Справа № 199/8573/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя Богун О.О.

При секретарі Рибак К.О.

За участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні. В обґрунтування позовних вимог, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі під № 470 позивачу ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1.

Продавець вказаної квартири ОСОБА_6 розповіла позивачу, що 27.04.2015 вона купила квартиру у ОСОБА_7 потім знову її продала.

ОСОБА_7 зазначена квартира належала на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.2001, яку він придбав у ОСОБА_8, якій дана квартира належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.08.2001. При цьому ОСОБА_4 як опікун ОСОБА_8, надала свою згоду ОСОБА_7 на купівлю ним зазначеної квартири за умови, що ОСОБА_8 залишиться проживати в цій квартирі до самої своєї смерті. Фактично відповідач наперед отримала від ОСОБА_7 всі гроші за продаж належної ОСОБА_8 квартири.

Однак 13.05.2015 позивачка прийшовши до своєї квартири та виявила, що хтось змінив вхідні замки. Потім позивач дізналася, що вхідні замки змінила відповідачка. З цього приводу позивачка звернулася до правоохоронних органів на що отримала відповідь.

Також зясувалося, що відповідачка звернулася до АНД суду з метою встановлення факту її проживання однією сімєю з ОСОБА_8, не менше пяти років, щоб мати право на спадкування четвертої черги.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволенні. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Таким чином відповідачка не може претендувати на належну позивачу квартиру АДРЕСА_2.

На підставі зазначеного позивачка просить суд усунути їй перешкоди у користуванні квартирою №77 в будинку №53 по вулиці Софії Ковалевської у місті Дніпропетровську шляхом зобовязання ОСОБА_4 не чинити їй будь-яких перешкод в користуванні квартирою.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Суд, вислухавши представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України).

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності (ч. 1 ст.386 ЦК України).

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Так, з матеріалів справи вбачається, ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 серпня 2001 року, виданого виконкомом міської ради народних депутатів, належала квартира АДРЕСА_3.

28 вересня 2013 року ОСОБА_8 померла, із заявою про прийняття спадщини після її смерті звернулася ОСОБА_4, оскільки була опікуном померлої.

Після смерті ОСОБА_8 квартира АДРЕСА_3 перебувала у власності ОСОБА_6

На підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2015, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі під № 470 позивач ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_4 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про встановлення факту проживання однією сімєю з ОСОБА_8 не менше як пять років на час відкриття спадщини та визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті останньої.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення були задоволенні.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 29 жовтня 2015 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року.

Правом на звернення до суду за захистом наділена кожна особа у випадку порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, принцип чого закріплений ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Обовязок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень.

Звертаючись до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні власністю позивачем ОСОБА_3 не надано доказів того, які саме перешкоди у користуванні квартирою №77 в будинку №53 по вулиці Софії Ковалевської у місті Дніпропетровську чинить відповідачка ОСОБА_4, що позбавляє суд можливості вирішити питання чи порушено право ОСОБА_3

За таких підстав, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на позивача.

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні відмовити в повному обсязі.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий :