Справа № 359/1910/14-ц Головуючий у І інстанції Саган В. М.
Провадження № 22-ц/780/329/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 02.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

02 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Дмитрієвої Л.Д., Олійника В.І.,

при секретарі: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки ,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що14.11.2006 року між Акціонерним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно якого останньому було надано кредитні кошти у розмірі 17394 доларів США з розрахунку 11% річних на строк з 14.11.2006 року до 14.11.2013 року.

В забезпечення виконання позичальником зобовязання за кредитним Договором було укладено 14.11.2006 року Договір поруки між банком та ОСОБА_2, згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобовязань за кредитним договором від 14.11.2006 року, і відповідальність поручителя настає у випадку невиконання Боржником зобовязань за Договором.

08.12.2011 року між ПАТ « УкрСиббанк» та ПАТ « Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

Оскільки позичальник ОСОБА_3 своїх обовязків належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязання згідно умов кредитного договору, у нього виникла заборгованість перед банком. Станом на 12.02.2014 року заборгованість становить 177773,93 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 99575,98 грн. та сума заборгованості за відсотками 78197,95 грн.

В звязку з цим, просили стягнути з відповідача ОСОБА_2, яка як поручитель відповідає перед банком за порушення обовязків за кредитним договором, у тому ж обсязі, що і боржник, на користь банку заборгованість у сумі 177773,93 грн. та судові витрати.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 2587,20 грн.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та відмовив в задоволенні позову лише на підставі висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 17.07.2015 року, яка містить порушення порядку проведення експертизи, а саме те, що для дослідження судом надані зразки підпису ОСОБА_2 на одному аркуші, тоді як згідно інструкції експериментальні зразки підпису надаються у кількості не менше 5-6 аркушів.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з посиланням на висновок судової почеркознавчої експертизи дійшов висновку, що позивачем не доведено обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, зокрема, що відсутні обставини на підтвердження виникнення у відповідача ОСОБА_4 обовязків перед позивачем, ПАТ « Дельта Банк».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.11.2006 року між АКІБ « УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ « УкрСиббанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0, згідно з умовами якого банк надав кредитні кошти у розмірі 17 394 долари США з розрахунку 11 % річних на строк з 14.11.2006 року до 14.11.2013 року.

Разом з тим, на забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 за цим договором, між АКІБ « УкрСибанк» та відповідачем ОСОБА_2 14.11.2006 року було укладено Договір поруки № 0.

08.12.2011 року між ПАТ « УкрСиббанк» та ПАТ « Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АТ « УкрСиббанк» передає(відступає) АТ « Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ « Дельта Банк» замінює АТ « УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі прав вимоги до боржників, до АТ « Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Статтею 11 ЦК України визначено, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та пояснила, що ОСОБА_2 про кредитний договір, укладений ОСОБА_3, нічого не було відомо, ніяких своїх документів в банк для укладання договору поруки не надавала, договір поруки від 14.11.2006 року вона не підписувала.

За клопотанням представника відповідача судом першої інстанції була призначена та проведена судова почеркознавча експертиза

Відповідно Висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 6399/6400/15-32 від 17.07.2015 року: 1. підписи від імені ОСОБА_2, що містяться в графі «Поручитель» у нижніх правих кутах першого і другого аркушів, та в графі «Поручитель» у рядку «ОСОБА_2Б» на третьому аркуші Договору поруки №0 від 14.11.2006 року, укладеному від імені ОСОБА_3, ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк», виконання рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів; 2. підписи від імені ОСОБА_2, що містяться в графі «Поручитель» у нижніх правих кутах першого і другого аркушів, та в графі «Поручитель» у рядку «ОСОБА_2Б» на третьому аркуші Договору поруки №0 від 14.11.2006 року, укладеному від імені ОСОБА_3, ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк», виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з деякими наслідуваннями підпису ОСОБА_2 (а.с.159-166).

Як вбачається з ухвали Бориспіського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2015 року про призначення судової почеркознавчої експертизи вона постановлена судом з дотриманням вимог ст.ст.143, 144 ЦПК України.

Експерта попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку експерта.

Вказаний висновок експерта відповідає вимогам ст. 147 ЦПК України та є належним доказом у справі.

При цьому, позивачем відповідно до вимог ст.ст.57, 60 ЦПК України не надано належних доказів, які б ставили під сумнів висновок даної експертизи.

Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року, для проведення почеркознавчих досліджень особа або орган, які призначають експертизу, повинні надати експертові вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах»роз'яснено, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Отже, як вбачається з висновку експерта, однозначно встановлено та підтверджено в судовому засіданні, що Договору поруки від 14.11.2006 року, укладеному від імені ОСОБА_3, ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк», виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з деякими наслідуваннями підпису ОСОБА_2, при цьому позивачем не було заявлено клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з урахуванням наведених вище обставин, заперечення відповідача заслуговують на увагу і при наявності інших доказів, даний експертний висновок слід оцінити як доказ на користь відповідача.

Виходячи з викладеного, позов не може бути задоволений у зв'язку з безпідставністю позовних вимог та їх недоведеністю.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому дане рішення є законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: