Єдиний унікальний номер 725/4756/14-ц
Номер провадження 2-п/725/22/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом Чернівецької міської ради до ОСОБА_1, треті особи: Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, Держземагенство м. Чернівці, про стягнення збитків, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Чернівецька міська рада звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що ОСОБА_1 на праві власності належить будівля, розташована за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 244А. Разом з тим, земельна ділянка, на якій розташована вищевказана будівля є власністю територіальної громади м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради й відповідно відповідачка не набула права власності або права користування на зазначену земельну ділянку. Крім того, також вказувала на те, що відповідно до норм ЗК України вищевказана земельна ділянка не може бути оформлена за ОСОБА_2 на правах постійного користування, а тому плата за користування нею має визначатися виходячи із розміру орендної плати, у звязку з чим вважає, що відповідачка повинна сплачувати Чернівецькій міській раді плату за користування вищевказаною земельною ділянкою.

Разом з тим, відповідачка ОСОБА_1 користуючись вказаною земельною ділянкою, плати за її користування не вносила, що призвело до завдання Чернівецькій міській раді збитків.

Зокрема, відповідно до акта з визначення збитків, заподіяних територіальній громаді м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради, внаслідок порушення земельного законодавства від 31.07.2013 року, який затверджений рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 10.09.2013 року №467/15 ОСОБА_2 заподіяно збитків на загальну суму 2132628,69 грн. При цьому, Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради на адресу відповідача направляв лист щодо сплати грошових коштів за користування земельною ділянкою, проте відповідач на вказаний лист належним чином не відреагувала.

Крім того, також вказував, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення від 27 лютого 2012 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 188-5 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 180 грн.

Посилаючись на вказане, а також норми матеріального права, Чернівецька міська рада просила позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заподіяні збитки в сумі 2132628 грн. 69 коп. та понесені судові витрати в розмірі 3 654 грн.

В судовому засіданні представник Чернівецької міської ради позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. При цьому, вказав на те, що відповідачу неодноразово пропонувалось укласти із ЧМР договір оренди спірної земельної ділянки, на якій розташована належна відповідачу на праві власності будівля й відповідно правовідносини щодо використання спірної земельної ділянки привести у відповідність до чинного законодавства, проте відповідачка таку пропозицію позивача не прийняла, про що також свідчать рішення господарських суддів різних інстанцій щодо зобовязання відповідача укласти договір. Також звернув увагу суду на те, що предметом позову є не стягнення орендної плати, а саме стягнення з відповідача завданих територіальній громаді збитків за використання спірної земельної ділянки без відповідних правовстановлюючих документів.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, хоча належним чином повідомлялась судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі вважаючи, що позивачем неправомірно нараховані збитки за користування земельною ділянкою по вул. Руській, 244А в м. Чернівці в сумі 2132628 грн. 69 коп. При цьому, зазначала, що рішенням Чернівецької міської ради від 27 березня 2008 року було зобовязано відповідача укласти договір оренди вказаної земельної ділянки з ЧМР відповідно до розробленого міською радою зразка, а тому саме позивач повинен був звернутись з відповідною пропозицією про укладення договору, проте останній з такою пропозицією до відповідачки не звертався. Тому, посилаючись на відсутність договірних відносин між сторонами, вважає, що у позивача відсутні будь-які правові підстави нараховувати будь-які грошові кошти за користування спірною земельною ділянкою. Крім того, зазначала, що відповідачем заперечується факт використання земельної ділянки в тому розмірі, який вказаний позивачем, а також обовязок сплачувати орендну плату за підвищеними ставками 2011 року за минулий період. Також звернула увагу на наявність рішення господарського суду, яким вже вирішувався спір щодо використання ОСОБА_1 спірної земельної ділянки та стягнення коштів за її користування й відповідно в задоволенні позову ЧМР було відмовлено.

Представник третьої особи Держземагенства м. Чернівці в судовому засіданні позовні вимоги Чернівецької міської ради підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, вказавши на те, що відповідач користується земельною ділянкою в м. Чернівці по вул. Руській, 144А в розмірі 0,5909 га без належної правової підстави, оскільки на ній розташована належна їй на праві власності будівля. Між сторонами відсутні будь-які спори з приводу розміру земельної ділянки, відведеного для обслуговування розташованої на ній будівлі та збитки за користування зазначеної ділянкою розраховані відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням показників базової вартості, коефіцієнту функціонального використання земель комерційного призначення.

