АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 680/272/15-ц
Провадження № 22-ц/792/193/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого - судді Фанди В.П.,

суддів : Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

за участі: секретаря Лапка Ю.В., апелянта ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, як представника ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2015 року

у справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов'язаних з утриманням в навчальному закладі.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

встановила:

В березні 2015 року академія звернулася до суду з позовом, просила стягнути з відповідача вартість навчання.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що відповідача з 22.07.2006 року було зараховано на перший курс денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. Правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ є Національна академія внутрішніх справ. 28.11.2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, комплектуючим органом - УМВС України у Хмельницькій області та відповідачем було укладено договір №Хм-171 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, згідно з яким відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору відповідач направлений для подальшого проходження служби до УМВС України у Хмельницькій області. Наказом УМВС України у Хмельницькій області від 30.01.2012 №25 о/с відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Його звільнення з органів внутрішніх справ було здійснено до закінчення трирічного терміну перебування на службі після навчання, в зв'язку із чим не виконано умови договору про підготовку фахівця. Витрати, пов'язані з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі, становлять 23178грн.04коп..

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2015 року задоволено позов Національної академії внутрішніх справ.

____________________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції - Яцина О.І.

Доповідач - Фанда В.П. Категорія : 59

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати та ухвалити нове, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що суд не врахував, що вирішення даного спору мало проводитися у порядку адміністративного судочинства. Крім цього, суд не звернув увагу на те, що із Закону «Про освіту» було виключено вимоги щодо обов'язку відшкодування витрат за навчання.

Академія повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, представника в судове засідання не направила.

Відповідач в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просить їх задовольнити.

Заслухавши апелянта перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності з ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Місцевим судом правильно встановлено, що відповідач не відпрацював після закінчення навчання три роки, тому має відшкодувати понесені витрати.

Колегія суддів вважає можливим погодитися з такими висновками, оскільки він вчинений з врахуванням наявних у справі доказів та вимог діючого законодавства.

Судом встановлено, що наказом по Київському національному університету внутрішніх справ від 22.07.2006 року № 70 дск відповідача з 01.09.2006 року зараховано на 1 курс навчально-наукового інституту підготовки слідчих і криміналістів Київського національного університету внутрішніх справ.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерству, внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ.

28 листопада 2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ УМВС України у Хмельницькій області та відповідачем укладено договір №Хм-171 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, згідно якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати фактичні витрати за період навчання. Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє весь період навчання та на протязі 3-х років з дати призначення особи на посаду замовником (пункти 2.3.5, 2.3.6, 3.2, 7.6 договору).

Відповідно до наказу №468 ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 19.06.2010 року відповідачу присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста експертно-криміналістичної спеціалізації.

З 01.09.2005 р. по 19.06.2009 р. відповідно до укладеного договору відповідач у період навчання на здобуття вищої освіти на державне замовлення за спеціальністю «Правознавство» перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням, наданням відповідних комунальних послуг.

Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору відповідач направлений для подальшого проходження служби до УМВС України у Хмельницькій області.

Наказом УМВС України у Хмельницькій області від 30.01.2012 року №25о/с відповідача звільнено з органів МВС в запас Збройних Сил за п.64 "ж" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за власним бажанням).

Указом Президента України від 23 січня 1996 року №77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» встановлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. Порядок працевлаштування випускників, які закінчили вищі навчальні заклади за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб, визначається угодами між ними.

Згідно із ч.2 ст.52 Закону України «Про освіту» (в редакції, що діяла на час укладення договору) випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виключення з 01.07.14 року частини другої ст.52 Закону ніяким чином не впливає на умови укладеного у 2007 році договору №Хм-171, оскільки немає зворотної дії. При цьому колегія суддів враховує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та їх обов'язків, а сторони є вільними у визначенні умов договору (ст.ст. 626,627 ЦК України). Передбачення в умовах договору підстав відшкодування фактичних витрат на підготовку у разі дострокового розірвання договору не суперечить вимогам закону як на час укладення так і на час розгляду даної справи.

Відповідно до п.3.1, п.4.1 вищевказаного договору від 28 листопада 2007 року №Хм-171 передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України в зв'язку із звільненням з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, направленням до місця служби після закінчення навчального закладу, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

З врахуванням вказаних умов договору, суд першої інстанції мав правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до «Порядку відшкодування курсантами та випускниками витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007р. №313, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та в зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати у повному обсязі відшкодовуються особами, що навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує такий строк.

Відповідно до п.2.3.6 договору №Хм-199 від 28.11.2007р. у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору (за власним бажанням без поважних причин), відповідач зобов'язався відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Таким чином, сторони в договорі домовились про відшкодування всіх фактичних витрат за підготовку, не обмеживши їх терміном укладення договору.

Отже, враховуючи вищезазначене положення матеріального закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, на які посилається апелянт, не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : підпис Судді : підписи

З оригіналом згідно : суддя Апеляційного суду В.П. Фанда