Справа № 426/1050/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

28 січня 2016 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Гашинської О.А., при секретарі Концур А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове, матеріали цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» до ОСОБА_3 , третя особа приватне акціонерне товариство «Науково-виробничий центр «Трансмаш» про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» , третя особа приватне акціонерне товариство «Науково-виробничий центр «Трансмаш» про визнання недійсним п.3.5 договорів поруки №12/01-04-1/1026-ДП/2 від 07.06.2013 року, № 12/01-04-1/1036-ДП /2 від 21.06.2013 року; № 12/01-04-1/1093/2 від 25.12.2013 року укладених між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_1 ОСОБА_2 » та ОСОБА_3 та їх розірвання,

встановив :

ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» звернулось до суду з позовомОСОБА_3 , третя особа ПАТ «Науково-виробничий центр «Трансмаш» про стягнення кредитної заборгованості . На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив , що 23.04.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 ОСОБА_2», змінено назву на Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_5 ОСОБА_2» та Приватним акціонерним товариством, «Науково виробничий центр «Трансмаш» було укладено Генеральну кредитну угоду № 010/06-04/200/Г зі змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами . ОСОБА_6 до Генеральної кредитної угоди банк зобовязався надати Позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї угоди, які є її невідємними частинами, загальний розмір позичкової заборгованості позичальника за наданими в рамках даної Угоди кредитами не повинен перевищувати суми еквівалентній 44 000 000,00 грн. за офіційним курсом НБУ на будь-яку дату цієї Угоди. При цьому кредитні кошти можуть надаватись Позичальнику в гривні та рублях РФ в межах загального ліміту заборгованості. В рамках генеральної кредитної угоди укладено наступні кредитні договори:

1. 07.06.13 р. між АТ та боржником укладено кредитний договір № 010/01-04-1/1026 зі змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами, згідно якого ОСОБА_5 зобовязався надати кредит у формі не відновлюваної кредитної лінії в тому числі з лімітом кредитування 49 859 268,19 рублів РФ, а Позичальник зобовязувався використати його за цільовим призначенням та виконати інші зобовязання за договором. Додатковою угодою була змінена сума кредитної лінії 49 597 976,51 руб. РФ; кінцевий термін погашення 01.06.2014р.; процентна ставка 12 % річних.

2. 21.06.13 між АТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» та Боржником укладено кредитний договір № 010/01-04-1/1036 зі змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами, згідно якого ОСОБА_1 зобовязався надати кредит у формі відновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 16 339 200,00 грн., а Позичальник зобовязувався використати його за цільовим призначенням та виконати інші зобовязання за договором. Термін погашення 15.06.2014 р.; процентна ставка 17% річних.

3. 25.12.13 р. між АТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» та Боржником було укладено кредитний договір № 010/01-04-1/1093 зі змінами та доповненнями внесеними додатковою угодою, згідно якого ОСОБА_1 зобовязався надати кредит у формі відновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 7 660 800,00 грн., а Позичальник зобовязувався використати його за цільовим призначенням та виконати інші зобовязання за договором. Термін погашення кредиту 15 червня 2014 року; плата за користування кредитом 20,1 % річних.

ОСОБА_6 до кредитних договорів проценти нараховуються та сплачуються щомісячно. За прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення.

ОСОБА_6 не виконав належним чином свої зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість:

1.За договором № 010/01-04-1/1026 від 07.06.13 р. станом на 29.01.2015 р. 55 683 180,96 рублів РФ;

2.За договором № 010/01-04-1/1036 від 21.06.13 р. станом на 03.02.2015 року 21 270 720, 15 грн.;

3.За договором № 010/01-04-1/1093 від 25.12.13 р. станом на 03.02.2015 р. 8 766 269,22 грн.

