Провадження № 2/389/906/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Берднікової Г.В.,

при секретарі - Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам'янка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: реєстраційна служба Знам'янського міськрайонного управління юстиції, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, яке знаходиться по АДРЕСА_1. Одночасно просить зобов'язати реєстраційну службу Знам'янського міськрайонного управління юстиції зареєструвати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 57,1 кв.м., в тому числі житлова площа 16,6 кв.м., з прилягаючими господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги обгрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_4. З 1963 року і до дня смерті, батьки проживали у власному будинку за адресою: АДРЕСА_1, проте, правовстановлюючих документів на будинок вони не оформляли. Спадщину матері прийняв батько, оскільки проживав та був зареєстрований разом з нею за однією адресою, а після смерті батька він являючись його єдиним спадкоємцем першої черги, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Однак нотаріусом в оформленні свідоцтва про право на спадщину на вказаний вище будинок йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нього. За таких обставин він вимушений звернутися з даним позовом до суду.

Позивач як і його представник у судове засідання не з'явилися, при цьому представник позивача подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглядати справу за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву, в якій не заперечує проти заявлених вимог ОСОБА_1 та просить розглядати справу без її присутності.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належними чином, причина її неявки суду не відома.

Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29 листопада 2013 року померла ОСОБА_3 (а.с. 5). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після її смерті у Знам'янській районній державній нотаріальній конторі 03 березня 2014 року заведено спадкову справу №42/2014 року (а.с. 36). З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що заяву про прийняття спадщини ОСОБА_3 подала її дочка ОСОБА_5 З 1961 року по день смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1, разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 Заповіт від її імені у Богданівській сільській раді не посвідчувався. Даних про видачу свідоцтв про право на спадщину спадкова справа не містить (а.с.61-65).

ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6). Після його смерті приватним нотаріусом Тепляковим В.М. 07 травня 2014 року заведено спадкову справу №24/2014, з матеріалів якої вбачається, що заяву про прийняття спадщини ОСОБА_4 подав його син ОСОБА_1 На момент смерті ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований один за адресою: АДРЕСА_1. Знам'янським міжміським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» на запит нотаріуса надано відповідь згідно з якою, належний ОСОБА_4 житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 по Знам'янському міжміському «Бюро технічної інвентаризації» не зареєстрований. У листі Знам'янського районного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» зазначено, що станом на 01 січня 2013 року реєстрація права власності на житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 не проводилася. За результатами проведеної технічної інвентаризації станом на 31 серпня 2015 року здійснення самочинних забудов, перепланування, добудов не виявлено. Будівлі та споруди побудовані до 05 серпня 1992 року та не підлягають прийняттю в експлуатацію. У видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4, яка складається з житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1, відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на зазначене майно на ім'я спадкодавця (а.с. 8, 38,67-82).

Довідка С-г артіль «Родіна» від 16 березня 1963 року свідчить про те, що ОСОБА_4 при купівлі будинку в колгоспі було виділено земельну ділянку, в розмірі 0,15 га (а.с. 10). Про наявність забудови за адресою: АДРЕСА_1 також свідчить технічний паспорт виготовлений 31 серпня 2015 року на замовлення позивача. Вартість будинку складає 59421 грн. (а.с. 11-16).

Родинний зв'язок між ОСОБА_4 та позивачем, підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с. 7). Інформація стосовно обмежень, обтяжень, відчужень на спірний будинок відсутня.

Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27 вересня 2012 року, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 року № 6-54цс12).

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»).

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»).

З правової позиції Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеній у листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 вбачається, що суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав.

Згідно з п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 липня 2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Із цього ж положення вбачається, що рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи викладене, те, що будівництво житлового будинку, який є об'єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства (будинок не є самовільним будівництвом), те що спадкодавець спадщину після смерті якого бажає отримати позивач, за життя не звернувся до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне йому нерухоме майно, а також те, що за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач, який у встановленому порядку прийняв спадщину, позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позов в частиі визнання права власності на нерухоме майно є обґрунтованим і за позивачем можливо визнати право власності на зазначений будинок у порядку спадкування, після смерті батька ОСОБА_4

Разом з цим позовні вимоги щодо зобов'язання реєстраційної служби Знам'янського міськрайонного управління юстиції зареєструвати за позивачем право власності на житловий будинок, який є об'єктом спадщини, не підлягають задоволенню, оскільки позовні вимоги можуть бути заявлено лише до сторони по справі, якою відповідно до ст.30 ЦПК України є відповідач, а не до третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Крім того, рішення суду про визнання права власності у відповідності з Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174 ч.4, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області у десятиденний строк з дня її проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.В. Берднікова