Представник третьої особи Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та вказав на те, що спірна земельна ділянка згідно генерального плану міста належить до земель комерційного призначення й відповідно її нормативна оцінка визначена згідно вимог чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що він працює директором фірми «Дольче Клаб» та відповідач є його донькою, якій на праві власності належить будівля по вул. Руській, 244 А в м. Чернівці. Донька з 2005 року проживає в м.Київ та не підписувала з Чернівецькою міською радою жодних договорів щодо користування зазначеною земельною ділянкою. Спір між сторонами щодо вказаної земельної ділянки неодноразово вирішувався господарськими судами різних інстанцій та рішення суду були не на користь міської ради. Вказував на те, що розмір земельної ділянки зазначений позивачем є значно більшим ніж потребує для обслуговування належної відповідачу будівлі, проте з відповідними заявами про встановлення розміру земельної ділянки на якій розміщена належно відповідачу будівля не звертався.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, покази свідка, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтями 10,60 ЦПК України визначено, що обовязок доказування покладається на сторін в цивільному процесі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, вимогами ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Так, судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.11.2013 року, будівля, розташована за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 244А належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а/с 29).

Дана будівля розташована на земельній ділянці, яка є власністю територіальної громади м. Чернівці й відповідно у визначеному законом порядку у користування відповідачці не передавалася. Будь-які рішення щодо передачі даної земельної ділянки у власність відповідача чи в користування відсутні, а також відсутні й правовстановлюючі документи у відповідача на спірну земельну ділянку.

Зокрема, як встановлено судом, відповідно до актів перевірки вимог дотримання земельного законодавства від 21.08.2012 року, від 27.09.2012 року, ОСОБА_1 використовує земельну ділянку площею 0,5909 га за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 244А для обслуговування нежитлової будівлі без наявності правопосвідчуючого документу на право використання земельної ділянки (а/с 25,27).

Крім того, як убачається з копії кадастрового плану земельної ділянки по вул.. Руській, 244 А, її розмір становить 0,5909 га та такий розмір земельної ділянки підтверджений вище вказаними актами перевірки вимог дотримання земельного законодавства (а/с 25,27,28).

Також судом встановлено, що у звязку із встановленими в актах перевірки дотримання вимог земельного законодавства обставинами, Державною інспекцією сільського господарства в Чернівецькій області винесено приписи № 00223 від 21.08.2012 року та №00346 від 27.09.2012 року, в яких також встановлено не виконання вимог попереднього припису (а/с 24,26).

Диспозицією ст. 188-5 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів, ненадання їм необхідної інформації або надання неправдивої інформації, вчинення інших перешкод для виконання покладених на них обов'язків.

При цьому, постановою Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області від 27.09.2012 року №181 на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за ст. 188-5 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 180 грн. за невиконання умови припису посадової особи №00223 від 21 серпня 2012 року щодо усунення порушення земельного законодавства за адресою м. Чернівці вул. Руська, 244А (а/с 22).

Зокрема, ЧМР звертаючись до суду із вищевказаним позовом, вказувала на те, що відповідачем без належних правових підстав використовується спірна земельна ділянка й відповідно ОСОБА_1 не укладено договору її оренди, а також не здійснюється плата за її використання, що призводить до завдання територіальній громаді м. Чернівці збитків, які вважає, що підлягають стягненню з саме відповідача як власника будівлі, яка розташована на спірній земельній ділянці.

Так, відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину; б) самостійно господарювати на землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Як вже встановлено судом, земельна ділянка за адресою вул. Руська, 244А в м. Чернівці, площею 0,5909 га належить територіальній громаді м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради відповідно до п. 12 Перехідних положень ЗК України та п.п. 3,4 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» й відповідно матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б вказували на протилежне, у тому числі доказів належності спірної земельної ділянки на праві власності чи користування відповідачу.

При цьому, судом достовірно встановлено, що у відповідача ОСОБА_1 відсутні будь-які правовстановлюючі документи, які б посвідчували її право власності або право користування спірною земельною ділянкою, що також підтверджується дослідженими в судовому засіданні актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства складеними Державною інспекцією сільського господарства в Чернівецькій області, а також приписами та постановою про накладення адміністративного стягнення (а/с21,25,27).

Крім того, факт відсутності договірних відносин між позивачем та відповідачем щодо користування зазначеною земельною ділянкою також підтверджується рішенням Господарського суду Чернівецької області від 09.03.2011 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.06.2011 року, відповідно до яких Чернівецькій міській раді відмовлено в задоволенні позову до приватного підприємця ОСОБА_4 про укладення договору оренди земельної ділянки та договору за фактичне користування землею (а/с 54-51).

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зокрема, як убачається зі змісту вищевказаних рішень судів першої та апеляційної інстанцій, 27.06.2007 року відповідач звернулася до позивача із заявою про надання в оренду земельної ділянки по вул. Руській. 244А площею 0,5909 га для обслуговування будівлі культурно розважального центру площею 2148,30 м2. 16.02.2008 року між відповідачем та суміжними землекористувачами підписано протокол погодження меж землекористування в натурі.

Рішенням Чернівецької міської ради від 27.03.2008 року №544 відповідачу надано в оренду до 01.04.2048 року земельну ділянку за вказаною адресою площею 0,5909 га для обслуговування будівлі культурно розважального центру площею 2148,30 м2 та зобовязано укласти договір оренди земельної ділянки та договір за зразком, визначеним рішенням від 22.12.2005 року №922.

27.04.2009 року ЧМР повідомила відповідача про необхідність підписання проектів договору оренди землі та додаткового договору й відповідно з метою укладення договору оренди на зазначену вище земельну ділянку, 02.06.2010 року листом №04/2130 надіслано ОСОБА_1 за адресою місця проживання 3 примірники проекту договору з додатками до них та три примірники договору за зразком, визначеним рішенням від 22.12.2005 року №922. Як вбачається з копії повідомлення №114044 вказаний лист отримано за довіреністю гр. ОСОБА_5, а не відповідачем.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку площею 0,5909 га за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 244А, яка є власністю територіальної громади м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради без наявності на те правових підстав, зокрема договору оренди, при цьому як вбачається з матеріалів справи, позивач направляв відповідачу пропозицію укласти такий договір, яка не була прийнята відповідачем.

Так, відповідно до положень норм ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п.п. 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

При цьому, судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 09.10.2012 року №645/20 створено комісію з питань визначення та відшкодування збитків, заподіяних територіальній громаді м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради внаслідок порушення земельного законодавства та затверджено її склад (а/с 15).

Відповідно до акту з визначення збитків, заподіяних територіальній громаді м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради внаслідок порушення земельного законодавства від 31.07.2013 року визначено розмір збитків, які підлягають відшкодуванню Чернівецькій міській раді ОСОБА_6 за користування земельною ділянкою площею 0,5909 га по вул. Руській, 244А без правопосвідчуючого документу в сумі 2132628,69 грн. та вказане також підтверджується розрахунком суми втрат орендної плати (а/с 9,11).

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Окрім того, п. 14.1.147 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Таким чином, орендна плата являється складовою плати за змелю та сплачується саме орендодавцеві.

Крім того, відповідно до п. 2.1 Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівці, затвердженого рішенням 33 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 23.10.2008 року №715, з подальшими змінами та доповненнями, ставка орендної плати це величина орендної плати, визначена цим положенням відповідно до функціонального використання земельної ділянки. Кратна розміру земельного податку.

При цьому, положеннями п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Крім того, за змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Крім того, відповідно до положень п. 6 ст. 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Таким чином, відшкодування збитків за доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене являється мірою цивільно-правової відповідальності та може виникати за наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, і вини, за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає, а тому враховуючи викладене,суд приходить до висновку про наявність в діях відповідача складу цивільного правопорушення, оскільки користуючись земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, відповідачка завдала шкоди позивачу, яка полягає зокрема у позбавленні ЧМР права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який вона могла б отримувати, якби її право не було порушено.

Крім того, статтею 120 ЗК України (в редакції від 25.10.2001) було передбачено перехід права користування земельною ділянкою до нового власника житлового будинку (будівлі, споруди), розташованого на цій земельній ділянці, на підставі договору оренди. З 20.06.2007 набрав чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України" від 27.04.2007 N 997-У, яким було змінено редакцію частин першої та другої статті 120 ЗК України. Зокрема, стаття 120 ЗК України (в редакції від 27.04.2007) не містила положення про договір оренди як про єдину підставу права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться житловий будинок, будівля, споруда. Отже, з дати набрання чинності названим Законом передбачене статтею 120 ЗК України право власника нерухомого майна користуватися земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно, може ґрунтуватися й на інших підставах, ніж договір оренди земельної ділянки.

Статтями 92, 93, 98, 102 ЗК України передбачено користування земельною ділянкою на праві постійного користування, оренди, сервітуту, еміфітевзису та суперфіцію, проте матеріали справи, на підставі яких ухвалюється рішення з урахуванням положень ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, не містять жодних доказів того, що відповідач має право користування спірною земельною ділянкою на встановлених законом підставах, окрім того, протиправне використання спірної земельної ділянки без належних правопосвідчуючих документів встановлено актами, приписами та постановою про накладення адміністративного стягнення Державною інспекцією сільського господарства в Чернівецькій області, законність яких ОСОБА_1 не оспорено на у визначеному законом порядку дані акти та приписи не оскаржені на не скасовані.

Відповідно до ст. 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки ( у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі продажу права оренди земельної ділянки.

При цьому, вимогами ст. 211 ЗК України визначено, що у випадку порушення земельного законодавства винні особи несуть цивільну відповідальність.

Також сліж звернути увагу на те, що пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства про розгляді цивільних справ» визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Таким чином, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК).

Крім того, пунктами 12, 14 вказаної постанови передбачено, що вирішуючи позови про відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, суди повинні мати на увазі, що при вилученні (викупі) сільськогосподарських угідь, лісових земель, чагарників для потреб, не повязаних із сільсько- чи лісогосподарським виробництвом, їх тимчасовому зайнятті для інших видів використання, встановленні обмежень щодо використання земельних ділянок, погіршенні якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, приведенні сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у не придатний для використання стан, неодержанні доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, відшкодування збитків згідно зі статтями 156, 157 ЗК здійснюється органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами та юридичними особами, які використовують земельні ділянки і діяльність яких обмежує права власників та землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу (в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими й іншими відходами та стічними водами).

Розміри збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам вилученням (викупом) або тимчасовим зайняттям земельних ділянок у встановленому порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. № 284).

У такому ж порядку визначаються збитки, заподіяні обмеженням прав власників землі та землекористувачів, погіршенням якості земель або приведенням їх у не придатний для використання за цільовим призначенням стан унаслідок негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

При тимчасовому зайнятті земельних ділянок для розвідувальних робіт розмір збитків і порядок їх відшкодування визначаються угодою між власниками землі або землекористувачами та підприємствами, установами, організаціями, що провадять розвідувальні роботи. При недосягненні згоди між ними розмір збитків визначається зазначеними вище комісіями, рішення яких можуть бути переглянуті судом при вирішенні відповідних позовів.

Зокрема, згідно п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій.

Так, як убачається з листів Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради направлених на адресу відповідача, останню було повідомлено про необхідність в добровільному порядку відшкодувати завдані протиправним використанням земельної ділянки збитків, проте відповідач на вказані листи належним чином не відреагував (а/с 6,8).

При цьому, відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані, при цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Таким чином, суд оцінивши надані сторонами докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Чернівецької міської ради, оскільки в судовому засіданні встановлено наявність в діях відповідача сукупності усіх елементів, які вказують на наявність складу цивільного правопорушення, що тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування позивачу збитків за неодержаний дохід (упущену вигоду), оскільки відповідачем не отримано правовстановлюючого документу на право використання земельної ділянки на якій розміщений набутий нею у власність обєкт нерухомого майна, чим порушено право позивача на отримання плати за використання землі.

При цьому, суд приходить до висновку, що позивачем вірно розраховано розбір збитків, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, ставки орендної плати відповідно до Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівці, затвердженого рішенням 33 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 23.10.208 року №715, річної орендної плати пропорційно до кількості днів протягом яких було допущено порушення й відповідно ОСОБА_1 даний розрахунок не спростовано, а також не надано належних та допустимих доказів на спростування визначення нормативної оцінки спірної земельної ділянки комерційного призначення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, на користь ЧМР також підлягають й стягненню з ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3654 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 14 Конституції України, ст.ст. 16, 22, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 90, 92, 93, 98, 102, 120, 156 ЗК України, п. 14.1.147 ПК України, ст. 21 Закону України «Про оренду землі», п.п. 3,4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», п.п. 1, 2, 3, 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57,58, 60,61, 64, 88, 158, 218, 294, 349, 360-7 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Чернівецької міської ради заподіяні збитки в сумі 2132628,69 грн. (два мільйони сто тридцять дві тисячі шістсот двадцять вісім грн.. 69 коп.) на розрахунковий рахунок Чернівецьке УК/м.Чернівці/50110000, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37978173, рахунок 002, Банк отримувача ГУ ДКСУ в Чернівецькій області, МФО банку 856135, код платежу 50110000, призначення платежу: Внесок до цільового фонду соціально-економічного розвитку міста згідно рішення виконавчого комітету міської ради від 09.10.2012р. №645/20)

Стягнути з ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Чернівецької міської ради судовий збір в розмірі 3654 грн. 00 коп. (три тис. шістсот пятдесят чотири грн. 00 коп.) на розрахунковий рахунок: Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, рахунок 0516, в ГУДКУ в Чернівецькій області, МФО 856135, код 04062216.)

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало