РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

при секретарі Думичі Р.М.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області, як органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 28 лютого 2003 року по 04 квітня 2014 року. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області їх шлюб був розірваний. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 вересня 2013 року з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що відповідач аліменти за рішенням суду не сплачує, жодної участі у вихованні дитини не бере. Просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач до суду не прибув, хоча повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Заяв, клопотань відповідача щодо поважних причин неявки в судове засідання чи розгляд справи без його участі до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив справу слухати в заочному порядку.

Третя особа - Пустомитівська РДА Львівської області свого представника до суду не направила. В письмовій заяві просили справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.7).

Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 28 лютого 2003 року по 04 квітня 2014 року, коли шлюб був розірваний рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області (а.с.5,6).

Пустомитівською районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування, наданий суду висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. У висновку зазначено, що ОСОБА_2 з 2009 року не проживає разом зі своїм сином ОСОБА_3, даний факт засвідчений висновком депутатської комісії Зимноводівської сільської ради 07 серпня 2015 року. У період з 2009 року по 2013 рік відповідач бачився з сином один-два рази на рік, зрідка спілкувався телефоном, з 2014 року жодного разу не бачився з дитиною. ОСОБА_2 не цікавиться розвитком дитини, не сплачує аліменти за рішенням суду, а тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав (а.с.10,45).

Відповідно до довідки № 6246 від 02 жовтня 2015 року Зимноводівської сільської ради, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_3 та батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.9). Позивач працює у Зимноводівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 2 вчителем англійської мови, за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.12).

Неповнолітній ОСОБА_3 навчається в Зимноводівській школі № 2, характеризується позитивно, має високий рівень оцінок та бере участь у позакласній роботі (а.с.11).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду повідомила, що вона є хрещеною матір'ю ОСОБА_3. Відповідач по справі останні шість років не бере участі у вихованні та утриманні дитини, своїх батьківських обов'язків не виконує, аліментів не сплачує, не приїздить на дні народження сина, не спілкується з ним.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 надала покази, згідно з якими вона останні два роки є класним керівником ОСОБА_3 в школі в с. Зимна Вода. За цей час батько дитини жодного разу не з'являвся в школі, не телефонував, навчанням сина не цікавиться. На батьківські збори приходить тільки мати, іноді дід та баба.

Аналогічні попереднім покази надала суду свідок ОСОБА_8, яка, за її словами, є викладачем ОСОБА_3 по класу скрипки у музичній школі.

Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за участі спеціаліста - практичного психолога ОСОБА_9 (а.с.47-48) судом заслухана думка неповнолітньої дитини ОСОБА_3, який повідомив, що батька не бачив більше двох років, останній з ним не спілкується, не цікавиться його життям, не дає дозволу на виїзд за кордон з матір'ю на період відпустки.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до пункту 2,3 статті 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти.

Згідно зі ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789 від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), щонадані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Як встановлено судом та підтверджено в судовому засіданні показами свідків, більше шести останніх років відповідач не бере участі у житті дитини, бачився з дитиною не більше двох разів на рік, а з 2014 року взагалі не відвідував сина. Крім того, останній злісно ухиляється від своїх батьківських обов'язків по матеріальному утриманню дитини, не сплачує аліментів за судовим рішенням, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя. Вихованням, утриманням та розвитком дитини займається мати - ОСОБА_1, а також баба та дід малолітнього - батьки позивачки.

З урахуванням викладеного, висновку органу опіки та піклування, суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 212, 215-218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 28 січня 2016 року. Повний текст рішення виготовлений 01 лютого 2016 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.Д. Фролова