В забезпечення виконання зобовязань між Банком та ОСОБА_3 були укладені договори поруки: № 12/01-04-1/1026-ДП/2 від 07.06.2013 р.; № 12/01-04-1/1036-ДП/2 від 21.06.2013 р.; № 12/01-04-1/1093/2 від 25.12.2013 року зі змінами та доповненнями, згідно яких Поручитель зобовязався відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за виконання забезпечених зобовязань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов Кредитних договорів.

ОСОБА_6 до договорів поруки Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Позичальник,включаючи сплату кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом та неустойки.

Просить суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 010/01-04-1/1026 від 07.06.13 р. 55 683 180,96 рублів РФ (пятдесят пять мільйонів шістсот вісімдесят три тисячі сто вісімдесят рублів РФ 96 коп.), в тому числі: за основним зобовязанням 49 518 286,51 рублів РФ; за відсотками 4 409 555, 74 рублів РФ; пеня за основним зобовязанням 1 384 818,39 рублів РФ; пеня за відсотками 94 287, 47 рублів РФ; штраф 276 232,85 рублів РФ;за кредитним договором № 010/01-04-1/1036 від 21.06.13 р. 21 270 720,15 грн. (двадцять один мільйон двісті сімдесят тисяч сімсот двадцять грн.. 15 коп.), в тому числі: за основним зобовязанням 16 318 500,00 грн.; за відсотками 2 277 935,33 грн.; пеня за основним зобовязанням 2 007 717, 89 грн.; пеня за відсотками 194 364,05 грн.; штраф 472 202,88 грн;-за кредитним договором № 010/01-04-1/1093 від 25.12.13 р. 8 766 296,22 грн., в тому числі: за основним зобовязанням 6 411 747,13 грн.; за відсотками 1 159 882,67 грн.; пеня за основним зобовязанням 872 344,60 грн.; пеня за відсотками 100 897,70 грн.; штраф 221 397,12 грн. та витрати на сплату судового збору у розмірі 3654,00 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в особі представника за довіреністю ОСОБА_4 ( а.с.210) звернувся до суду з зустрічною позовною заявою згідно якої просить суд розірвати договори поруки в звязку з істотною зміною обставин , зазначивши слідуюче. Зона АТО залишається незмінною та визначена Наказом СБУ Антитерористичним центром №33/б/а від 07.10.2014 «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та терміни її проведення », де чітко зазначено , що це є вся без винятку Луганська та Донецька область. Проведення на території міста Луганськ та Луганської області антитерористичної операції є загальновідомим фактом -фактом, відомим широкому колу осіб , а тому в силу ч.2 ст.61 ЦПК України не потребує доказування. ОСОБА_6 до ч.3 ст.14 Закону України «Про торгово- промислові палати України » в редакції , що набула чинності 02 вересня 2014 року передбачено , що Торгово-промислова палата України , зокрема , засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереробної сили ) , а також торговельні та портові звичаї , прийняті в Україні , за зверненнями субєктів господарської діяльності та фізичних осіб. Так висновками торгово-промислової палати м.Харкова від 27.07.2015 року за № 320/63.01-6 , № 319/63.01-6, № 320/63.01-6 підтверджується факт зміни істотних обставин по вищевказаним кредитним договорам. Наявність воєнного конфлікту на території міста Луганськ та Луганської області і здійснення у звязку з цим антитерористичної операції суттєво відобразились на господарській діяльності відповідача та фактично її унеможливила. Так наказом №218 від 17.06.2014 було призупинено роботу Приватного акціонерного товариства «Науково-виробничий центр «Трансмаш» з 23.06.2014 року до завершення бойових дій. Всіх співробітників відправлено у відпустки. Довідкою №323 від 17.10.2014 року підтверджується факт того, що під час обстрілу м.Луганськ було зруйновано та згоріло майно : будівля прохідної, будівля транспортного цеху, пошкоджено скло, понад 200 м. ж/д шляху та інш. Таким чином, невиконання зобовязання по кредитним договорам відбулося за неможливістю здійснення господарської діяльності із-за проведення антитерористичної операції. У звязку з суттєвою зміною обставин , якими керувались сторони при укладенні кредитних договорів , з настанням подій , які не могли бути передбачені сторонами при укладенні договору (проведення АТО) , що є підставою для розірвання кредитних договорів , при цьому сторони кредитних договорів не мають можливості усунути зазначені обставини. Так , позивач при укладенні договорів поруки не міг передбачити , що така обставина як проведення АТО на території м.Луганська та Луганської області може настати. Отже, зміна обставин зумовлена причинами , які позивач не міг усунути після їх виникнення. Обставини , якими керувався позивач при укладенні договорів поруки , суттєво змінились у звязку з настанням подій , які не могли бути передбачені позивачем при укладенні договорів , що є підставою для їх розірвання. Якби була можливість передбачити такі обставини при укладенні договорів , позивач , як поручитель , взагалі не укладав би вказані договори . Просить суд розірвати договори поруки №12/01-04-1/1026-ДП/2 від 07.06.2013 року, № 12/01-04-1/1036-ДП /2 від 21.06.2013 року; № 12/01-04-1/1093/2 від 25.12.2013 року , укладені між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_1 ОСОБА_2 » та ОСОБА_3 та визнати недійсним п.3.5 цих договорів, згідно яких поручитель свідчить , що всі ризики , повязані з істотною зміною обставин , з яких поручитель виходив при укладенні цього договору, поручитель приймає на себе , і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання поручителем цього договору , оскільки даний пункт договору прямо суперечить законодавству України , а саме ст..652 ЦК , де зазначено , що у разі істотної зміни обставин , якими сторони керувалися при укладенні договору , договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін , якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Згідно зі ст..215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог , які встановлені частинами першою-третьою , пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом , але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах , встановлених законом , такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин) ( а.с. 253-257 т.1, а.с.14-15, 26-27 т.2) .

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_2 просить суд позовні вимоги банку повністю задовольнити з підстав, зазначених в позові , вказавши , що ОСОБА_3 є поручителем за кредитними зобовязаннями третьої особи ПАТ «Науково виробничий центр «Трансмаш», а тому несе повну відповідальність у тому ж обсязі , що і позичальник , включаючи сплату кредиту , нарахованих процентів та неустойки . Вчинення виконавчого напису не позбавляє відповідача відповідальності , як поручителя , кошти за виконавчим написом не стягнуто , фінансові зобовязання до цього часу не виконано. Зустрічні позовні вимоги не визнав через їх безпідставність, вказавши , що , п.3.5 договорів поруки зазначено, що поручитель свідчить , що всі ризики , повязані з істотною зміною обставин , з яких поручитель виходив при укладанні цього договору , поручитель приймає на себе і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання поручителем цього договору. Крім того згідно Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції єдиним та достатнім документом на підтвердження форс-мажору є сертифікат Торгово-промислової палати України , а не висновок ТПП м.Харкова , як зазначено в зустрічному позові відповідача. В задоволенні зустрічного позову відповідача просить відмовити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3, ОСОБА_4 позовні вимоги банку не визнав , вказавши, що підлягає задоволенню зустрічний позов ОСОБА_3 , договори поруки слід розірвати оскільки проводиться АТО , відповідно до встановленого законодавством мораторію штраф і пеня банками не повинні нараховуватись . В звязку з проведенням АТО відбулись істотні зміни договору , було отримано висновок торгово-промислової палати , підприємство зупинило свою діяльність ,зруйновано та пошкоджено майно. Договори поруки повинні бути розірвані. Крім того , по іншим справам були винесені судові рішення , що стосуються боржника за цією справою. Штрафи та пеня банком були після 14 квітня 2014 року нараховані безпідставно , заборгованість за тілом кредиту та відсотками дійсно існує , однак відбулась істотна зміна обставин , тому просить суд задовольнити поданий зустрічний позов, а в задоволенні первісного позову банку відмовити.

Суд, заслухавши сторони , дослідивши та оцінивши в судовому засіданні надані докази вважає, що позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» підлягають задоволенню в повному обсязі , зустрічні позовні ОСОБА_3 не підлягають задоволенню .До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного .

23 .04.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 ОСОБА_2» (в подальшому Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_5 ОСОБА_2») та Приватним акціонерним товариством, «Науково виробничий центр «Трансмаш» було укладено Генеральну кредитну угоду № 010/06-04/200/Г зі змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами (а.с.8-18).

В рамках генеральної кредитної угоди укладено кредитні договори: 1.07.06.13 р. -№ 010/01-04-1/1026 зі змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами; 2.21.06.13 - № 010/01-04-1/1036 зі змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами; 3.25.12.13 р. - № 010/01-04-1/1093 (а.с.19-62).

В забезпечення виконання зобовязань між Банком та ОСОБА_3 були укладені договори поруки: № 12/01-04-1/1026-ДП/2 від 07.06.2013 р.; № 12/01-04-1/1036-ДП/2 від 21.06.2013 р.; № 12/01-04-1/1093/2 від 25.12.2013 року зі змінами та доповненнями, згідно яких Поручитель зобовязується відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за виконання забезпечених зобовязань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов Кредитних договорів (а.с.65-77).

ОСОБА_6 до договорів поруки Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Позичальник,включаючи сплату кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом та неустойки.

Згідно п. 2.1 Договорів поруки сторони дійшли згоди, що у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) всіх або окремих забезпечених зобовязань Поручитель та Позичальник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником всіх або окремих забезпечених зобовязань в порядку та строки, встановлені кредитними договорами, Кредитор набуває права вимоги до Поручителя щодо сплати заборгованості за порушення забезпечені зобовязаннями. Згідно п.3.5 вказаних Договорів поруки передбачено , що поручитель свідчить , що всі ризики , повязані з істотною зміною обставин , з яких Поручитель виходив при укладанні цього договору , Поручитель приймає на себе , і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання Поручителем цього договору.

ОСОБА_6 до ч.1 ст.. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, про що зазначив у своєму позові.

ОСОБА_6 до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.. 11 цього Кодексу.

ОСОБА_6 до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

ОСОБА_6 до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ОСОБА_6 до ст.. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст.. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ОСОБА_6 до ст.. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦКУ країни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

ОСОБА_6 до ст.. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Статтею 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі.

Отже позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» підлягають повному задоволенню.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним п.3.5 договорів поруки та їх розірвання слід відмовити в звязку з наступним.

Позивач ОСОБА_3 в своєму позові посилається на ст.. 652 ЦК України, як на правову підставу своїх вимог.

Згідно частини другої даної статті встановлено , якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами , які істотно змінились , або щодо його розірвання , договір може бути розірваний , а з підстав , встановлених частиною четвертою цієї статті,-змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) В момент укладення договору сторони виходили з того , що така зміна обставин не настане;

2) Зміна обставин зумовлена причинами , які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності , які від неї вимагалися;

3) Виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того , на що вона розраховувала при укладенні договору ;

4) Із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає , що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають із кредитних правовідносин » в п.15 надано розяснення , що при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням , зокрема , на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того , що закон повязує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин , а з наявністю одночасно чотирьох умов , визначених частиною другою цієї статті , при істотній зміні обставин. Проте суду не доведено та не надано доказів на підтвердження наявності таких умов.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Позивач посилається та надав Висновки Харківської торгово-промислової палати про істотну зміну обставин, згідно яких Харківська ТПП вважає не підконтрольність українській владі міста Луганська та частини Луганської області , а також проведення органами державної влади України антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей , а також стрімке зростання курсу російського рубля по відношенню до української гривні істотною зміною обставин , що суттєво вплинула на можливість виконання заявником своїх обовязків за кредитними договорами ( а.с.231-236 ).

Проте статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції » передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним та достатнім документом , що підтверджує настання обставин не переробної сили (форс-мажору) , що мали місце на території проведення антитерористичної операції , як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань , є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Згідно ч.1 ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин , якими сторони керувалися при укладенні договору , договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін , якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання.

