АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Гончарук В.П.
№22-ц/796/29/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.,

- Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року в справі за позовом Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих під час виконання трудових обов'язків,-

В С Т А Н О В И Л А

У жовтні 2014 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про відшкодування збитків, завданих під час виконання трудових обов'язків.

У мотивування вимог посилався на те, що згідно наказу №49/ок від 04.10.2010 року ОСОБА_2 прийнято на роботу в Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на посаду начальника сектору міжнародного співробітництва.

Наказом №51/ок від 22.10.2010 року відповідача переведено на посаду заступника генерального директора.

Відповідно до наказу №402 від 27.12.2011 року на ОСОБА_2 покладено тимчасове виконання поточних обов'язків генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення ОСОБА_3 з 29.12.2011 року по 17.01.2012 року.

На даний час відповідача звільнено з посади заступника генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на підставі п. 1ст. 36 КЗпП України.

У позивача з 21.05.2013 року по 20.08.2013 року Державною фінансовою інспекцією України проводилася планова ревізія фінансово-господарської діяльності Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення за період з 01.01.2011 року по 31.03.2013 року та окремих питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року, за результатами якої складений Акт №06-21/70 від 20.08.2013 року.

Зокрема встановлено, що:

- у порушення п. 5.2 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року №414, головному бухгалтеру Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення ОСОБА_4 нараховувалась надбавка в розмірі 10% до посадового окладу за період з 01 січня 2009 року по 01 лютого 2013 року, в той час як згідно із наданої Концерном інформації від 08 серпня 2013 року №3258/3-02 ОСОБА_4 з секретними документами не ознайомлювалась;

- головному бухгалтеру Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення ОСОБА_4 зайво виплачено надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% від посадового окладу за період з 01січня 2009 року по 01 лютого 2013 року на загальну суму 20 020,22 грн, з яких за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року - на 6 249 грн 03 коп.;

- відповідно до п. 2.4 додатку 25.3 «Положення про преміювання працівників за основні результати виробничої та фінансово-господарської діяльності», що є додатком до колективного договору, нарахування премії проводиться на посадовий оклад з урахуванням надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, а тому внаслідок порушення даного пункту зайво нараховано та виплачено премій ОСОБА_4 на загальну суму 19 828,35 грн, у тому числі за 2012 рік - 6278,29 грн;

- відповідно до п. 3 р. ІІІ, п. 7 р. ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, нарахування виплат при обчисленні середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, проводиться з урахуванням надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, проте у порушення даних вимог позивачем зайво нараховано та виплачено відпускних за період 01 березня 2010 року по 31 серпня 2012 року на загальну суму 5094,54 грн, з яких за період з 01.01.2012 року по 31.08.2012 року - на 1 377 грн 28 коп.;

- на суму зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати зайво перераховано внесків до державних цільових фондів за період з 01 січня 2009 року по 01лютого 2013 року на загальну суму 16 534,57 грн, з яких за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року - на 4 608 грн 80 коп., що є порушенням ст. 21 Закону України «Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Таким чином, внаслідок допущених порушень Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення завдано збитків на загальну суму 18 513,40 грн.

З урахуванням наведеного просив суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в сумі 18 513,40, а також судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року в задоволенні позову Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення до ОСОБА_2 про відшкодування збитків відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов та стягнути суму судового збору в розмірі 243,60 грн та 121,80 грн.

Зазначає, що за результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення за період з 01 січня 2011 року по 01 січня 2013 року та окремих питань фінансово-господарської діяльності за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2010 року складено Акт №06-21/70, згідно якого були виявлені порушення, зокрема, ОСОБА_4 зайво виплачено надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% від посадового окладу за період з 01січня 2009 року по 01 лютого 2013 року на загальну суму 20 020,22 грн, з яких за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року - на 6 249 грн 03 коп.; зайво нараховано та виплачено премій ОСОБА_4 на загальну суму 19 828,35 грн, у тому числі за 2012 рік - 6278,29 грн; позивачем зайво нараховано та виплачено відпускних за період 01 березня 2010 року по 31 серпня 2012 року на загальнусуму 5094,54 грн, з яких за період з 01.01.2012 року по 31.08.2012 року - на 1 377 грн 28 коп.; на суму зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати зайво перераховано внесків до державних цільових фондів за період з 01 січня 2009 року по 01 лютого 2013 року на загальну суму 16 534,57 грн, з яких за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року - на 4 608 грн 80 коп.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 червня 2015 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2015 року ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11 червня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних про стягнення з ОСОБА_2 збитків у розмірі 18 513,40 грн, суд першої інстанціївиходив з того, що стороною позивача не надано доказів, що прямими винними діями або бездіяльністю відповідача в межах покладених на нього трудових обов'язків була заподіяна заявлена шкода підприємству.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно Наказу №49/ок від 04.10.2010 року ОСОБА_2 прийнято на роботу в Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на посаду начальника сектору міжнародного співробітництва (а.с. 5).

Наказом №51/ок від 22.10.2010 року ОСОБА_2 переведено на посаду заступника генерального директора (а.с. 6).

Відповідно до наказу №402 від 27.12.2011 року на ОСОБА_2 покладено тимчасове виконання поточних обов'язків генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на час відпустки ОСОБА_3 з 29.12.2011 року по 17.01.2012 року (а.с. 7).

Згідно Наказу №1н/т від 04.01.2012 року, підписаного т.в.о генерального директора ОСОБА_2, на підставі ст. 30 Закону України «Про державну таємницю» та на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року №414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам України у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці» встановлено надбавку до посадового окладу з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року певним працівникам Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, зокрема, і ОСОБА_4 (а.с. 8).

Наказом №3/ок від 24 січня 2013 року ОСОБА_2 звільнено 07 лютого 2013 року за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 9).

З 21.05.2013 року по 20.08.2013 року Державною фінансовою інспекцією України проводилася планова ревізія фінансово-господарської діяльності Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення за період з 01.01.2011 року по 31.03.2013 року та окремих питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року, за результатами якої складений Акт №06-21/70 від 20.08.2013 року (а.с. 10-15).

Актом №06-21/70 від 20.08.2013 року встановлено, що:

- у порушення п. 5.2 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року №414, головному бухгалтеру Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення ОСОБА_4 нараховувалась надбавка в розмірі 10% до посадового окладу за період з 01 січня 2009 року по 01 лютого 2013 року, в той час як згідно із наданої Концерном інформації від 08 серпня 2013 року №3258/3-02 ОСОБА_4 з секретними документами не ознайомлювалась;

- головному бухгалтеру Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення ОСОБА_4 зайво виплачено надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% від посадового окладу за період з 01січня 2009 року по 01 лютого 2013 року на загальну суму 20 020,22 грн, з яких за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року - на 6 249 грн 03 коп.;

- відповідно до п. 2.4 додатку 25.3 «Положення про преміювання працівників за основні результати виробничої та фінансово-господарської діяльності», що є додатком до колективного договору, нарахування премії проводиться на посадовий оклад з урахуванням надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, а тому внаслідок порушення даного пункту зайво нараховано та виплачено премій ОСОБА_4 на загальну суму 19 828,35 грн, у тому числі за 2012 рік - 6278,29 грн;

- відповідно до п. 3 р. ІІІ, п. 7 р. ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, нарахування виплат при обчисленні середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, проводиться з урахуванням надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, проте у порушення даних вимог позивачем зайво нараховано та виплачено відпускних за період 01 березня 2010 року по 31 серпня 2012 року на загальну суму 5094,54 грн, з яких за період з 01.01.2012 року по 31.08.2012 року - на 1 377 грн 28 коп.;

- на суму зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати зайво перераховано внесків до державних цільових фондів за період з 01 січня 2009 року по 01лютого 2013 року на загальну суму 16 534,57 грн, з яких за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року - на 4 608 грн 80 коп., що є порушенням ст. 21 Закону України «Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Зазначені порушення допущені в тому числі й в.о. генерального директора ОСОБА_2, яким підписано наказ від 04.01.2012 року №1н/т.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29 грудня 1992 року зазначено, що суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов'язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності.

Так, у силу закону на ОСОБА_2 може бути покладена матеріальна відповідальність за п. 2 ч. 1 ст. 133 КЗпП України за її наявності та доведеності.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 133 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям.

Встановлено, що наказом №402 від 27.12.2011 року на ОСОБА_2 покладено тимчасове виконання поточних обов'язків генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на час відпустки ОСОБА_3 з 29.12.2011 року по 17.01.2012 року (а.с. 7).

Тобто, на час перебування ОСОБА_3 у відпустці ОСОБА_2 виконував обов'язки керівника товариства.

Під час тимчасового виконання обов'язків генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення ОСОБА_2 підписав Наказ №1н/т від 04.01.2012 року, згідно якого на підставі ст. 30 Закону України «Про державну таємницю» та на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року №414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам України у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці» встановив надбавку до посадового окладу з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року певним працівникам Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, зокрема, і ОСОБА_4 (а.с. 8).

З Акту №06-21/70 від 20.08.2013 року, складеного Державною фінансовою інспекцією України за результатами проведеної планової ревізії фінансово-господарської діяльності Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення за період з 01.01.2011 року по 31.03.2013 року та окремих питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року, вбачається, що допуск до державної таємниці протягом 2009-2013 років на ОСОБА_4 не оформлявся (а.с. 11).

ОСОБА_2 не надано доказів на спростування висновків перевірки або доказів підставності видачі наказу про встановлення надбавки до посадового окладу з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року ОСОБА_4

Наведене свідчить, що мало місце заподіяння шкоди позивачу зайвими грошовими виплатами в розмірі 18513,40 грн, оскільки були відсутні підстави для встановлення ОСОБА_4 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень.

За наведених обставин, відповідач має нести відповідальність за п. 2 ч. 1 ст. 133 КЗпП України, тобто в межах середнього місячного заробітку.

Згідно ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»№ 14 від 29 грудня 1992 року роз'яснив, що судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст. 233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора.

Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Так, про наявність заподіяної шкоди позивачу стало відомо 20 серпня 2013 року, про що свідчать підписи в.о. генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення ОСОБА_5 та головного бухгалтера ОСОБА_6 на 202 аркуші Акту №06-21/70 від 20.08.2013 року (а.с. 13).

Таким чином, строк позовної давності для звернення позивача до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих під час виконання трудових обов'язків, розпочався з 21 серпня 2013 року, оскільки позивачу про заподіяну шкоду стало відомо 20.08.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовною заявою про відшкодування збитків, завданих під час виконання трудових обов'язків, позивач звернувся до суду 21.10.2014 року.

Отже, про зазначені обставини позивачу було відомо станом на 20.08.2013 року, тому позивачем пропущений строк для звернення з питанням про відшкодування збитків, завданих під час виконання трудових обов'язків,

Питання про поновлення зазначеного строку не порушував, а тому позивачу слід відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку для звернення до суду.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені вимоги закону, тому в силу ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позову в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 130, п. 2 ч. 1 ст. 133, ч. 3 ст. 233 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29 грудня 1992 року, ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих під час виконання трудових обов'язків, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді