УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., ЛеванчукаА.О., Нагорняка В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Облазницької сільської ради, ОСОБА_5 про визнання незаконними рішень та державних актів на право приватної власності на землю за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона проживає по сусідству із ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 Рішенням Облазницької сільської ради від 5 квітня 2011 року їй надано дозвіл на передачу у власність земельної ділянки розміром 0.40 га та виготовлення технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1 В ході підготовки документів для виготовлення технічної документації сусіди, а саме, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відмовилися підписати акт узгодження меж між суміжними земельними ділянками. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 8 грудня 2011 року зобов'язано управління Держкомзему видати завдання землевпорядній організації без підпису акту узгодження меж суміжних земельних ділянок з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 При виготовленні технічної документації землевпорядною організацією ПП «АБМ Компані» встановлено, що розмір її земельної ділянки становить лише 0,3446 га. Вважає, що частину її земельної ділянки захопила сусідка ОСОБА_5, яка проживає по АДРЕСА_1 якій рішенням Облазницької сільської ради від 24 листопада 2004 року передано у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку й господарських будівель земельну ділянку площею 0.25 га та для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 0.2754 га. На підставі даного рішення було виготовлено та зареєстровано два державні акти на право власності на земельні ділянки: для обслуговування житлового будинку й господарських будівель НОМЕР_1 та для ведення особистого підсобного господарства НОМЕР_2. Вважає, що рішення сільської ради від 24 листопада 2004 року було сфальсифіковано, оскільки згідно земельнокадастрових та господарських книг за господарством ОСОБА_5 записано 0,49 га, а згідно оспорюваного рішення їй передано у власність без будь якого обґрунтування 0,5254 га, хоча в технічному завданні від 23 грудня 2004 року вказано 0,49 га. Ураховуючи вищевикладене просила визнати незаконним рішення Облазницької сільської ради від 24 листопада 2004 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_5." та виданий ОСОБА_5 на підставі цього рішення державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 24 травня 2007 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 24 червня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним рішення Х сесії ІV демократичного скликання Облазницької сільської ради від 24 листопада 2004 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність і постійне користування ОСОБА_5.» та виданий на підставі цього рішення ОСОБА_5 Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 24 травня 2007 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та скасовано державну реєстрацію земельної ділянки. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваного рішення апеляційного суду в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, правильно виходив з того, що всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивач не довів, що ОСОБА_5 захопила частину її земельної ділянки і проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки складений з помилками, а також те, що межі земельної ділянки відповідача накладаються на межі виділеної їй земельної ділянки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення апеляційного суду, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

А.О. Леванчук

В.А.Нагорняк