Провадження № 2/521/1398/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Леонова О.С.,

при секретарі Малиш О.Л.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом зняття з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИВ:

03.12.2015 року ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування своїх вимог позивачка заявила, що з 22.02.2005 року вона ОСОБА_2 є власником 7/50 будинку № 12 по вул. Пишеніна (Івана та ОСОБА_5), в м. Одеса на підставі свідоцтва про право на спадщину зареєстрованого 22.02.2005 року Реєстраційний номер 9633712.

В грудні 2011 року відповідачка ОСОБА_3 попросила взяти її та її сина, на реєстраційний облік до себе на що я позивач погодилась.

З березня 2014 року, відповідач ОСОБА_3 зібрала свої речі взяла свого сина та покинула дім позивача.

З березня 2014 року відповідачі, в будинку № 12 по вул. Пишеніна (Івана і ОСОБА_5) в м. Одеса не проживають, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 немає.

Позивач вважають, що відповідачі втратили право користування 7/50 будинку № 12 по вул. Пишеніна (Івана та ОСОБА_5), в м. Одеса.

Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період їх не проживання не існує.

Просять суд визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 12 по вул. Пишеніна (Івана та ОСОБА_5) у місті Одесі.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву з проханням справу розглянути в її відсутність.

Представник позивача в судовому засіданні визнав позовні вимого в повному обсязі, та пояснив, що на теперішній час ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають в іншій країні і проти зняття з реєстрації не заперечують, але знятись не можуть по причині великої вартості переїзду.

Таким чином, у звязку з тим, що позивач від позову не відмовився, а відповідач вимоги визнала у повному обсязі, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення сього позову.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є власником 7/50 будинку № 12 по вул. Пишеніна (Івана та ОСОБА_5), в м. Одеса на підставі свідоцтва про право на спадщину зареєстрованого 22.02.2005 року Реєстраційний номер 9633712.

Як вбачається з довідки (з місця проживання про склад родини та реєстрації) в будинку окрім позивачки зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) про визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення особи померлою.

Системний аналіз ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації можливе при винесенні судом рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Згідно положень ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Відповідачі, не знялись з реєстраційного обліку за своїм колишнім місцем проживання, чим створюють перешкоду в реалізації права власності позивачам.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивачів, визнає відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням .

Рішення суду по справі про задоволення позову після набрання ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за вищевказаною адресою.

Керуючись ст.ст. 16, 29, 317, 319 ЦК України, Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 10, 60, 61, 130, 208, 209, 212, 213-215, 217, 223-225 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 12 по вул. Пишеніна (Івана та ОСОБА_5) у місті Одесі.

Рішення суду після набрання ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою будинок № 12 по вул. Пишеніна (Івана та ОСОБА_5) у місті Одесі.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий суддя Леонов О.С.