У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,
Карпенко С.О., Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9, треті особи: ОСОБА_10, сектор опіки і піклування служби у справах дітей Жмеринської районної державної адміністрації про звернення стягнення на нерухоме майно, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 червня 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області від 18 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9, треті особи: ОСОБА_10, сектор опіки і піклування служби у справах дітей Жмеринської районної державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки та просило в рахунок виконання основного зобов'язання щодо сплати заборгованості у розмірі 24 682,60 доларів США, за кредитним договором № VIZ0GA від 13 травня 2008 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_10 звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок загальною площею 287,50 кв.м, житловою площею 97,20 кв.м та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ПАТ КБ «ПриватБанк» договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_8 в інтересах яких діє ОСОБА_7, зі спірного будинку.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 червня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №VIZ0GA від 13 травня 2008 року в розмірі 20 218,30 доларів США, що еквівалентно 238 171,58 грн звернуто стягнення на житловий будинок загальною площею 287,50 кв.м, житловою площею 97,20 кв.м та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом його продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Встановлено початкову вартість предмету іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності. Стягнуто з відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка діє від імені свого імені та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9, солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2 381,72 грн судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області від 18 серпня 2015 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк»просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що через неналежне виконання позичальником ОСОБА_10 умов кредитного договору, останній допустив заборгованість, яка підлягає стягненню шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що кредитна заборгованість позичальника не є співмірною із вартістю іпотечного майна будинку. Крім того, апеляційний суд зазначив, що предметом іпотеки є земельна ділянка, яка на момент укладення договору не належала іпотекодавцю на праві власності та не була визначена її вартість як на момент укладення договору, так і на момент ухвалення рішення. Відповідно до п. 5 Договору іпотеки сторони домовилися, що заставна буде оформлена після видачі Державного акту на приватизацію земельної ділянки.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 13 травня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_10 укладено кредитний договір №VIZ0GA, за умовами якого останній отримав кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 15 тис. доларів США та зобов'язувався сплачувати проценти в розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості, в порядку та на умовах, визначених цим договором з кінцевим терміном повернення до 13 травня 2015 року (а.с. 17-22, т. 1).

З метою забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором 13 травня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_12 укладено договір іпотеки, за яким остання передала банку в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 287,50 кв.м, житловою площею 97,20 кв.м та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26-31, т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 07 серпня 2008 року (а.с. 70, т. 1).

Як вбачається з копії спадкової справи №865/, заведеної 16 грудня 2008 року (а.с. 68-74, т. 1), 16 грудня 2008 року ОСОБА_6 звернулась до Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_12, а саме майна у вигляді жилого будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, що знаходяться у АДРЕСА_1 (а.с. 69, т. 1).

У зв'язку з неналежним виконання ОСОБА_10 зобов'язань за кредитним договором станом на 11 листопада 2013 року у останнього виникла заборгованість по поверненню кредиту, відповідно до розрахунку позивача, в сумі 24 682,60 доларів США, в тому числі заборгованість за кредитом у сумі 10 975,48 доларів США, заборгованість за процентами в сумі 3 527,88 доларів США, заборгованість по комісії в сумі 643,57 доларів США, заборгованість по пені в сумі 8 340,10 доларів США, штраф (фіксована частина) в розмірі 21,22 доларів США, штраф (процентна складова) в сумі 1174,35 доларів США (а.с.148-152, т.1).

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частинами 3, 4 статті 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. У разі видачі заставної перехід права власності на предмет іпотеки не допускається до повного задоволення вимоги за заставною, крім переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування чи правонаступництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Зі змісту ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР та ст. 40 Закону «Про іпотеку» вбачається, що виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя (кредитора) або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-214 ЦПК України, не встановив належним чином фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданими сторонами доказам у їх сукупності, зокрема, звертаючи стягнення на предмет іпотеки відповідно до позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» залишив поза увагою, що до складу предмету іпотеки не входить земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1. Даних щодо оформлення іпотекодавцем ОСОБА_12 державного акта на право власності на вказану земельну, а також укладення останньою додаткової угоди з іпотекодержателем відповідно до п. 32 договору іпотеки матеріали справи не містять, а отже позовні вимоги щодо звернення стягнення на земельну ділянку є передчасними. Водночас, судом першої інстанції відхилено клопотання відповідача ОСОБА_7 про витребування доказів щодо оформлення права власності на житловий будинок, з посиланням на необов'язковість таких даних.

Суд першої інстанції, зазначаючи про наявність розбіжностей у розрахунках позивача щодо заборгованості за кредитним договором, у порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України не роз'яснив позивачу його право на усунення таких розбіжностей, взявши до уваги розрахунок, наданий останнім при зверненні до суду (а.с. 11-14, т.1), та не перевіривши розрахунку, вказаного позивачем в уточненні до позовних вимог (а.с. 147-152, т. 1). Суд першої інстанції не з'ясував при цьому з чого складається заборгованість за кредитним договором та за рахунок чого і яким чином вона погашалась.

Разом з цим, в частині вирішення позовних вимог щодо виселення мешканців зі спірного будинку, судом першої інстанції обґрунтовано враховано правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-39цс15.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, в порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України, зазначаючи про необхідність врахування співмірності заборгованості за кредитним договором із вартістю переданого в іпотеку майна, при вирішенні вимог про звернення стягнення на нього не вказав, якою нормою права таке передбачено.

Законом України «Про іпотеку» встановлено, що суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав (ч. 3 ст. 39 цього Закону). Чинним законодавством не передбачено можливості відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з неспівмірністю заборгованості по основному зобов'язанню із вартістю переданого в іпотеку на забезпечення його виконання майна.

Разом з цим, поза увагою апеляційного суду залишилось те, що вартість спірного майна, на яку посилається суд у рішенні, встановлювалась на час укладення кредитного договору в забезпечення виконання умов якого передавався будинок. Відповідно до п. 35.6 договору іпотеки, сторони погодили, що його вартість становить 293 598 грн.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно врахувати правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року № 6-61цс15.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 червня 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області від 18 серпня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук