Провадження №2/359/531/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Гомолі О.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вишеньківської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди,

встановив

В грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом та об-ґрунтовує його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, якому належав жит-ловий будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1. За час свого життя, а саме 21 серпня 2006 року, спадкодавець склав заповіт, яким все своє майно він заповів позивачу. ОСОБА_2 вчасно подала заяву про прийняття спадщини. У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не оформив право-встановлюючий документ на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, держав-ний нотаріус Бориспільської районної державної нотаріальної контори Черненко Н.Б. від-мовляє видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Тому ОСОБА_2 просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та просить суд задовольнити його.

Представник відповідача не з'явився у судове засідання та надіслав заяву (а.с.27), в якій він просить розглянути цивільну справу в його відсутності.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 Ця обставина під-тверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 5 березня 2012 року (а.с.18).

За час свого життя він звів житловий будинок «А-І», погреб з шийкою «В», при-будови «а1» та «а3», відкриту веранду «а4», сарай «Б», навіс «Д», убиральню «Ж», хвіртку «N4», ворота «N5», огорожу «N6» та «N7», ганки «а2» та «а5», яму вигрібну «Л» та колонку питну «М» по АДРЕСА_1. Ця обставина підтверджується копією погосподарської книги (а.с.11-12) та копією технічно-го паспорту на житловий будинок (а.с.13-16).

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме май-но (житловий будинок, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва, прийняття його до експлуатації та державної реєстрації права власності на нерухоме май-но.

Згідно з ч.3 цієї ж статті до вказаного моменту особа вважається власником матеріа-лів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення май-на).

Як роз'яснив Верховний Суд України в постанові від 7 жовтня 2015 року, ухваленої за результатом розгляду справи №6-641цс15, саме з моменту прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації виникає і право власності на цей об'єкт. Прийняття в експлуатацію закінченого об'єкту полягає у підтвердженні державною приймальною комісією готовності об'єкта до експлуатації за його цільовим призначенням відповідно до будівельних норм та правил. Отже, виключно з цього момен-ту новостворене майно з категорії побудови переходить до категорії майна як об'єкта ци-вільного права. Саме до цього зводяться правові висновки, викладені в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року (6-38931св14), 25 лютого 2015 року (6-39603св14), 1 квітня 2015 року (6-4906 св15), 9 квітня 2015 року (6-4156св15), 22 квітня 2015 року (6-9255св15), а також в іншій постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року (6-131цс13).

Відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового за-стосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Суди зобов'я-зані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду Украї-ни.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 були прийняті в експлуатацію, та за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на ці об'єкти нерухомого майна.

З огляду на це суд вважає, що на час смерті спадкодавець був власником лише буді-вельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку «А-І», погребу з шийкою «В», прибудов «а1» та «а3», відкритої веранди «а4», сараю «Б», навісу «Д», убиральні «Ж», хвіртки «N4», воріт «N5», огорож «N6» та «N7», ганків «а2» та «а5», ями вигрібної «Л» та колонки питної «М» по АДРЕСА_1.

Встановлено, що 21 серпня 2006 року ОСОБА_3 склав заповіт (а.с.7), яким все своє майно він заповів позивачу. В матеріалах цивільної справи відсутні відомості про інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно з ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має по-дати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня її відкриття.

З довідки виконавчого комітету Вишеньківської сільської ради (а.с.30 зворот) вбача-ється, що на час відкриття спадщини ОСОБА_2 постійно проживала разом із спадко-давцем. Крім того, 14 липня 2012 року вона подала заяву про прийняття спадщини до Бориспільської районної державної нотаріальної контори. Ці обставини свідчать про те, що позивач прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3

З огляду на це суд вважає, що ОСОБА_2 набула право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку «А-І», погребу з шийкою «В», прибудов «а1» та «а3», відкритої веранди «а4», сараю «Б», навісу «Д», убиральні «Ж», хвіртки «N4», воріт «N5», огорож «N6» та «N7», ганків «а2» та «а5», ями вигрібної «Л» та колонки питної «М» по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про виз-нання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Встановлено, що державний нотаріус Бориспільської районної державної нотаріаль-ної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Тому ОСОБА_2 не може отримати документ, який підтверджує належність їй спадко-вого майна. Ця обставина перешкоджає позивачу здійснити спадкове право.

З огляду на це суд вважає, що за ОСОБА_2 належить визнати право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлово-го будинку «А-І», погребу з шийкою «В», прибудов «а1» та «а3», відкритої веранди «а4», сараю «Б», навісу «Д», убиральні «Ж», хвіртки «N4», воріт «N5», огорож «N6» та «N7», ганків «а2» та «а5», ями вигрібної «Л» та колонки питної «М» по АДРЕСА_1.

Вжиття цього заходу є ефективним способом захисту спадкового права позивача. Адже після того, як рішення суду набере законну силу, ОСОБА_2 набуде можливість у встановленому порядку здати ці об'єкти нерухомого майна в експлуатацію та зареєстру-вати за собою право власності на нього.

Відповідно до ч.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром зловживання правом в будь-яких формах.

Встановлено, що, пред'являючи позов про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, ОСОБА_2 прагне уникнути перевірки готов-ності цих об'єктів до експлуатації, їх відповідності будівельним нормам та правилам при прийнятті в експлуатацію, а також сплати обов'язкових зборів при реєстрації права влас-ності. Це свідчить про те, що в діях позивача наявні ознаки зловживання правом.

Суд вважає, що ця обставина є додатковою підставою для відмови у визнанні за ОСОБА_2 права власності на готовий житловий будинок, господарські будівлі та споруди, як самостійні об'єкти цивільного права.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до Вишеньківської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди задовольнити част-ково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку«А-І», по-гребу з шийкою «В», прибудов «а1» та «а3», відкритої веранди «а4», сараю «Б», навісу «Д», убиральні «Ж», хвіртки «N4», воріт «N5», огорож «N6» та «N7», ганків «а2» та «а5», ями вигрібної «Л» та колонки питної «М» по АДРЕСА_1.

У задоволенні позову в іншій частині ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець