Провадження № 2/369/671/16
УХВАЛА

Іменем України

20.01.2016 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нікушин В.В.,

при секретарі Сокиран І.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання представника ОСОБА_1 державної реєстрації Міністерства юстиції України про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, ОСОБА_1 державної реєстрації Міністерства юстиції України про визнання незаконними дії, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрації прав та їх обтяжень, та скасування записів державного реєстратора про право власності, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, ОСОБА_1 державної реєстрації Міністерства юстиції України про визнання незаконними дії, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрації прав та їх обтяжень, та скасування записів державного реєстратора про право власності.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 державної реєстрації Міністерства юстиції України заявив клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог предявлених до ОСОБА_1 державної реєстрації Міністерства юстиції України. Свої вимоги обґрунтував тим, що вищезазначені вимоги слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Позивач заперечував проти задоволення клопотання про закриття.

Представник позивача залишив дане питання на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник також залишили дане питання на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленого клопотання виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом; є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або повернув справу на новий розгляд до третейського суду, який ухвалив рішення, але розгляд справи у тому самому третейському суді виявився неможливим; померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; ліквідовано юридичну особу, яка була однією із сторін у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 31 ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права та обовязки.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів державної влади.

Таким чином, спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для закриття провадження в частині позовних вимог відповідно до поданого клопотання.

Керуючись ст. 15, 205, 208-210 ЦПК України, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 державної реєстрації Міністерства юстиції України про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, ОСОБА_1 державної реєстрації Міністерства юстиції України про визнання незаконними дії, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрації прав та їх обтяжень, та скасування записів державного реєстратора про право власності відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя