01.02.2016 Справа № 756/3457/15-ц
Унікальний № 756/3457/15-ц
Справа № 2/756/2723/15
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
01 лютого 2016 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі головуючого судді Васалатія К.А.
при секретарі Івченко В.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом обману, визнання права власності на ? частину квартири, як спільної сумісної власності, визнання недійсним свідоцтв про право власності на спадщину за заповітом, -
10.11.2015 р. рішенням суду було відмовлено у позові ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом обману, визнання права власності на ? частину квартири, як спільної сумісної власності, визнання недійсним свідоцтв про право власності на спадщину за заповітом.
19.01.2016 р. до суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 із ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва від 05.01.2016 р. щодо вирішення питання про винесення додаткового рішення, так як з тексту рішення не зрозуміло, чому суд 1 інстанції залишив позов без задоволення в частині визнання недійсним правочину.
Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, який вважав, що є підстави винести додаткове рішення, позивача, який підтримав думку свого представника, прийшов до висновку про можливість винесення додаткового рішення, що стосується мотивувальної частини рішення суду від 10.11.2015 р. в частині залишення позову ОСОБА_1 без задоволення в частині визнання недійсним правочину.
Згідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 208, 213-215, ст. 220, 293 ЦПК України, суд, -
Доповнити шостий абзац мотивувальної частини рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.11.2015 р. таким змістом:
„Як вбачається з матеріалів справи та долучених клопотань представника відповідача № 1 Овдієнко І.М., у червні 2010 р. позивач ОСОБА_1 вперше звернувся до суду із позовом про визнання заповіту недійсним. У подальшому (і даний факт не заперечується позивачем) він неодноразово у 2011-2014 р.р. звертався до суду щодо спірної квартири, дій відповідачів та нотаріуса.
Відповідно до ст. 230 ЦК України, правочин, здійснений під впливом обману можу бути визнаний судом недійсним.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
У відповідності до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
При цьому судом встановлено, що позивач ОСОБА_1. звернувся до суду із даним позовом у березні 2015 р., тобто сплив строку позовної давності є очевидним. Але представник позивача у судовому засіданні заявив про те, що строк позовної давності не пропущено позивачем так як ним оскаржуєтся правочин, який вчинено під впливом обману. Тому суд приходиться до висновку, що у позовній вимозі позивача щодо визнання недійсним заповіту ОСОБА_3, який було складено обманним шляхом треба відмовити."
далі по тексті рішення без змін.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.
СУДДЯ К.А. Васалатій