Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Григоренка М.П., Шимківа С.С.

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення майна та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні майном.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 передати у власність ОСОБА_2 виділене її згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 05 лютого 2015 року в справі №564/1485/14-ц наступне майно:

-дитячий стілець вартістю 50 грн.

-20 (двадцять) комплектів постелі (15 комплектів двоспальних та 5 комплектів полуторних), вартістю 3600 грн.;

-плед коричневого кольору з овчини вартістю 1000 грн.;

-рушники махрові великі в кількості 26 шт. вартістю 780 грн.;

-простині махрові двоспальні в кількості 3 (три) шт. вартістю 1350 грн.;

-наволочки в кількості 13 (тринадцять) шт. вартістю 260 грн.;

-ланцюжок золотий дитячий із золотим хрестиком вартістю 1200 грн.;

-картину із зображенням квітів вартістю 150 грн.;

-одіяла двоспальні в кількості 2 (два) шт. вартістю 2000 грн.;

-апарат для вимірювання тиску із стетоскопом вартістю 500 грн.;

-люстри в кількості 3 (три) шт. вартістю 450 грн.;

-тюль в кількості 4 (чотири) шт. вартістю 1700 грн.;

-колиску дитячу вартістю 100 грн.;

-диван двоспальний вартістю 1000 грн.;

-тумбочку під телевізор вартістю 100 грн.;

-стільці в кількості 6 (шість) шт. вартістю 300 грн.;

-стіл дитячий письмовий вартістю 500 грн.;

-стіл комп'ютерний вартістю 600 грн.;

-газову плиту вартістю 5000 грн.;

-скляні банки 3-літрові в кількості 30 шт., 2-літрові в кількості 30 шт.; 1,5-літрові в кількості 30 шт. та 1-літрові в кількості 30 шт.

Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні та володінні будівельними матеріалами, обладнанням, які були використані при будівництві житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 і які являють собою не введений у експлуатацію житловий будинок з надвірними будівлями.

Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги вказує, що суд послався на покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначаючи про те, що ними підтверджено факт належності спірного майна ОСОБА_2 як набутого нею до шлюбу шляхом отримання в дарунок та в порядку спадкування, а також отримання під час шлюбу як особисті подарунки. З таким твердженням не погоджується, оскільки суд не взяв до уваги той факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками позивача, а відтак до їхніх показань слід ставитись критично, крім їхніх слів дані обставини позивач нічим не підтвердила.

Разом з тим, відповідач і свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зі сторони відповідача неодноразово на судових засіданнях зазначали, що:

1)комплекти постелі, плед, простині махрові, наволочки, одіяла двоспальні- тобто білизну, а також скляні банки разом із тюллю та стільцями свідком ОСОБА_6 особисто було відвезено на власному автомобілі до оселі батьків позивача, оскільки після розлучення вона переїхала до батьків.

2)Апарат для вимірювання тиску завжди перебував у позивача. У відповідача він відсутній.

3)Тумбочка під телевізор згідно рішення Костопільського районного суду від 05.02.2015р. передана разом з двома дитячими шафами та ліжками позивачеві, про що свідчить акт приймання-передачі майна від 05.09.2015р. який міститься в матеріалах справи. Будь-яка інша тумбочка у відповідача відсутня.

4)Газову плиту «Гефест» було придбано подружжям за спільні кошти під час проживання у шлюбі 10 жовтня 2010 року, про що свідчить гарантійний талон, який зберігся у відповідача та є частиною спільного майна, яка повинна належати відповідачеві. Судом першої інстанції не взято дану обставину до уваги.

5)Ланцюжок золотий дитячий з хрестиком у відповідача відсутній, його забрала позивач коли переїжджала до батьків.

Вважає, судом безпідставно не прийнято до уваги товарний чек №22 від 27.01.2014 року на люстри, які було придбано відповідачем. Суд при цьому послався на те, що даний чек було видано після розірвання шлюбу і не вказує на особу, що придбала цей товар.

Зважаючи на те, що рішення Костопільського районного суду від 14.12.2015 року яким було здійснено розподіл майна (окрім нерухомого) є виконаним, суд першої інстанції в цьому випадку фактично здійснив повторний розподіл майна подружжя. Не маючи на те жодних законних підстав.

Відносно задоволеної вимоги не чинити перешкоди в користуванні будівельними матеріалами, які використані в будівництві будинку, зауважує, що відповідач не чинить жодних перешкод в користуванні даними будівельними матеріалами, незважаючи на те, що на даний час не існує жодного рішення суду про порядок та спосіб використання вказаних будівельних матеріалів, а також про визнання даних матеріалів спільною сумісною власністю колишнього подружжя. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 25.05.2015р.(копія в матеріалах справи), на яке посилається суд першої інстанції, було скасовано рішення Костопільського районного суду від 05.02.2015р.(копія в матеріалах справи) в частині визнання спірного будинку спільною сумісною власністю та визнання за ОСОБА_2 2/3 частини будинковолодіння з тих підстав, що будинок не введено в експлуатацію, оскільки є недобудованим.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення в частині передачі ОСОБА_2 від ОСОБА_1 майна: 20 комплектів постелі (3600 грн), плед коричневого кольору з овчини (1000 грн.), рушники махрові в кількості 26 шт.(780 грн), простині махрові в кількості 3 шт. (1350 грн), наволочки 13 шт. (260 грн), картину із зображенням квітів (150 грн), одіяла двоспальні 2 шт. (2000 грн), апарат для вимірювання тиску (500 грн), люстри 3 шт. (450 грн), тюль 4 шт. (1700 грн), диван двоспальний (1000 грн), тумбочку під телевізор (100 грн), стільці 6 шт. (300 грн), стіл комп'ютерний (600 грн), газову плиту (5000 грн), ланцюжок золотий дитячий з хрестиком (1200 грн), скляні банки в загальній кількості 120 шт., а також зобов'язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні та володінні будівельними матеріалами, обладнанням, які були використані при будівництві житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 скасувати та ухвалити нове, яким в позові в цій частині відмовити.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Костопільського районного суду від 05 лютого 2015р. ОСОБА_2 при поділі спільного майна подружжя виділено частину рухомого майна із спільної сумісної власності подружжя на загальну суму 22 000 грн. та визнано право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями у АДРЕСА_1

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 25.05.2015р. залишено без змін рішення суду першої інстанції в частині поділу рухомого мана та скасовано в частині визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями з тих підстав, що на вказаний будинок ще не оформлено право власності, оскільки він не введений в експлуатацію. Вказаним рішення вищевказаний незавершений будівництвом будинок визнаний правом спільної сумісної власності подружжя.

З приводу користування цим будинком між сторонами існує спір.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо усунення ОСОБА_2 перешкод в користуванні та володінні будівельними матеріалами та обладнанням, які були використані при його будівництві, оскільки судом наведені достатні та обґрунтовані докази та мотиви для задоволення цих вимог.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 подала заву про залишення частини позовних вимог без розгляду та збільшення позовних вимог ( а.с.38).

В заяві вона відмовляється від вимог щодо зобов"язання ОСОБА_1 повернути їй рухоме майно, яке виділено їй рішення Костопільського районного суду від 05.02.2015р., оскільки спір між ними з цього приводу вже вирішений.

З цього приводу судом першої інстанції хоч і не винесена ухвала про прийняття відмови, однак суд фактично таку відмову прийняв і рішення з цього приводу не приймав.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції в цій частині не подавалася, а тому воно не є предметом апеляційного перегляду.

Що стосується вимог ОСОБА_2 про витребування її особистого майна від ОСОБА_1 то, на переконання колегії суддів, вони не підлягають задоволенню, а отже рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про відмову у їх задоволення з таких підстав..

В своїй заяві про збільшення позовних вимог ОСОБА_2 фактично не збільшувала свої вимоги, а заявила нові вимоги, які слід було оформити не заявою, а поданням нової позовної заяви, оформленої відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України, з наведенням доводів та доказів про належність їй на праві власності вказаного нею нерухомого майна та правові підстави, на які вона посилається для задоволення своїх вимог.

У своїй заяві ОСОБА_2 поставила вимогу про повернення їй рухомого майна на загальну суму 46 440 грн.

У підтвердження своїх вимог вона не надала жодного письмового доказу про належність цього майна саме їй, що це майно вона перенесла у спільне з відповідачем житлове приміщення і що воно є в наявності.

Свої вимоги ОСОБА_2 підтвердила тільки особистими поясненнями та показаннями як свідків своїх батьків, - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Однак до таких свідчень колегія суддів відноситься критично, оскільки батьки позивачки є зацікавленими особами у позитивному задоволенні позовних вимог їх доньки.

ОСОБА_1 заперечує належність спірного майна на праві особистої власності позивачки і стверджує, що частина цього майна вже повернута позивачці, а частина є їх спільною сумісною власністю, оскільки вони придбали його під час шлюбу.

Однак про поділ спільного майна подружжя ОСОБА_2 вже зверталася до суду і з цього приводу Костопільським районним судом вже ухвалено рішення від 05.02.2015р. При вирішення вказаної справи вимог про поділ і цього майна ОСОБА_2 перед судом не ставила.

Крім того, ОСОБА_2 висуваючи вимоги про повернення її особистого майна від колишнього чоловіка ОСОБА_1 не ставила питання перед судом про визнання цього майна її особистою власністю, як це передбачено ст. 57 СК України, а тому, не встановивши правовий режим цього майна не має і підстав стверджувати, що воно є її особистою власністю та вимагати його витребування від іншої особи, яка на її думку безпідставно ним користується.

Оскільки рішення суду в частині витребування майна постановлено з порушенням норм матеріального права, воно в цій частині підлягає скасуванню з постановленням у відповідності до правил ст. 309 ЦПК України нового рішення про відмову у задоволенні таких вимог.

Керуючись ст. ст. 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду від 14 грудня 2015р. в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна скасувати та постановити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні таких вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: М.П. Григоренко

С.С. Шимків