Проте п.3.5 оспорюваних Договорів поруки передбачено , що поручитель свідчить , що всі ризики , повязані з істотною зміною обставин , з яких Поручитель виходив при укладанні цього договору , Поручитель приймає на себе , і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання Поручителем цього договору.

Позивач просить визнати п.3.5 договорів недійсними з посиланнями на п.1 ст.203 ЦК України , якою встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу , іншим актам цивільного законодавства , а також інтересам держави і суспільства , його моральним засадам, оскільки вважає що він суперечить законодавству України , а саме ст..652 ЦК України, якою встановлено , що у разі істотної зміни обставин , якими сторони керувалися при укладенні договору , договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін , якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання .

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» в п.8 судам надано розяснення , що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК , саме на момент вчинення правочину.

Також згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають із кредитних правовідносин » в п.17 надано розяснення , що зобовязання припиняються з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК ). Такі підстави , зокрема , зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора , яке не виконано боржником , не припиняє правовідносин сторін кредитного договору , не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум , передбачених частиною другою статті 625 ЦК , оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Наявність виконавчого напису нотаріуса , вчиненого за невиконання кредитного договору , за відсутності реального виконання боржником свого зобовязання , не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені , передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має зясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору.

При цьому суду не заявлено та не доведено про виконання виконавчого напису нотаріуса , на який посилається сторона відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні ( а.с.223), та твердження представника позивача про невиконання цього виконавчого напису не спростовано.

Згідно ст..61 ЦПК України, обставини , визнані сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі , не підлягають доказуванню.

Статтею 88 ЦПК України встановлено , що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, , 212-215, 223, 294 ЦПК України,

вирішив:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» до ОСОБА_3 , третя особа приватне акціонерне товариство «Науково-виробничий центр «Трансмаш » про стягнення кредитної заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (паспорт серії ЕК № 191715 виданий Ленінський РВ УМВС України в Луганській області 25.06.1996 р., ІПН: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» (01011, м. Київ, вул.. Лєскова, 9, ) заборгованість:

-за кредитним договором № 010/01-04-1/1026 від 07.06.13 р. 55 683 180,96 рублів РФ (пятдесят пять мільйонів шістсот вісімдесят три тисячі сто вісімдесят рублів РФ 96 коп.), в тому числі: за основним зобовязанням 49 518 286,51 рублів РФ; за відсотками 4 409 555, 74 рублів РФ; пеня за основним зобовязанням 1 384 818,39 рублів РФ; пеня за відсотками 94 287, 47 рублів РФ; штраф 276 232,85 рублів РФ;

-за кредитним договором № 010/01-04-1/1036 від 21.06.13 р. 21 270 720,15 грн. (двадцять один мільйон двісті сімдесят тисяч сімсот двадцять грн.. 15 коп.), в тому числі: за основним зобовязанням 16 318 500,00 грн.; за відсотками 2 277 935,33 грн.; пеня за основним зобовязанням 2 007 717, 89 грн.; пеня за відсотками 194 364,05 грн.; штраф 472 202,88 грн.

-за кредитним договором № 010/01-04-1/1093 від 25.12.13 р. 8 766 296,22 грн., в тому числі: за основним зобовязанням 6 411 747,13 грн.; за відсотками 1 159 882,67 грн.; пеня за основним зобовязанням 872 344,60 грн.; пеня за відсотками 100 897,70 грн.; штраф 221 397,12 грн.

-та витрати на сплату судового збору у розмірі 3654,00 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» , третя особа приватне акціонерне товариство «Науково-виробничий центр «Трансмаш» про визнання недійсним п.3.5 договорів поруки №12/01-04-1/1026-ДП/2 від 07.06.2013 року, № 12/01-04-1/1036-ДП /2 від 21.06.2013 року; № 12/01-04-1/1093/2 від 25.12.2013 року , укладених між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_1 ОСОБА_2 » та ОСОБА_3 та їх розірвання,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Гашинська