Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Вертелецькому М.О.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2015 р.ОСОБА_1звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що 04.06.2010 р.нею був укладений шлюб із відповідачем,зареєстрований Шевченківським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції,актовий запис № 202.

Шлюб для кожної із сторін перший.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,який за домовленістю між сторонами проживає з матір*ю.

З липня 2012 р. сторони припинили спільне проживання,не підтримують особистих відносин та не спілкуються,ведення спільного господарства припинено та поновлювати його позивач наміру не має.

За вказаний період відповідач не виконував обов*язків батька утримувати дитину,участі у вихованні сина не приймає,його життям не цікавиться.

Посилаючись на те,що через різні погляді на сімейне життя, втрату почуття поваги між нею та відповідачем відсутнє взаєморозуміння,сторони не спілкуються,відновлення сім*ї неможливе,позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем.

Також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1000 гр.щомісячно до його повноліття,та аліменти у такому ж розмірі за останні три роки,що передували зверненню до суду.

Майновий спір між сторонами на теперішній час відсутній

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та пояснила,що протягом з липня 2012 р.їх сім*я з відповідачем фактично розпалася,через відсутність у відповідача інтересу до сім*ї,вживання алкоголю,були створені неможливі умови спільного проживання,через що вони проживають окремо.Рішення про розірвання шлюбу прийнято нею обмірковано та усвідомлено,оскільки збереження сім*ї,яка існує лише формально,надалі неможливе,буде протирічити інтересам в тому числі і неповнолітнього сина,наполягає на його розірванні.Також враховуючи відсутність добровільної участі відповідача в утриманні дитини,просить задовольнити позов в частині стягнення аліментів.Разом з тим пояснила,що раніше з вимогами до відповідача про стягнення аліментів не зверталась,відповідач їй у цьому не перешкоджав.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував та пояснив,що вони з позивачкою спільно не проживають та спільного господарства не ведуть,не спілкуються,не підтримують ніяких стосунків.Намірів та бажання продовжити сімейні відносини він не має,оскільки кожен з подружжя живе власним життям.Проти стягнення аліментів на дитину у розмірі 1000 гр.щомясічно не заперечував.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши позивача та відповідача,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до ст.105,110 СК України за позовом одного із подружжя шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду.

Як передбачено ст.112 ч.2 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересах їхніх дітей,що мають істотне значення.

Судом встановлено та перевірено доказами, що 04.06.2010 р.ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, зареєстрований Шевченківським відділом РАЦС Запорізького МУЮ,актовий запис № 202,після одруження прізвища чоловіка та дружини ОСОБА_1,про що надана копія свідоцтва про одруження.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,який за домовленістю між сторонами буде проживати з матір*ю.

Шлюб для сторін перший.

На час розгляду справи про розірвання шлюбу спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній.

З липня 2012 р.сторони проживають окремо, втратили почуття поваги та любові, ,кожен має власні інтереси,спілкування та взаємопорозуміння між ними відсутнє.

Як пояснила суду позивач,розлад у сім*Ї триває кілька років,тобто має не короткочасний характер,причиною чого є байдуже ставлення відповідача до сім*ї,вживання ним алкоголю,що відповідач по суті не оспорював,також вважав,що збереження сім*ї неможливе.

На думку суду,шлюб між сторонами не може бути збережений,їх взаємини свідчать про відсутність ознак сім*ї,примирення між ними не відбулося і вони проти цього заперечують.

Факти,встановлені судом,приводять до висновку,до шлюб між сторонами розпався остаточно,спільне життя сторін як подружжя не поновлено,а збереження шлюбу можливо на паритетних засадах,почуттях взаємної любові та поваги,взаємодопомоги та підтримки,тобто на тому,що є морально-правовою основою шлюбу і між сторонами втрачено.

Конкретні обставини даної справи та категоричне небажання сторін примиритися вказують на те,що позивач не має наміру відновлювати шлюбні стосунки,а відповідач не заперечував,що не докладав жодних зусиль до збереження сім*ї.

За таких обставин подальше формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення,протирічить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі.

Крім того, напружені взаємини між батьками негативно впливають на розвиток дитини подружжя, порушує її право на виховання в сім*ї в умовах взаємоповаги та любові.

Питання про зміну прізвища відповідачкою не ставилось.

Згідно довідки про склад сім*ї № 1534 від 28.09.2015 р.,дитина сторін зареєстрована за адресою АДРЕСА_1,де проживає разом з матір*ю.

Згідно із ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття

Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч.1. ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Сторони не оспорювали ,що обов*язки по утриманню дитини на час розгляду справи виконує позивач.

Інших утриманців відповідач не має,стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться.

Таким чином,вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дитини узгоджуються з вимогами сімейного законодавства,підстав для звільнення відповідача від участі у належному утриманні сина суд не встановив.

При визначені аліментів у розмірі 1000 гр.щомісячно,суд приймає до уваги стан здоров*я дитини,яка є інвалідом дитинства та потребує більших коштів,порівняно із здоровою дитиною,на її утримання,відсутність у позивача власних доходів,за рахунок яких вона одноособового могла б забезпечити дитину усім необхідним,відсутність добровільної допомоги з боку батька на утримання сина,а також згоду відповідача сплачувати аліменти в тому розмірі ,як про це заявила позивач.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів за останні три роки перед зверненням до суду на законі не ґрунтуються,оскільки відповідно до ст.191 СК України,аліменти присуджуються на дитину за рішенням суду від дня пред*явлення позову,за минулий час можуть бути присуджені лише у разі надання позивачем доказів про вжиття заходів отримання аліментів з відповідача та неможливість їх отримання узв*язку з ухиленням останнього від їх сплати,проте таких доказів позивач не надала.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,з відповідача на користь позивача суд стягує судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 гр.20 коп.з вимог про розірвання шлюбу,що підтверджено квитанцією,а також у дохід держави стягує з відповідача судовий збір у розмірі 551 гр.20 коп.з вимог про стягнення аліментів,від попередньої сплати якого позивач звільнена.

На підставі ст.105,110,112,141,181-183,191 СК України,ст.3,10,11,60,88,212-215,218 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Шлюб,укладений 04.06.2010 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований Шевченківським відділом РАЦС Запорізького МУЮ,актовий запис № 202-розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3,уродженця м.Запоріжжя,проживає в АДРЕСА_2,ІПН НОМЕР_1,на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_6,уродженки м.Запоріжжя,проживає в АДРЕСА_1,ІПН НОМЕР_2,аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,у розмірі 1000(одна тисяча)гривень щомісячно,до повноліття дитини,тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7.,починаючи з 04.12.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3,уродженця м.Запоріжжя,проживає в АДРЕСА_2,ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_6,уродженки м.Запоріжжя,проживає в АДРЕСА_1,ІПН НОМЕР_2,судові витрати по сплаті судового збору 487 гр.20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3,уродженця м.Запоріжжя,проживає в АДРЕСА_2,ІПН НОМЕР_1 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 гр.20 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення в частині аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко