Головуючий суду 1 інстанції - Іванова О.М.
Доповідач - Фарятьєв С.О.
Справа № 419/262/15-ц
Провадження № 22ц/782/816/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого - судді Фарятьєва С.О.

суддів: Коновалової В.А., Луганської В.М.,

за участю секретаря Коротенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 18 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні подружжя,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просила стягнути з нього на її користь грошові кошти в сумі 60 800 грн., як грошову компенсацію вартості належної їй частки у спільному з ним майні як подружжя, посилаючись на те, що з 19.02.1999 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі і проживаючи разом придбали майно, у вигляді предметів домашнього побуту на суму 5100 грн., а також за спільні кошти та спільними зусиллями виконали значні ремонтні роботи, у будинку АДРЕСА_1, де проживали, і побудували нові будови, однак виділ належної їй частки у спільному майні є неможливим.

В подальшому позивач збільшила свої позовні вимоги і просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості належної їй частки у спільному майні в сумі 94 305,50 грн.

Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 18 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію належної їй частки у спільному майні подружжя у розмірі 60 800 грн.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 608,00 грн., сплачений нею при поданні позову до суду.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи №39/05 від 20.07.2015 року у розмірі 4700 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати і закрити провадження у справі, оскільки вважає що при його постановленні судом були порушені норми процесуального та матеріального права.

Заперечень на апеляційну скаргу до матеріалів справи не надійшло.

Вислухавши доповідача, пояснення позивача, відповідача та його представника, які з'явились до суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

В силу ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

У відповідності із вимогами ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Положеннями ч.1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

Чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інше.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані були не в повному обсязі.

Судом встановлено, що з 19.02.1999 року сторони по справі знаходились у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3-4).

Після укладання шлюбу сторони на протязі останніх 14 років мешкали у будинку, розташованому у АДРЕСА_1, в якому зареєстровані всі вони і на теперішній час.

Згідно договору дарування від 03.12.2004 року між ОСОБА_5, тобто батьком відповідача і відповідачем, посвідченого приватним нотаріусом Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області Карпенко В.М., належить цей будинок відповідачу (а.с.23).

На теперішній час шлюбні відносини сторони між собою припинили і позивач разом з їх спільною з відповідачем дочкою проживає окремо від відповідача.

У період спільного життя сторони за спільні кошти придбали майно, вартість якого вказана позивачем на теперішній час, з урахуванням зносу за час користування, у вигляді речей домашнього побуту, а саме: диван вартістю 1000 грн., кухонні меблі вартістю 1500 грн., кухонний куточок - 500 грн., газову колонку - 600 грн. і пральну машину-автомат - 1500 грн., а всього на 5100 грн., проти чого не заперечував і відповідач.

Зазначене майно залишилось у вищевказаному будинку.

Мешкає на теперішній час у зазначеному будинку відповідач та користується ним і придбаним сторонами у період спільного проживання вищезазначеним майном одноособово.

Крім того, проживаючи разом у належному відповідачу будинку АДРЕСА_1 сторони за спільні кошти та спільними зусиллями виконали наступні ремонтні роботи: замінили 7 вікон на металопластикові, замінили вхідні двері та 3 міжкімнатних дверей, крім того, ними був підведений газ, проведене водяне опалення, здійснене утеплення будинку, з використанням пінопластових плит, облаштовано водопостачання в будинку, прибудовано приміщення, в якому облаштовано ванну кімнату та санвузол, встановлено ванну, умивальник і унітаз, а на прибудинковій території побудовано гараж, сарай та баню і встановлено нові ворота та огорожу, що підтверджується фотографіями, які було зроблено до виконання ремонтних робіт у будинку та після цього (а. а. с. 8-16, 82-96).

Задовольняючи позовні вимоги позивача частково, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації вартості належної їй частки у спільному майні подружжя у розмірі 60 800 грн., виходячи при цьому з того, що все вищевказане майно є спільною сумісною власністю сторін, як майно придбане за час шлюбу.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини справи колегія суддів вважає, що суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, але поспішно дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації у вищевказаному розмірі.

У відповідності із вимогами ст.ст. 60, 61, 63 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, об'єктом права сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

В силу ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. А частина ч.1 статті 70 Сімейного Кодексу передбачає, що, у разі поділу майна, що є об'єктом права сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В судовому засіданні апеляційного суду Луганської області відповідач погодився з оцінкою вказаного майна, у вигляді речей домашнього побуту, зазначеного позивачем у своєму позові і сторони досягли згоди про те, що з цього майна позивачу залишається диван вартістю 1000 грн., а кухонні меблі вартістю 1500 грн., кухонний куточок - 500 грн., газова колонка - 600 грн. і пральна машина-автомат - 1500 грн., а всього на 4100 грн. залишаються відповідачу.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

За таких обставин судова колегія доходить висновку, що оскільки вищезазначені речі домашнього побуту неподільними не є, то із цього спільного майна подружжя позивачу ОСОБА_3 слід виділити диван вартістю 1000 грн., а відповідачу ОСОБА_2 кухонні меблі вартістю 1500 грн., кухонний куточок - 500 грн., газову колонку - 600 грн. і пральну машину-автомат - 1500 грн. При цьому, оскільки вартість цього майна складає, як зазначалось вище 5100 грн., то кожному з подружжя належить по ? його частині, що складає 2550 грн., в зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація за різницю у вартості вказаного майна у сумі 1550 грн.

Як зазначалось вище житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, належить на підставі договору дарування від 03.12.2004 року відповідачу і він, таким чином, не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, тобто сторін по справі. Але об'єктом спільної сумісної власності подружжя є здійснені в період шлюбу ремонтні роботи у будинку з покращення житлових умов подружжя, а також виконані будівельні роботи, оскільки є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і підлягати поділу між ними, як майно придбане за час шлюбу.

Вартість всіх вищезазначених будівельних робіт позивач оцінила у 116 500 грн., з них 100 000 грн. ремонтні роботи у будинку, 5000 грн. вартість будівлі гаража, 10 000 вартість сараю та бані і 1500 грн. вартість воріт та огорожі.

В судовому засіданні апеляційного суду Луганської області сторони пояснювали, що всі ремонті роботи в цьому будинку було виконано, а нові споруди збудовано в той період коли його власником вже був відповідач, тобто після грудня 2004 року. Доказів про те, що ремонті роботи в будинку виконувались і нові споруди було збудовано в той період коли власником будинку був його батько ОСОБА_5 відповідач суду не надав. А твердження позивача про те, що за спільні кошти та спільними зусиллями вони з відповідачем замінили 7 вікон на металопластикові, замінили вхідні двері та 3 міжкімнатних дверей і ними був підведений газ, проведене водяне опалення, здійснене утеплення будинку, з використанням пінопластових плит, облаштовано водопостачання в будинку, прибудовано приміщення, в якому облаштовано ванну кімнату і санвузол, встановлено ванну, умивальник і унітаз, а на прибудинковій території побудовано гараж, сарай та баню і встановлено нові ворота та огорожу, а також що вартість вказаних будівельних робіт та будівельних матеріалів, в т.ч. і тих, які раніше були у використанні, склала саме 116 500 грн., відповідач не спростував.

У відповідності із вимогами ч. ч.1 і 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно з вимогами ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, оскільки вартість здійснених сторонами в період шлюбу ремонтних робіт з покращення житлових умов у будинку, а також виконаних ними будівельних робіт та використаних будівельних матеріалів, в т.ч. і тих, які раніше були у використанні, на нові споруди, є спільною сумісною власністю сторін, як майно придбане за час шлюбу і склала 116 500 грн., то ? частка від вартості цього майна складає 58 250 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в якості грошової компенсації.

Висновки суду щодо судової будівельно-технічної експертизи від 20.07.2015 року №39/05, призначеної ухвалою суду від 19.05.2015 року, є правильними.

В силу ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення по справі;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на вищенаведене, переглянувши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, в зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення.

Вимогами ч. ч.1 і 5 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні якої позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому, оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, то стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 608 грн., який позивач повинна була сплатити при зверненні до суду з позовом, виходячи із суми всього спільного майна у 121 600 грн. і 654 грн. 80 коп., які відповідач повинен був сплатити з подання апеляційної скарги, а всього 1262 грн. 80 коп. (608 грн. + 654.80 грн.). Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача і ? частина витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи від 20.07.2015 року №39/05 в розмірі 2350 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 309, ст. ст. 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 18 листопада 2015 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні подружжя задовольнити частково.

Виділити із спільного майна подружжя ОСОБА_3 - диван вартістю 1000 грн., а ОСОБА_2 - кухонні меблі вартістю 1500 грн., кухонний куточок - 500 грн., газову колонку - 600 грн. і пральну машину-автомат - 1500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за різницю у вартості вказаного майна в сумі 1550 (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за виконані будівельно-ремонтні роботи у житловому будинку, спорудах та прибудовах, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, в сумі 58 250 (п'ятдесят вісім тисяч двісті п'ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 1262 (одна тисяча двісті шістьдесят дві) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи від 20.07.2015 року №39/05 в розмірі 2350 (дві тисячі триста п'ятдесят) грн.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів після його проголошення.

Головуючий

Судді: