ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2890/15-ц
Провадження №2/636/103/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді - Панаід І.В.,

секретаря судового засідання - Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: військова частина польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

встановив:

Позивач звернувся до Чугуївського міського суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зазначивши в якості третьої особи військову частину польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), в якому з урахуванням поданих 07.10.2015 р. уточнень, просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користуваня наданим їм відповідно до ордеру службовим житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідачів на свою користь судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на час проходження служби в Чугуївському гарнізоні майору в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_2 було надано службову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі були вселені у зазначену квартиру на підставі ордеру, виданого на ім`я ОСОБА_1 .

У 2010 році майора ОСОБА_1 було виключено зі списків військової частини НОМЕР_2 , оскільки по закінченню навчання у НУОУ останній до в/ч НОМЕР_2 для подальшого проходження служби не повернувся. На підставі наказу про виключення майора ОСОБА_1 зі списків військової частини його було знято з квартирного обліку.

До теперішнього часу відповідачі, які фактично проживають у іншому населеному пункті за місцем нинішнього проходження служби ОСОБА_1 , займану ними службову квартиру у м. Чугуїв не звільнили.

В зв`язку з зазначеним КЕВ м. Харків посилаючись на статті 71, 107 Житлового кодексу України, наказ Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування службовою квартирою.

Представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала надавши пояснення аналогічні викладеним в позові. В подальшому в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про місце та час судового розгляду повідомлялись своєчасно та належним чином, заяв про відкладення судового засідання не подавали. В попередніх судових засіданнях заперечували проти позовних вимог КЕВ м. Харків, посилаючись на відсутність в них іншого житлового приміщення за новим місцем проходження служби ОСОБА_1 .

Представник третьої особи надавши пояснення по обставинам справи позовні вимоги КЕВ м. Харків підтримав, в подальшому в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 у м. Чугуїв Харківської області.

Відповідно до витягу з протоколу №1 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_2 від 20.01.2009 року, майору в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 було надано однокімнатну службову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,22 кв.м., житловою площею 18, 44 кв.м.(а.с. 8).

Відповідачі були вселені в зазаначену службову квартиру на підставі ордеру № 015275 від 06.08.2009 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно абз. 2 п. 14 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081, чинного на момент вселення відповідачів, військовослужбовець та повнолітні члени його сім`ї беруть письмове зобов`язання щодо звільнення службового житлового приміщення в передбачених законодавством випадках.

16.02.2009 року відповідачі написали заяви-зобов`язання, згідно яких надали згоду на вселення у надане службове житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язались звільнити вказане приміщення у випадку настання законодавчо передбачених випадків. (а.с. 11).

17.02.2009 року ОСОБА_1 уклав договір користування службовим житлом за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 12).

27.08.2010 року майора ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 . Зазначене підтверджується витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_2 №177 від 27.08.2010 р. (а.с. 15).

Відповідно до витягу з протоколу №8 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_2 від 15.06.2012 р. майора ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку по в/ч НОМЕР_2 на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 №177 від 27.08.2010 р., оскільки по закінченню навчання у НУОУ останній не повернувся до в/ч НОМЕР_2 для подальшого проходження служби. (а.с. 14).

Як вбачається з Акту перевірки використання службового житла від 29.09.2015 р. № 38, комісією у складі: заступника командира в/ч НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), а також майора ОСОБА_3 , капітана ОСОБА_4 , та лейтенанта ОСОБА_5 , було перевірено використання службового житла за адресою: АДРЕСА_1 , яке було надано ОСОБА_1 на підставі ордеру. В ході обстеження комісією було встановлено, що службова квартира закрита, ОСОБА_1 разом з дружиною в зазначеній службовій квартирі не проживають вже на протязі 2-х років, що підтверджується свідченнями сусідів. (а.с. 54).

На даний час місцем проходження служби ОСОБА_1 є військова частина НОМЕР_3 , яка знаходиться у м. Київ.

Відповідно до долученої ОСОБА_1 в судовому засіданні довідки з в/ч НОМЕР_3 від 20.10.2015 р. № 35/1965, з 26.05.2012 р. по теперішній час ОСОБА_1 житловою площею з фонду МОУ не забезпечувався. (а.с.67).

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами (стаття 12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей»).

Відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 12 вищевказаного Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, та члени їх сімей зобов`язані вивільнити займане ними службове жиле приміщення у двотижневий строк з дня виключення зазначених військовослужбовців із списків особового складу військової частини.

Відповідно п.19 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081, п.2.18 «Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень», затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 року №577, що був чинним на час видання наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.08.2010 року №177 про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини, у разі переміщення військовослужбовців по службі, пов`язаного з переїздом в іншу місцевість, службові житлові приміщення, які вони займали за попереднім місцем служби, підлягають звільненню у двомісячний термін з дня видання наказу про виключення із списків особового складу військової частини.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що з 26.05.2012 р. проходить службу у військовій частині НОМЕР_3 , що знаходиться у м. Київ.

Після переведення для проходження військової служби і переїзду в іншу місцевість ОСОБА_1 спірну службову квартиру не здав, в судовому засіданні 13.11.2015 р. повідомив, що на новому місці служби квартири не отримував, а у спірній службовій квартирі у м. Чугуїв залишається проживати його дружина ОСОБА_2 . Суд критично ставиться до посилань відповідача на те, що спірна квартира ним не звільнена, оскільки за новим місцем служби службова квартира йому не надавалась, а тому його дружина вимушена проживати у спірній службовій квартирі. При цьому суд виходить з вимог пункту 3.1. Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.11 №737, «Про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», згідно якого надання службових жилих приміщень військовослужбовцям та членам їх сімей здійснюється після здавання ними жилої площі, отриманої від МО України, яку вони займали за попереднім місцем служби (навчання).

Держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення.

В ситуації, що склалася, за відсутності службового житла за новим місцем служби, відповідачу ОСОБА_1 було відоме його право на отримання грошової компенсації за піднайм житла, а також право стати на квартирний облік за новим місцем служи в м.Київ. Посилання відповідача на відсутність у військовій частині НОМЕР_3 вільного службового житла, а також на не виділення Міністерством оборони України коштів спрямованих на виплати вказаних компенсацій військовослужбовцям є не обґрунтованими, оскільки не підтверджені належними доказами. Сама по собі довідка про не надання ОСОБА_1 службового житлового приміщення в/ч НОМЕР_3 не виключає можливості звернення ОСОБА_1 з рапортом про отримання грошової компенсації за піднайм житла, або постановкою на квартирний облік у військовій частині за місцем проходження служби, після звільнення службового приміщення в м. Чугуїв.

17.02.2009 року ОСОБА_1 уклав договір користування службовим житлом за адресою: АДРЕСА_1 . Зокрема підпунктами 8, 9 пункту 2 вказаного договору передбачено, що під час переведення до іншого місця служби, звільнення з військової служби за власним бажанням, службовою невідповідністю, військовослужбовець зобов`язується звільнити службове житло в терміни, що передбачені житловим законодавством України, а через припинення дії договору користування житловим приміщенням військовослужбовець зобов`язується звільнити і повернути військовій частині службове житло, звільнене від речей повністю, «справним і в такому ж стані, в якому воно було отримане з урахуванням встановлених норм зносу». Взяті на себе зобов`язання за вказаним договором ОСОБА_1 не виконав, квартиру не здав, хоча, як встановлено в судовому засіданні, ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 в спірній квартирі не мешкають.

Дружина ОСОБА_1 , не є військовослужбовцем, а отже у відповідності до п.3.15 наказу Міністра оборони України №737 від 30.11.2011 року «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» відносно неї, не можна подавати на розгляд Комісії з контролю за розподілом житла документи на оформлення ордера на її ім`я відповідно до вимог, передбачених у цій Інструкції.

Також пунктом 3.15. Інструкції затвердженої наказом Міністра оборони України №737 від 30.11.2011 року передбачено, що у разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт (гарнізон) за рішенням Міністра оборони України членам сімї такого військовослужбовця дозволяється подальше проживання у цьому службовому житлі, якщо його місце розташування дозволяє щоденно прибувати військовослужбовцю до нового місця служби.

Однак рішення Міністра оборони України щодо надання дозволу членам сімї майора ОСОБА_1 на подальше проживання у спірному службовому приміщенні не приймалось, окрім цього, нове місце служби ОСОБА_1 знаходиться у м. Київ, що унеможливлює щоденне його прибуття до службової квартири в м. Чугуїв.

Факт не проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у службовій квартирі в м. Чугуїв, окрім вищевказаного акту перевірки використання службового житла від 29.09.2015 р., підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які проживають у квартирах АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , та є сусідами ОСОБА_1 , які вказали на тривале не проживання відповідачів у службовій квартирі в м.Чугуєві. Зокрема, свідок ОСОБА_4 не зустрічав ані ОСОБА_1 , ані його дружину ОСОБА_2 з 29.01.14 року моменту вселення свідка в квартиру АДРЕСА_2 в цьому будинку, а свідок ОСОБА_7 , який проживає в квартирі АДРЕСА_4 з 2009року, вказав, що відповідачі не проживають в квартирі більше ніж півроку (а.с. 92,93).

Не проживання в спірній квартирі не заперечував і сам відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 13.11.2015 р., повідомивши, що після закінчення навчання у НУОУ він для проходження служби у в/ч НОМЕР_2 не повернувся, та був розподілений до військової частини НОМЕР_3 в м. Київ, де продовжив проходження військової служби.

Саттею 9 ЖК України встановлено, що житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ст.55 ЖК України, жилі приміщення, що звільняються в будинках, переданих державними підприємствами, установами, організаціями виконавчим комітетам місцевих Рад народних депутатів, а також жилі приміщення, що звільняються в будинках, споруджених із залученням у порядку пайової участі коштів підприємств, установ, організацій, заселяються в першу чергу потребуючими поліпшення житлових умов працівниками цих підприємств, установ, організацій, тобто військовослужбовцями та членами їх сімей, які знаходяться на квартирному обліку в Харківському гарнізоні в черзі на поліпшення житлових умов. Так, відповідно до довідки ТВО начальника КЕВ м. Харків Сального О.А., наданої представником позивача, станом на 24.09.2015 року на квартирному обліку в Харківському гарнізоні в черзі на поліпшення житлових умов перебуває 1962 військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби та членів їх родин.(а.с.86).

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року №2, відповідно до ст.107 ЖК України наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це, а тому відповідачі по справі, з урахуванням вимог ст.71 «Житлового кодексу України», ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», та п.3.15. Інструкції, затвердженої наказом Міністра Оборони України №737 від 30.11.2011 року підлягають визнанню такими, що втратили право на користування зазначеним жилим приміщенням та зобов`язані звільнити його в установленому законодавством порядку.

На підставі вищевикладеного, керуючись cт.ст. 10, 11, 88, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: військова частина польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування службовим житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків судові витрати в сумі 243,60 грн., в рівних частках по 121,80 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати цивільних справах апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя -