У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Шалагінової А.В., при секретарі Герченовій А.І., за участю заявника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору,

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2016 р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про повернення судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що 9 грудня 2015 р. вона звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. При поданні позовної заяви нею було сплачено судовий збір у розмірі 487,20 гривень за квитанціями № 61 на суму 243,60 гривень та № 62 від 8 грудня 2015 р. на суму 243,60 гривень. Ухвалою суду від 9 грудня 2015 р. судом було відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову. Оскільки позовну заяву залишено без розгляду, вважає, що сплачена сума судового збору підлягає поверненню на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

У судовому засіданні заявник підтримала доводи заяви та просила її задовольнити.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали про повернення її позовної заяви, суд доходить таких висновків.

9 грудня 2015 р. ОСОБА_1 було подано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву до ОСОБА_2, третя особа Третя Запорізька державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за подання якої сплатила судовий збір у сумі 487,20 гривень за квитанцією № 60 від 8 грудня 2015 р.

Також, 9 грудня 2015 р. ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення доказів, за якою сплатила судовий збір у сумі 243,60 гривень за квитанцією № 61 від 8 грудня 2015 р.

Крім того, 9 грудня 2015 р. ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, сплативши судовий збір у сумі 243,60 гривень за квитанцією № 62 від 8 грудня 2015 р.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 9 грудня 2015 р. позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху із наданням їй строку на усунення недоліків позовної заяви 5 днів з дня отримання копії ухвали. Копію зазначеної ухвали позивач отримала 14 грудня 2015 р., про що наявна її розписка у матеріалах справи.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 9 грудня 2015 р. ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні її заяви про забезпечення позову. Тобто, заява була розглянута судом по суті.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 р. позовна заява ОСОБА_1 була повернута позивачеві у звязку із не усуненням нею недоліків у встановлений судом строк. Проте, питання про повернення судового збору, у розмірі 487,20 гривень, сплаченого позивачем за подання позовної заяви за квитанцією № 60 від 8 грудня 2015 р., залишилось не вирішеним.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 р. ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні її заяви про забезпечення доказів. Тобто, її заява про забезпечення доказів також була розглянута судом по суті.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Поряд із цим, Закон України «Про судовий збір» не передбачає можливості повернення сум судового збору в разі відмови заявникові у задоволенні заяв про забезпечення доказів або позову за наслідками розгляду судом цих заяв.

В своїй заяві ОСОБА_1 посилається на те, що позовна заява була залишена судом без розгляду. Проте, зазначений висновок заявника не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки її позовна заява була повернута у звязку з не усуненням недоліків, а не залишена без розгляду.

Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» статтею 7 Закону № 3674-VI врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (статті 214, 215 ЦПК). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ. При цьому поданий заявником платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, повертається заявнику, а до матеріалів справи приєднується належним чином посвідчена копія цього документа. Про заміну зазначеного документа копією здійснюється відповідна відмітка в описі справи.

При цьому, в даному випадку не можливо застосувати до спірних відносин розяснення, які містяться у пункті 17 вказаної Постанови, оскільки абзац третій частини другої статті 6 Закону України «Про судовий збір», який передбачав можливість зменшення розміру судового збору в разі одночасного подання до суду заяви про забезпечення позову і позовної заяви, виключено на підставі Закону № 484-VIII від 22.05.2015.

Поряд із цим, відповідно до пункту 20 зазначеної Постанови, якщо судом розглянуто і відхилено заяву про забезпечення позову чи забезпечення доказів, то за подання іншої заяви з того самого питання заявник зобов'язаний сплатити судовий збір на загальних підставах. Використання з цією метою первісного документа про сплату судового збору не допускається, оскільки таке процесуальне питання вже було вирішено в установленому ЦПК порядку.

Таким чином, в даному випадку відсутня можливість повернення ОСОБА_1 судового збору, сплаченого нею за подання заяв про забезпечення позову та забезпечення доказів за квитанціями № 61 від 8 грудня 2015 р. на суму 243,60 гривень та № 62 від 8 грудня 2015 р. на суму 243,60 гривень.

Однак, враховуючи, що при поверненні позовної заяви ОСОБА_1 не було вирішено питання про повернення судового збору, сплаченого нею саме за подання позовної заяви за квитанцією № 60 від 8 грудня 2015 р., суд вважає за необхідне в порядку пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 487,20 гривень за квитанцією № 60 від 8 грудня 2015 р.

Керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 79, 210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок, сплачений відповідно до квитанції № 60 від 8 грудня 2015 р.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору за квитанціями № 61 від 8 грудня 2015 р. на суму 243,60 гривень та № 62 від 8 грудня 2015 р. на суму 243,60 гривень, сплаченого за подання заяв про забезпечення позову та забезпечення доказів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Шалагінова