Справа № 169/697/15-ц
Провадження № 2/169/21/16
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року смт. Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Турак О.В.

при секретарі Луцик Н.М.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та визнання недійсним договору будівельного підряду, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та визнання недійсним договору будівельного підряду.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у 2012 році він з метою проведення ремонту у власному будинку, що по вул. Шевченка, 5 в смт. Луків Турійського району, придбав у відповідача ОСОБА_1 будівельні матеріали, у звязку з чим, як вказує позивач у позовній заяві, між сторонами був укладений усний договір будівельного підряду. Разом з тим, зі слів позивача, придбані у відповідача будівельні матеріали виявились неякісними, неякісно проведено ремонтні роботи у його будинку, у звязку з чим йому заподіяно моральну шкоду.

Заподіяна позивачу моральна шкода, на його думку, виражається: у заволодінні його коштами шляхом обману; у зловживанні його довірою та необізнаністю в галузі будівництва; в неякісно проведеному ремонті його будинку; в недотриманні умов усного договору; в неповерненні своїх нечесно зароблених коштів; в незаконному позбавленні позивача можливості проживати в своєму будинку в зв'язку з істотним погіршенням експлуатаційно - технічного стану будівлі, користуватися житловими приміщеннями, проводити час на відкритому повітрі. З приводу неправомірних дій відповідача позивач неодноразово звертався до Турійських правоохоронних органів і прокуратури з питанням порушення кримінальної справи, однак відомості не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зважаючи на викладене, позивач ОСОБА_2 просив суд: визнати його потерпілим внаслідок кримінального правопорушення; стягнути з відповідача 4814,50 грн. на відшкодування моральної шкоди; визнати недійсним договір підряду, укладений між ним та відповідачем; покласти на відповідача всі судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи.

Позивач ОСОБА_2, його представник ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, однак у клопотаннях від 25 січня 2016 року просили справу розглянути без їхньої участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечував, ствердив, що з метою надання допомоги позивачу у проведенні ремонту його житлового будинку, що по вул. Шевченка, 5 в смт. Луків Турійського району, відпустив йому будівельні матеріали: бруси дуба та сосни тощо, а також надав послуги з їх транспортування, обрізання, стругання тощо згідно накладних. При цьому договір на конкретних умовах щодо його предмету, строків виконання, оплати, якості виконаних робіт тощо між сторонами не укладався.

Заслухавши пояснення відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення. При цьому суд виходив з наступного.

З матеріалів справи слідує, що на підставі накладних (а. с. 29-38) відповідач ОСОБА_1 відпустив позивачу ОСОБА_2 будівельні матеріали: бруси дуба та сосни тощо, а також надав послуги з їх транспортування, обрізання, стругання тощо, про що зазначив позивач у своїй позовній заяві та відповідач не заперечував.

В силу п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори, які є одними з видів правочину, є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 202 ЦК України правочином визнається дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У ч.1 ст.627 ЦК України проголошено принцип свободи договору, якою передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст.837 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України правочин є дійсним, якщо:

- його зміст не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка його вчиняє, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасників є вільним і повинно відповідати їх внутрішній волі;

- він вчинений у формі, встановленій законом й спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недотримання хоча б однієї із зазначених умов дійсності правочину може тягнути його нікчемність, з застосуванням відповідних правових наслідків, або слугувати підставою для визнання правочину недійсним у судовому порядку відповідно до положень ст.215 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач у позовній заяві стверджує, що між ним та відповідачем було укладено усний договір підряду щодо проведення ремонтних робіт у його житловому будинку.

Разом з тим, жодних доказів, що підтверджують дану обставину, позивачем не надано та судом не здобуто.

Так, відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував з приводу конкретних домовленостей із позивачем щодо предмету, строків виконання, оплати, якості виконаних робіт тощо.

Таким чином, докази щодо укладення між сторонами договору підряду відсутні, отже, вимога про визнання його недійсним до задоволення не підлягає.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 4814.50 грн. на відшкодування завданої йому моральної шкоди у звязку з неналежно виконаною роботою.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до роз'яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди»від 31.03.1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

З огляду на вказане, враховуючи те, що наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вину останнього в її заподіянні жодними доказами не підтверджено, вимога позивача про її стягнення з відповідача не може бути задоволена.

Так, свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні ствердили, що вони у 2012 році належним чином здійснювали транспортування, складання, обрізання тощо будівельних матеріалів, придбаних позивачем у відповідача ОСОБА_1 Товар був належної якості. Жодних претензій з приводу якості придбаного товару позивач не заявляв.

Такі показання свідків позивачем не спростовані. Докази надання йому товару чи робіт неналежної якості не надані.

Із наявних у матеріалах справи листах відповідях позивачу із Турійського РВ УМВС України у Волинській області, прокуратури Турійського району Волинської області (а. с. 42. 44-46, 50) також не слідує про заподіяння позивачу шкоди чи протиправність діяння відповідача.

У зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку про безпідставність вимог про відшкодування моральної шкоди.

Заявлена позивачем у позовній заяві вимога про визнання його потерпілим внаслідок злочину не є вимогою цивільного характеру і тому не може розглядатися судом в порядку цивільного судочинства.

Підстави віднесення судових витрат на відповідача відсутні. Не підлягають вони стягненню і з позивача, оскільки позивач є інвалідом І-ї групи (а.с. 41) та, відповідно до вимог ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 202, 203, 215, 627, 1167 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та визнання недійсним договору будівельного підряду відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий