість освітньої послуги у строки, визначені п.4.4 договору та не звертався до позивача із заявою про відстрочку чи розстрочку сплати, а позивач за відсутності оплати не мав права допускати відповідача до навчання, що на думку суду є підставою для відмови в задоволенні позову.

Однак до такого висновку, суд дійшов у порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом установлено, що 25.08.2011року між Херсонським національним технічним університетом та ОСОБА_3 укладений типовий договір №7, за умовами якого університет взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника, здійснити його навчання в університеті до досягнення освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр», напряму підготовки 6.051602 «Технологія виробів легкої промисловості», заочної форми навчання, термін навчання три роки шість місяців, а ОСОБА_3 зобов'язався вносити плату за отримані освітні послуги в розмірах та у строки, що встановленні цим договором, а також виконувати вимоги законодавства та Статуту (Положення) з організації надання освітньої послуги.

Пунктом 4.2. укладеного договору загальна вартість освітньої послуги визначена в сумі 11200грн. за весь період навчання (3 роки 6 місяців), пунктом 4.3 договору передбачено, що замовник вносить плату через установу банку кожного семестру, строки внесення оплати до 30 серпня за осінній та до 10 лютого за весняний семестри кожного року на розрахунковий рахунок університету.

Наказом № 598-с від 25.08.2011року ОСОБА_3 було зараховано на перший курс заочної форми навчання на контрактне місце вступника за напрямком підготовки 6.051602 «Технологія виробів легкої промисловості», наказом за № 475-с від 05.06.2014 року ОСОБА_3 відраховано з університету за невиконання навчального плану.

Згідно розрахунку від 14.07.2015року наданого позивачем заборгованість відповідача по оплаті за навчання за період з 25.08.2011року по 05.06.2014 року, складає 2333 грн.

Відповідно до п.1 ст.45 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах можуть бути відраховані з вищого навчального закладу за власним бажанням, за невиконання навчального плану, за порушення умов контракту, та в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи характер і суть правовідносин, що склалися між сторонами, як це вбачається із наведених вище і встановлених судом обставин, і зважаючи на те, що за обставинами справи, позивач виконав умови укладеного договору, надав освітні послуги в терміни та відповідно до навчального плану, а ОСОБА_3 в ході розгляду справи в апеляційному порядку підтвердив невиконання ним умов договору за сімейними обставинами та неповідомлення позивача про неможливість продовження навчання, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Такими що заслуговують на уваги є доводи апелянта щодо неправильної оцінки судом зібраних у справі доказів та невідповідність покладених в основу рішення висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки позивач, як сторона договору має право вимагати виконання його умов та застосування передбачених законодавством і договором наслідків його невиконання, а відповідач належних та допустимих доказів на підтвердження невиконання умов договору з вини виконавця послуг не надав і таких обставин не встановлено в ході судового розгляду справи.

За таких обстави, колегія суддів вважає, що рішення суду, як таке, що ухвалено в порушення норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог із наведених вище підстав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 243,60грн. та 267,30 грн. при подачі апеляційної скарги (а.с.1а, 66).

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 510, 90грн. ( 243,60 + 267,30 = 510,90).

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 526, 901, 903 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Херсонського національного технічного університету задовольнити.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 17 листопада 2015року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Херсонського національного технічного університету задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Херсонського національного технічного університету заборгованість за надані послуги в сумі 2333грн., а також судові витрати в сумі 510,90грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий К.Г. Чиркова

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г. Фурман