Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/148/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Осадчук В. П.
Доповідач Єгорова С. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

27.01.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі: головуючого судді - Єгорової С.М.,

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.,

із секретарем Кравченко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини на період навчання,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів на період навчання у розмірі 700 грн. В обгрунтування своїх вимог зазначала, що їх спільна дочка, яка проживає і знаходиться на її утриманні, навчається у Кіровоградському медичному коледжі та потребує матеріальної допомоги, проте відповідач добровільно такої допомоги не надає.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період навчання, щомісячно, починаючи стягнення з 03 серпня 2015 року до закінчення донькою навчання - по ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про зміну судового рішення та зменшення розміру стягуваних аліментів до 300 грн. щомісячно. Зазначається, що суд не врахував те, що він добровільно надає матеріальну допомогу на оплату навчання дочки, придбання їй одягу, а також сплачує аліменти на сина ОСОБА_4 в розмірі 500 грн.

Позивач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з»явилась, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника відповідача, яка підтримала доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши у передбачених ст. 303 ЦПК України межах законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив і правильно виходив з того, що повнолітня дочка сторін ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається і не має власних доходів, утримується матір"ю ОСОБА_3, тому потребує матеріальної допомоги від свого батька ОСОБА_2, який зобов"язаний і може таку допомогу надавати.

Доводи скарги такого висновку не спростовують. Крім того, відповідач є працездатним, доказів перебування на обліку в районному центрі зайнятості не надано.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови № 3 від 15 травня 2006 року з відповідними змінами «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз»яснив, що відповідно до ст.180 СК батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв»язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п. 20 постанови).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення аліментів на повнолітню дочку в силу положення ст. 199 СК України.

Враховуючи згоду відповідача сплачувати щомісячно дочці аліменти у розмірі 300 грн. висновок суду про його можливість надавати матеріальну допомогу дочці на час навчання, яка її потребує, є правильним і доводи апеляційної скарги такого висновку не спростовують.

Однак, в порушення положень ст. 200 СК України суд не в повній мірі врахував матеріальне становище відповідача, відсутність у нього власного житла, а також те, що він сплачує на користь позивача аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 500 грн., та інші обставини, що мають значення для справи, а тому рішення суду в частині визначення розміру аліментів є необґрунтованим.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не був належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України повідомлений про час розгляду справи у суді першої інстанції, у зв»язку з чим суд не перевірив доводи відповідача та не врахував його думку щодо спроможності сплачувати аліменти у визначеному розмірі, що є підставою для зміни судового рішення в частині суми розміру аліментів (ч. 3 ст. 309 ЦПК).

Враховуючи обставини, які мають значення для справи, рівність обов?язку батьків щодо утримання дітей, майнове становище відповідача, колегія суддів вважає необхідним зменшити визначений судом першої інстанції розмір аліментів з 700 грн. до 500 грн. щомісячно на період навчання ОСОБА_5.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2015 рокузмінити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець с. Мануйлівка, Маловисківського району, Кіровоградської області на користь ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) гривень на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на період навчання, щомісячно, починаючи стягнення з 03 серпня 2015 року до закінчення донькою навчання - по ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з наступного дня.

Головуючий суддя

Судді: