Справа № 195/1555/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2016 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Тетеревятникова А.П., при секретарі Мартиновій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №SAMDN9672 від 06.10.2005 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за умовами вказаного кредитного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 5000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту кредитодавець керувався п. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг.

ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ ОСОБА_2 "ПриватБанк" у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування з ЗАО КБ "ПриватБанк" на ПАТ КБ "ПриватБанк", про що зазначено у п. 1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк", який додано до позовної заяви.

17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 8006727).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою», за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову.

Відповідач своєчасно не надавав грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до п. 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою», за несвоєчасне виконання боргових обов'язків, (користування простроченим кредитом і овердрафтом), боржник сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлені «Тарифами Банку».

Відповідно до п. 5.6 «Правил користування платіжною карткою» боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку в частині з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Відповідно до п. 6.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Байку» позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

На підставі п. 5.3 «Умов та правил надання банківських послуг» банк має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту с право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до п. 5.7 "Правил користування платіжною карткою", банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 27.09.2015 року має заборгованість - 15395,69 доларів США, яка складається з наступного:

*4926,74 доларів США - заборгованість за кредитом;

*8295,88 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

*2173,07 доларів США - заборгованість за пенею та комісією.

Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 7006,69 доларів США, яка була задоволена судовим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2011 року з відповідача на користь позивача ПАТ КБ "ПриватБанк", різниця становить 8389 доларів США, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 23,30 доларів США штраф (фіксована частина);

- 419,45 доларів США штраф (процентна складова).

Отже, заборгованість до стягнення становить 8831,75 доларів США.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє до моменту належного виконання сторонами обов'язків.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Отримання інформації щодо місяця реєстрації відповідача ускладнюється тим, що відповідно до ст. 5 Закону України "Про захист персональних даних" - персональні дані є інформацією з обмеженим доступом; відповідно до ст. 14 поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» надання відомостей про місце проживання особи та її персональні дані здійснюється виключно у випадках, передбачених ПК України та законами України, або за згодою самої особи. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Також обмеження можливості отримання відповідної інформації закладено в Законі "Про інформацію" і не вимагає додаткових доказів у силу правової природи нормативно-правового акту - Закону.

Виходячи з вищенаведених норм, банк не має права на отримання даних від уповноваженого центру надання адміністративних послуг щодо місця проживання відповідача, тому позов подається за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Представник позивача, що діє в силу довіреності №3734-К-Н-О від 04.09.2015 року, у своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу за його відсутності у судовому засіданні, про що підтримує повністю позовні вимоги.

Представник відповідачки, що діє на підставі довіреності від 26.09.2012 року, проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2011 року яким вже було стягнуто з неї заборгованість за кредитним договором з тих самих підстав і з тих самих обставин.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, вислухавши сторони, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

При укладенні кредитного договору №SAMDN9672 від 06.10.2005 року сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Доведено, що за умовами такого кредитного договору кредитодавець надав позичальнику кредит сумою 5000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 13,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно положень ч.1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором з якого слідує, що відповідачка станом на 27.09.2015 року має заборгованість в сумі 15395,69 доларів США, яка складається з: 4926,74 доларів США заборгованості за кредитом; 8295,88 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 2173,07 доларів США заборгованість за пенею та комісією.

Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 7006,69 доларів США, яка була задоволена судовим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2011 року з відповідача на користь позивача ПАТ КБ "ПриватБанк", тому різниця становить 8389 доларів США, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 23,30 доларів США штраф (фіксована частина) та 419,45 доларів США штраф (процентна складова).

Отже, заборгованість визначена в сумі 8831,75 доларів США.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" №15-93 від 19 лютого 1993 року, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У зв'язку з наведеним слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Між тим, згідно рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2011 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" були стягнуті кошти в сумі 55419,11 гривень за договором №SAMDN9672 від 06.10.2005 року.

Обставини встановлені рішенням суду не досліджуються.

Таким чином, суд вважає відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з того, що з правовідносин, що виникли між сторонами і тих самих підстав вже було ухвалено рішення іншим судом, що набрало законної сили, за яким стягнуті основна сума заборгованості за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом та штрафні санкції за неналежне виконання зобов'язання. Сторони встановили кінцевий термін повернення кредитних коштів до 06.10.2007 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212 - 215 ЦПК України, ст. ст. 256, 257, 526, 530 ЦК України, п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-XII,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 8831,75 доларів США, що за курсом 21,46 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.09.2015 року складає 189529,34 гривень за кредитним договором №SAMDN9672 від 06.10.2005 року - залишити без задоволення.

Сплачені судові витрати залишити на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3