Провадження № 2/161/192/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

з участю секретаря Шандерик В.В.,

позивача ОСОБА_1.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно. Зазначає, що 29.03.2015 року померла його матір ОСОБА_5, після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме частина від 51/100 частини житлового будинку з ? частиною надвірних будівель та споруд, що знаходяться за адресою м. Луцьк, вул. Нова, 19, Волинської області. Судом було затверджено мирову угоду між спадкодавцем та відповідачем щодо поділу майна подружжя, згідно якої спадкодавцю з частки 51/100 в житловому будинку з ? частиною надвірних будівель та споруд, що знаходяться за вищевказаною адресою виділено та передано у приватну власність приміщення: в житловому будинку А-1: кімнату 1-2, площею 13,2 кв.м., коридор 1-1, площею 7,5 кв.м., а також ? частину господарських будівель та споруд: сараю Б-1, площею 21,21 кв.м.:2=10,6 кв.м., літньої кухні «б», площею 20,7 кв.м.: 2=10,35 кв.м. та огорожі 1, ? частини огорожі:2=1/4 частина огорожі. Власником іншої частини вказаного будинку з надвірними будівлями є відповідач, який за договором дарування від 14.11.2008 року відчужив ОСОБА_1 49/100 вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а після поділу спільного майна подружжя 06.09.2013 року відчужив йому 21/100 частини житлового будинку. Вищевказане майно, яке належало спадкодавцю на праві власності, ОСОБА_1Й, заповіла ОСОБА_1 на підставі заповіту. Зазначає, що отримати свідоцтво про право на частину спадкового майна не може, так як на нього відсутні правовстановлюючі документи. Просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його матері ОСОБА_5, та яке складається з частини від 51/100 частини житлового будинку з ? частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Луцьк, вул. Нова, 19, Волинської області, до якої входять приміщення: в житловому будинку А-1: кімната 1-2, площею 13,2 кв.м, коридор 1-1, площею 7,5 кв.м., а також ? частина господарських будівель та споруд: сараю Б-1, площею 21,2 кв.м., літньої кухні «б», площею 20,7 кв.м. та ? частини огорожі 1:2=1/4 частина огорожі, земельної ділянки (4) площею 0,0062 га.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, суду пояснив, що в ухвалі про визнання мирової угоди міститься помилка, а тому позов не може бути задоволений.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно, обєктивно та всебічного дослідивши подані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 29 березня 2015 року померла ОСОБА_5 Даний факт стверджується копією свідоцтва про смерть, серії І-ЕГ № 168532 від 31 березня 2015 року (а.с.8).

Спадкодавець ОСОБА_5 на момент своєї смерті була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із позивачем - сином ОСОБА_4, сином ОСОБА_1, і чоловіком ОСОБА_4, що вбачається із копії довідки Житлово-комунального підприємства №2 від 02.11.2015 року № 1168 (а.с.17) та матеріалів спадкової справи № 18/2015.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За життя спадкодавець ОСОБА_5 склала заповіт, за яким її майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право заповіла своєму сину ОСОБА_1 - позивачу по справі. (а.с.7).

15.06.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою від 10.10.2015 року № 220/02-31, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріально дії, у звязку із відсутністю державної реєстрації права власності на нерухоме майно на імя спадкодавця ОСОБА_5 (а.с.5).

Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавцю ОСОБА_5 та відповідачу ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності подружжя належало майно, а саме: житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Нова, 19 та земельна ділянка, площею 0,0600 га, із призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд. Дану обставину підтверджували в судовому засіданні сторони, а тому у відповідності до ст.ст. 60,63 СК України зазначене вище майно належало останнім на праві спільної сумісної власності в рівних частках.

Судом встановлено, що за згоди спадкодавця ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 14.11.2008 року безплатно передав у власність позивачу, а позивач прийняв у дарувальника, свого батька, 49/100 часток житлового будинку із надвірними будівлями і спорудами, що розташований за номером 19 у м. Луцьку Волинської області.

На підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.07.2012

визнано мирову угоду між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про поділ майна подружжя в натурі, на умовах, визначених у мировій угоді від 18.07.2012 року (а.с.9-10).

Однак, вказана ухвала про визнання мирової угоди в порушення вимог ст. 331 ЦК України не була реалізована, державна реєстрація права власності на виділене майно спадкодавцем проведена не була, у звязку із чим відповідач не набула права власності на виділене в натурі майно у встановленому законом порядку.

06.09.2013 року відповідачем ОСОБА_4 було подаровано позивачу 21/100 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за № 19, що розташований по вул. Нова у м. Луцьку Волинської області із належних йому на праві власності 51/100 часток вказаного майна, що вбачається із копії договору дарування.

Таким чином, оскільки з 51/100 часток було відчужено позивачу 21/100 частку, а тому на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 залишилося 30/100 частки майна.

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ч. 1 ст. 1278 ЦК України).

Так, на момент смерті дружини ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_4 проживав і був зареєстрований разом із спадкодавцем по вул. Нова, 19 у м. Луцьку. Окрім того, останній є непрацездатним, та був таким на момент смерті дружини, а тому, останній має право на обовязку частку в спадщині незалежно від волі заповідача викладеної у заповіті.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що на день смерті спадкодавець ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_4 володіли на праві спільної сумісної 30/100 житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Нова, 19 та земельною ділянкою площею 0,0600 га, із призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, що знаходиться за вказаною адресою, так як за життя відповідачем було подаровано сину раніше 49/100 частки майна, а в подальшому 21/100 майна (100-49/100= 51/100 21/100= 30/100).

Таким чином, на момент смерті ОСОБА_5 володіла 1/2 частки майна, що становить 15/100 (0,15) (30/100 : 1/2=15/100). Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 15/100 вищевказаного спадкового майна.

За вимогами ст. 1241 ЦК України відповідач ОСОБА_4 спадкує половину частки, яка належала б йому та позивачу у разі спадкування за законом, тобто 15/100:2=0,075 кожному, а тому обовязкова частка відповідача у спадковому майні становить 0,075:2=0,0375 частки.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, та визнати за позивачем право власності на 0,0375 частки у спадковому майні, яке складається з 30/100 частки житлового будинку, надвірних будівель та спорудами по вул. Нова,19 в м.Луцьку Волинської області та земельної ділянки, площею 0,0600 га, із призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, що знаходиться за вказаною адресою, після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 29 березня 2015 року, у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1216, 1217, 1219, 1220, 1222, 1223, 1233, 1235, 1241, 1261, 1278 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 0,0375 частки у спадковому майні, яке складається з 30/100 частки житлового будинку, надвірних будівель та споруд та земельної ділянки, площею 0,0600 га, із призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: по вул. Нова,19 в м.Луцьку Волинської області, після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 29 березня 2015 року.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Присяжнюк Л.М.