Справа № 202/6724/15-ц
Провадження № 2/0202/242/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 січня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Подгородному П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування.

В обґрунтування поданої заяви позивачем зазначено, що з 2001 року в квартирі АДРЕСА_1 він мешкав з бабусею ОСОБА_3 та матір'ю ОСОБА_4, яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_1. За період з 2009 року по 2010 рік у ОСОБА_3 було два інфаркту, у зв'язку з чим вона перебувала на стаціонарному лікуванні та потребувала постійного догляду. За спільне життя він поліпшив матеріальні умови проживання в квартирі, придбав телевізор, бойлер, встановив нові вхідні двері, закупив будівельні матеріали для ремонту підлоги, разом з сусідами здійснив заміну водопровідних труб, допомагав сплачувати комунальні послуги. Разом з цим, повнолітній син його бабусі, відповідач по справі - ОСОБА_2 проживав поряд, однак не приймав участі в догляді за хворою ОСОБА_3, не вчиняв жодних дій щодо утримання та надання будь-якої допомоги, байдуже ставився до стану здоров'я своєї матері, усвідомлюючи необхідність надання невідкладної допомоги та підтримки, зволікав своїми обов'язками, передбаченим законом. Просив суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В судове засідання з'являвся позивач та його представник, які підтримали викладені в позовній заяві обставини та вимоги, просили суд їх задовольнити. Зазначали, що грошові кошти витрачені на поховання ОСОБА_3 відповідачем, складались із державної допомоги та коштів, наданих позивачем особисто відповідачу відразу після смерті бабусі у сумі 2 000 грн., та повернутими коштами на рахунок відповідача через три місяця у сумі 800 грн.

В судове засідання з'являвся відповідач та його представник, які заперечували щодо задоволення позовної заяви в повному обсязі, через канцелярію суду відповідач подав письмові заперечення, які підтримав в судовому засіданні. В письмових запереченнях зазначив, що його мати - ОСОБА_3, разом з його сестрою - ОСОБА_4 07.07.2001 року розпорядились своєї власністю - квартирою по АДРЕСА_2 щоб придбати квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Вказана квартира знаходилась поблизу його місця проживання, тому що окрім його, інших близьких родичів у них не було. Таке рішення було прийнято його матір'ю з метою полегшення піклування за ними. Позивачу на той час було 10 років. На протязі цих років він піклувався матір'ю. Його мати не працювала, та отримувала мінімальну пенсію за віком. Після смерті сестри, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, його мати - ОСОБА_3 знаходилась на стаціонарному лікуванні лише один раз з діагнозом: гіпертонічна хвороба 2 ступеню, інфаркт міокарда з 06.02.2010 року по 21.05.2010 року, про що свідчить виписка з історії хвороби. Отже, твердження позивача, що бабуся неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні, що він самостійно опікувався бабусею під час хвороби, не відповідають дійсності. З кінця серпня 2014 року його мати - ОСОБА_3 дійсно за станом здоров'я припинила виходити на вулицю і самостійно пересуватись по квартирі, а позивач з ранку до вечора знаходився на роботі та фізично не міг опікуватись ОСОБА_3, яка потребувала вже постійного догляду. Впродовж дня він неодноразово відвідував свою матір, кожного дня приносив з дому їжу, купував ліки та сплачував комунальні послуги за квартиру. 16 березня 2015 року його матір зателефонувала йому, оскільки погано себе почувала та він одразу приїхав до неї, викликав швидку допомогу та весь час знаходився з нею. ІНФОРМАЦІЯ_2 року о 01.00 годині ОСОБА_3 померла. В подальшому саме він отримував всі необхідні довідки для поховання, організовував та сплачував необхідні витрати.

В судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_5, яка повідомила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 та проживає на чотири поверхи вище. Зазначала, що з бабусею, ОСОБА_3, проживав позивач, разом з тим відповідача вона ніколи не бачила. Усіма побутовими питаннями займався ОСОБА_1, з яким бабуся мала добрі стосунки та бажала, щоб квартира залишилась останньому.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6, який працює разом з позивачем, пояснював, що про хворобу бабусі позивача йому відомо зі слів останнього. Бачив як до позивача на роботу приходила його дівчина з валізами, брала ключі від квартири та допомагала останньому доглядати за бабусею. Також зазначав, що волею бабусі було те, щоб квартира залишилась саме його онуку, тобто позивачу.

ОСОБА_7 допитана в судовому засідання в якості свідка пояснювала, що вона також є сусідкою ОСОБА_1, з бабусею якого часто спілкувалась, та яка розповідала їй, що по господарству їй допомагає саме позивач. З приводу побутових питань, які виникали серед мешканців квартир в будинку, вона зверталась тільки до ОСОБА_1, а відповідача по справі вона взагалі ніколи не бачила.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 зазначав, що він також проживав по сусідству з позивачем на протязі трьох місяців, коли в його АДРЕСА_2 проводились ремонті роботи. Пояснював, що позивач проживав з бабусею один, а відповідача за цей період часу він бачив три рази. Стверджував, що всі побутові питання в цей період часу вирішувались тільки позивачем.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9, дружина відповідача, повідомляла, що догляд, турбування та необхідну допомогу своєї матері завжди надавав ОСОБА_3, наголошуючи, що позивач навпаки не турбувався про бабусю, часто сварився з нею, про що вона особисто повідомляла їй та своєму сину. Зазначала, що допомагала ОСОБА_2 доглядати мати, готувала їжу, допомагала у вирішенні побутових проблем. В лікарні ОСОБА_3 знаходилась тільки один раз. На протязі останнього року ОСОБА_2 приходив до своєї матері майже кожен день. В день смерті він також знаходився поряд зі своєю матір'ю. Оформленням всіх документів займалась особисто вона. А витрати на поховання здійснювались ОСОБА_3

ОСОБА_10 допитана як свідок в судовому засіданні пояснювала, що взимку 2014 року, в денний час вона приходила до ОСОБА_3 по проханню відповідача допомагати здійснювати догляд за останньою. ОСОБА_3 вже не могла самостійно пересуватись та потребувала сторонньої допомоги. Стверджувала, що позивача вона ніколи в цей час не бачила. Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 приходив з нею, відчиняв їй двері, приносив матері продукти харчування, медичні препарати. А вона допомагала йому в побутових питаннях, надавала ОСОБА_3 медичну допомогу.

ОСОБА_11 допитана в якості свідка пояснювала, що вона з вересня 2014 року по березень 2015 року також допомагала відповідачу ОСОБА_2 надавати медичну допомогу його матері ОСОБА_3, оскільки має відповідну освіту. Відповідач її приводив до квартири, в якій проживала ОСОБА_3, приносив з собою вже готову їжу, годував мати. Наголошувала, що всі ліки купувались відповідачем, а позивача вона ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_12, яка працює на протязі останніх 15 років з відповідачем, пояснювала, що оскільки вона була керівником ОСОБА_2, останній ставив її до відома про необхідність допомагати своєї матері, у зв'язку з чим йому необхідно було відлучатись з роботи. Вона не заперечувала, оскільки місце розташування будинку його матері та їх офісне приміщення знаходилось неподалеку. Про хвороби та смерть його матері знали й інші співробітники ОСОБА_2, які допомогли грошовими коштами на похорони його матері. Крім цього, їй відомо, що відповідач позичав гроші у колег, коли його мати хворіла.

ОСОБА_13 як свідок в судовому засіданні пояснював, що він також працює з відповідачем багато років. Про те, що мати відповідача останнім часом хворіла йому було відомо зі слів відповідача. Він був свідком того, що ОСОБА_2 після роботи по дорозі додому часто заходив до своєї матері. А у 2010 році він особисто допомагав відповідачу забрати з лікарні ОСОБА_3 Позичав ОСОБА_2 кошти на похорони матері в розмірі 1 000 грн.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1, виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 06 квітня 2011 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 26 червня 2015 року до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_14 звернувся ОСОБА_1, який згідно матеріалів справи є онуком ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2, виданим Жовтневим відділом записів актів громадянського стану м. Дніпропетровська 05 грудня 1990 року та свідоцтвом про народження матері ОСОБА_1 - ОСОБА_15, серії НОМЕР_3 виданим Жовтневим відділом записів актів громадянського стану м. Дніпропетровська 30 жовтня 1958 року.

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 року до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_14 звернувся ОСОБА_2, який згідно матеріалів справи є сином ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданим Жовтневим будинком щастя м. Дніпропетровська 18 травня 1968 року.

Згідно матеріалів справи квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 07 липня 2001 року та зареєстрованого в реєстрі № 4183 належала ОСОБА_3.

Згідно довідки, виданої 30 червня 2015 року № 2298 Комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством в АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Статтею 1224 ЦК передбачені випадки усунення від права на спадкування осіб, які відповідно до закону або заповіту мають право на спадкування після смерті спадкодавця.

За правилами ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають право на спадкування за законом повнолітні діти, а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Положеннями ч. 5, 6 ст. 1224 ЦК України встановлено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Згідно роз'яснень в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Таким чином, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі «Дніпропетровське медичне об'єднання швидкої медичної допомоги» з 06.05.2010 року по 21.05.2010 року з діагнозом інфаркт міокарда, гіпертонічна хвороба другого ступеня, про що свідчить виписка з історії хвороби № 4616 ОСОБА_3 Інших документів, які б свідчили про знаходження ОСОБА_3 після 2010 року на амбулаторному або стаціонарному лікуванні матеріали справи не містять.

Із заявою про видачу тіла ОСОБА_3 до прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_9 Докази про здійснені витрати на поховання ОСОБА_3 були також надані відповідачем.

Відповідно до приписів ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Статтями 58, 59 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів.

Відповідно до правил статті 59 ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 60, 61 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов'язків по доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, встановленим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що відповідач ухилявся від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадному стані, а також не приймав участі в благоустрою та утриманні спадкового майна.

Однак, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, викладені в позовній заяви обставини.

Зазначені свідками ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 обставини не можуть бути прийняті судом до уваги як беззаперечний доказ ухилення відповідача від утримання спадкодавця, надання допомоги. Свідки, зокрема, підтверджували факт турбування позивачем про ОСОБА_3, вирішення побутових питань позивачем в квартирі, в якій останній проживав та був зареєстрований, що є звичайною поведінкою для осіб, які проживають однією сім'єю. Разом з тим, обставини саме ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги та утримання спадкодавця, що пов'язане з винною поведінкою, свідками не зазначались.

Виходячи з положень ст. ст. 57, 59, 63 ЦПК України, суд не приймає до уваги, долучені позивачем в якості доказів письмові пояснення ОСОБА_16

Інших доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 ухилявся від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадному стані, позивачем не надано.

Разом з цим, допитані в судовому засідання свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, навпаки, стверджували, що відповідачем здійснювались всі можливі та залежні від нього дії щодо надання необхідної допомоги своїй матері, в тому числі і у відсутність ОСОБА_17, який у зв'язку із знаходженням на роботі не міг надавати таку допомогу.

Таким чином, оскільки доводи позивача про наявність підстав для усунення відповідача від права на спадкування у судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 174, 197, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: Г.В. Бєсєда