РІШЕННЯ

Іменем України

29.01.2016 року Франківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Козюренка Р.С.

при секретарі - Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 з участю третьої особи Львівського комунального підприємства «Вулецьке», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про демонтаж самовільно влаштованого газового котла, суд -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить постановити рішення, яким зобов'язати відповідача, мешканця квартири АДРЕСА_1 за власні кошти демонтувати самовільно встановлений двохфункційний газовий котел парапетного типу на балконі вказаної вище квартири. Свій позов мотивує тим, що відповідач по справі самовільно встановив газовий котел з порушенням норм ДБН. Франківською районною адміністрацією прийнято розпорядження від 29.08.2014 року №400 «Про демонтаж самочинно встановленого газового котла парапетного типу на балконі квартири АДРЕСА_1» та зобов'язано ОСОБА_1 у місячний термін за власні кошти демонтувати самовільно влаштований газовий котел. Однак відповідач добровільно виконати розпорядження Франківської районної адміністрації відмовляється, на попередження не реагує. Просить позов задоволити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву з клопотанням слухати справу у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задовольнити та у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. На підставі ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого представник позивача не заперечив.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити.

Відповідно до п. 1.4.6 рішення Львівської міської ради № 406 від 06.05.2005 року «Про затвердження Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові» влаштування (встановлення) малих архітектурних форм, елементів благоустрою без дозволу виконавчого органу міської ради, або без належно затвердженої проектної документації, або з істотним відхиленням від проекту, є однією з ознак та класифікацій самочинного будівництва.

Відповідно до вимог п. 9.1 ДБН А.2.2-3-2004 «Склад, порядок розроблення, погодження, затвердження проектної документації для будівництва) робочий проект погоджуються з місцевими органами містобудування та архітектури відповідно до місцевих правил забудови відносно архітектурно-планувальних рішень, розміщення, раціонального використання наміченої для відведення території, відповідності передбачених рішень вимогам архітектурно-планувального завдання, містобудівній документації.

Ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій) передбачає відповідальність за здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законодавством.

Крім того, у ст. 30-1 Закону України «Про планування і забудову територій) вказано, що експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів будівництва забороняється.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про планування і забудову територій) державний контроль за плануванням, забудовою та іншим використанням територій здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань містобудування та архітектури, відповідними спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури. Державною архітектурно- будівельною інспекцією України та її територіальними органами. Однак, судом першої та другої інстанцій до розгляду даної справи не залучено інспекцію Державно архітектурно-будівельного контролю у Львівській області.

Між тим, ч.2 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, надані йому для використання як єдиного цілого - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог експлуатації будинку.

Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради прийнято розпорядження від 29.08.2014 року № 400 «Про демонтаж самочинно встановленого газового котла парапетного типу на балконі квартири АДРЕСА_1», яким зобов'язано ОСОБА_1 у місячний термін за власні кошти демонтувати самовільно влаштований газовий котел.

Таке розпорядження чинне, ніким не оспорювалось, тому підлягає виконанню. Це передбачено вимогами ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Відповідно до вимог ст. ст. 144, 145 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.

Частина 1 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Згідно з ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Враховуючи те, що газовий котел у квартирі АДРЕСА_1, є самовільно встановленим, а тому підлягає демонтажу відповідно до розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 400 від 29.08.2014 року.

З наведених міркувань та керуючись ст. ст. 10, 60, 169, 209, 212, 215, 218, 224-225 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 з участю третьої особи Львівського комунального підприємства «Вулецьке», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про демонтаж самовільно влаштованого газового котла - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 демонтувати за власні кошти самовільно встановлений двохфункційний газовий котел парапетного типу встановлений на балконі квартири АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Франківської районної адміністрації Львівської міської ради 243,60 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

На заочне рішення суду може бути подано відповідачем заяву про його перегляд судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Козюренко Р.С.