Номер провадження: 22-ц/785/5398/16
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.,

Суддів- Процик М.В., Сєвєрової Є.С.

За участю секретаря- Полякової В.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2016 року, у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк», ОСОБА_6

-про визнання договору поруки припиненим ,-

ВСТАНОВИЛА:

08.02.2012 р. ОСОБА_5 звернулася до суду з вищезазначеними позовними вимогами в котрих просила суд визнати договір поруки від 22.11.2007 р. № 159919 укладений між нею та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» в рахунок забезпечення кредитного договору № 0 від 22.11.2007 р. припиненим та стягнути судові витрати.

Вимоги обґрунтовує тим, що 22.11.2007 р. між ОСОБА_6 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір щодо надання споживчого кредиту № 0, на підставі якого ОСОБА_6 отримав кредит в сумі 85000 доларів США. 22.11.2007 р. між нею та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір поруки № 159919, відповідно до умов якого вона зобов'язалася перед кредитором відповідати за невиконання зобов'язань ОСОБА_6 за вищезазначеним кредитним договором. 08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу права вимоги за вищевказаним кредитним договором, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передав право вимоги АТ «Дельта Банк» за кредитним та забезпечувальним договором, в наслідок чого АТ «Дельта Банк» замінив кредитора ПАТ «УкрСиббанк» у зобов'язанні.

Посилаючись на те, що до 2012 року на її адресу направлялась досудова вимога про дострокове повернення кредиту, порука припинилась, так як кредитор порушив строки передбачені ч.4 ст.559 ЦК України та не пред'явив до неї вимоги.

Рішенням Приморського районного суду Одеської області від 24 травня 2016 року в задоволені позову ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного Акціонерного Товариства «ДельтаБанк», ОСОБА_6 про визнання договору поруки припиненим- відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому вказуються на ті ж підстави, що і в позовні заяві та на правові позиції Верховного Суду україни.

В суді апеляційної інстанції представник заявника підтримав апеляційну скаргу.

Представник ПАТ «Дельта банк» просила залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ст. 305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

Судова колегія, заслухавши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення сторін,що з'явились, перевіривши матеріали вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суді і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в заявлених вимогах районний суд виходив з недоведеності позовних вимог .

Судова колегія погоджується з таким судженням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Судом встановлено, що 22.11.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, на підставі якого ОСОБА_6 отримав кредит в сумі 85000 доларів США.

Згідно п. 1.1.2 договору Позичальник зобов'язаний повернути Банку кредит в повному обсязі в термін, не пізніше 22 листопада 2014 року.

Як вбачається з п. 10.5 кредитного договору строк дії данного Договору встановлюється з дня укладання цього Договору і до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів та/або пені у разі її нарахування.

Відповідно до додаткової угоди № 2 до Договору про надання споживчого кредиту від 22 листопада 2007 року № 0 п.3.2. позичальник зобов'язався повернути кредит в повному обсязі в терміни не пізніше 22 листопада 2016 року

В якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором № 0 від 22.11.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 159919 від 22.11.2007 р.

Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору поруки № 159919 від 17 лютого 2009 року кінцевий термін виконання зобовязання визначений стронами-22 листопада 2016 року

Згідно п. 1.1. вказаного договору поруки Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_6 усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 22.11.2007 р., укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідно до п. 3.1 Договору поруки договір набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань Боржника за Основним договором.

Згідно п. 5.9. Договору взаємовідносини Сторін, не врегульовані цим Договором,

Відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», останній набув права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 0 та усіма договорами забезпечення.

В зв'язку з невиконанням ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором № 0 від 22.11.2007 р. АТ «Дельта Банк» 18.10.2012 р. надіслав на адресу ОСОБА_5 досудову вимогу, згідно якої просить розглянути претензію в строки передбачені законодавством та договором та сплатити прострочену (поточну) заборгованість, а 05.12.2012 р. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою.

Виходячи з вищезазначеного, судова колегія погоджується з судженням районного суду, що АТ «Дельта Банк» не пропустив строки встановлені ч.4 ст.559 ЦК України на подання позову до поручителя у зв'язку з визнання строку повернення кредиту таким, що настав достроково.

Посилання позивачки на те, що договором поруки не визначено строк дії поруки, тому банк мав пред'явити свої вимоги протягом одного року від дня укладення договору поруки не відповідають дійсності, оскільки строк виконання основного зобов'язання визначено пунктом п. 3.2. додаткової угоди № 2 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 22.11.2007 р., а саме 22.11.2016 р.

Таким чином в позові ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим суд першої інстанції правомірно відмовив, оскільки жодна з умов, що передбачена ч. 4 ст. 559 ЦК України, яка має наслідком припинення поруки у спірних відносинах відсутня.

Посилання на те, що досудова вимога була надіслана до 2012 року судовою колегією не приймається до уваги так як являється голослівною , не підтверджена належними та допустимими доказами.

Посилання на правові позиції Верховного Суду України від 17.09.2014 року № 6-53цс14 судовою колегією оцінюється критично, оскільки не виявлено неоднакового застосування норм матеріального права, що не свідчить про наявність подібних правовідносин з оскаржуваним рішенням.

Таким чином,судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного рішення.

Керуючись ст. 218, 308,315,317,319ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді М.В.Процик

Є.С.Сєвєрова