Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2016 Справа №607/13489/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря Субчак Г.Я.,

позивача ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

представник третьої особи

УДМС у Тернопільській області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 14 січня 1998 року, яке видано згідно розпорядження Тернопільського МБТІ №25067 від 06 січня 1998 року, квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної власності ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 в рівних частках. 27 травня 2014 року між позивачем, з однієї сторони, та ОСОБА_5, ОСОБА_4І, з другої сторони, було укладено договір дарування частини даної квартири ВТР №868427, згідно якого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 подарували їй 2/3 частки трикімнатної квартири №166 в будинку №6, що по вул. Симоненка в м.Тернополі. Таким чином, позивач стала єдиним власником квартири за вказаною адресою. ОСОБА_7 п.8 зазначеного договору дарування, дарувальник ОСОБА_4 протягом року зобовязалась знятись із реєстрації, звільнити квартиру та передати ключі від квартири позивачу, проте відповідач умови договору не виконала і не виконує на даний час. Більше того, вона не несе будь-яких витрат по утриманню цього нерухомого майна, сплаті комунальних та інших послуг, практично користується усією квартирою та умисно створює антисанітарні умови для проживання в ній. За вказаних обставин, ОСОБА_1 просить усунути перешкоди в користуванні належною позивачу на праві власності квартирою №166 в будинку №6, що по вул. Симоненка в м.Тернополі, які чиняться зі сторони ОСОБА_4, шляхом зняття її з реєстрації за вказаною адресою та виселення із квартири за вказаною адресою.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, заперечень проти позову, а також заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не подала.

Тому, суд в порядку ч.4 ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних в ній даних, доказів і постановляє заочне рішення.

Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області ОСОБА_3 в судовому засіданні відносно вирішення спору покладається на думку суду.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася. Будь-які відомості про неможливість останньої прибути в судове засідання в матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає, що її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є сусідкою сторін у справі, так як зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 з сімєю постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач ОСОБА_4 не знімається з реєстраційного обліку із квартири позивача, хоча не проживає там з літа 2015 року та має у власності інше житло. Свідок бувала неодноразово у помешканні позивача та бачила, який безлад вчинила в одній із кімнат відповідач, де вона проживала. Свідку невідомо, чи були сварки та непорозуміння між сторонами.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що відповідач ОСОБА_4 не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_2. У кімнаті, де вона раніше проживала, безлад, оскільки остання залишила там свої особисті речі, продукти харчування, які псуються та створюють антисанітарні умови для проживання. У квартирі позивача свідок буває часто, відповідача вона бачить лише за межами квартири. Свідку відомо, що у ОСОБА_4 є власне житло у м.Тернополі, про що їй особисто говорила відповідач.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника третьої особи, покази свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14 січня 1998 року, яке видано згідно розпорядження Тернопільського МБТІ №25067 від 06 січня 1998 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6.

Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №518 від 21 травня 2014 року вирішено надати гр. ОСОБА_5, гр. ОСОБА_4 дозвіл на укладання договору дарування частин квартири за адресою: АДРЕСА_3 на імя гр. ОСОБА_1, де малолітня дитина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, має право користування житловим приміщенням.

27 травня 2014 року між ОСОБА_5, ОСОБА_4 (Дарувальники) та ОСОБА_1 (Обдарована) було укладено договір дарування частини даної квартири ВТР №868427, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_11, згідно якого Дарувальники подарували Обдарованій 2/3 частки трикімнатної квартири №166 в будинку №6, що по вул. Симоненка в м.Тернополі. ОСОБА_7 п.8 вищевказаного договору дарування, Дарувальник ОСОБА_4 протягом року зобовязалась знятись із реєстрації, звільнити квартиру та передати ключі від квартири.

У відповідності до ОСОБА_7 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, наданого 27 травня 2014 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_11, 2/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, на підставі договору дарування від 27травня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_11, належать ОСОБА_1.

ОСОБА_7 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації прав та їх обтяжень серії ЕЕХ №619897, наданого Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, власником 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, на підставі свідоцтва про право власності серія та номер: б/н, видане 14 січня 1998 року Міським бюро технічної інвентаризації м.Тернопіль, є ОСОБА_1.

Із записів у будинковій книзі для прописки громадян, проживаючих в будинку по вул.В.Симоненка, 6/166, слідує, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована у вказаній квартирі 26 квітня 1990 року.

Відповідно до довідки №187 від 05 серпня 2015 року, виданої ПП «Люкс», ОСОБА_1 дійсно зареєстрована і проживає в м.Тернополі за адресою: АДРЕСА_5. За вказаною адресою також зареєстрована ОСОБА_4 сестра, ІНФОРМАЦІЯ_4.

З оглянутих в судовому засіданні квитанцій, які засвідчують оплату житлово-комунальних послуг по утриманню квартири АДРЕСА_6 за період з березня 2014 року по липень 2015 року, вбачається та в судовому засіданні встановлено, що вказані витрати несе власник - позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_5 Відповідач у справі ОСОБА_4 не приймає будь-якої участі в утриманні вказаного нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

ОСОБА_7 із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Наведені вище норми цивільного законодавства України дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника квартири, які проживають разом із ним у квартирі, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України.

Зі змісту вищенаведеного слід зробити висновок про те, що право членів сімї власника квартири користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї.

В судовому засіданні встановлено та вбачається з матеріалів справи, що право власності ОСОБА_4 припинилося у звязку з тим, що відповідач подарувала свою частку у нерухомому майні позивачу ОСОБА_1 Дарувальник не є членом сімї власника, а тому взяла на себе зобовязання протягом року знятись із реєстрації, звільнити квартиру АДРЕСА_7 та передати ключі від квартири позивачу, однак не виконала умов договору. ОСОБА_4 має у власності інше житло, про що стверджували учасники судового розгляду та свідки під час їх допиту, однак зареєстрована в квартирі, яка на праві власності належить позивачу, де в окремій кімнаті зберігає свої особисті речі та продукти харчування, витрат по утриманню квартири відповідач не несе, чим створює власнику перешкоди у користуванні нерухомим майном.

За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині усунення перешкод ОСОБА_1 у користуванні належною їй на праві власності квартирою №166 в будинку №6 по вул.Симоненка в м.Тернополі, які чиняться зі сторони ОСОБА_4, шляхом її виселення із квартири за вказаною адресою, слід задовольнити.

Разом з тим, суд вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині зняття з реєстрації відповідача, оскільки, згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Вбачається, що рішення суду про виселення є підставою для зняття з реєстрації ОСОБА_4, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині не потребують додаткового судового захисту, адже врегульовані прямою нормою закону.

В силу ст.88 ЦПК України із відповідача ОСОБА_4 в користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.383, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.10, 60, 88, 169, 212, 213, 215, 223-226, 232-233 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною їй на праві власності квартирою №166 в будинку №6 по вул. Симоненка в м.Тернополі, які чиняться зі сторони ОСОБА_4, шляхом її виселення із квартири за вказаною адресою.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуюча О.Герчаківська