Справа № 450/2753/15-ц Провадження № 2/450/390/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Микитів Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просить визнати за нею право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 Львівської області, на земельну ділянку НОМЕР_3 площею 0,0837 га, на земельну ділянку НОМЕР_5 площею 1,6964 га, та на земельну ділянку НОМЕР_4 площею 0,1510 га, з цільовим призначенням земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали ОСОБА_3, а також на земельну ділянку НОМЕР_3 площею 1,9030 га, на земельну ділянку НОМЕР_5 площею 0,0833 га, та на земельну ділянку НОМЕР_4 площею 0,1543 га, з цільовим призначенням земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали ОСОБА_4.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний брат її баби, ОСОБА_4, ОСОБА_3. До кола спадкоємців увійшла лише бабця, оскільки спадкодавець одруженим не був, дітей не мав, а їхні батьки на час відкриття спадщини померли.

Наголошує на тому, що до складу спадкової маси після його смерті увійшло право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 площею 0,0837 га, на земельну ділянку НОМЕР_5 площею 1,6964 га, та на земельну ділянку НОМЕР_4 площею 0,1510 га, з цільовим призначенням земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Зазначає, що на момент смерті свого брата, баба постійно проживала та була зареєстрована із ним за адресою АДРЕСА_1 Вважає, що зважаючи на вказане вище, її баба ОСОБА_4, набула право власності, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, на вказані вище земельні ділянки, однак, не зважаючи на це, баба не оформила свого права на спадкування у порядку, встановленому законом та не виготовила на своє ім'я правовстановлюючих документів.

Також зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її баба ОСОБА_4. До складу спадкової маси після смерті баби увійшло право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 Вказує, що будівництво вказаного житлового будинку проводилося та було завершено у 1959 році бабою та дідом, котрий помер 31.03.1999 року. Не зважаючи на це, ними не було зареєстровано у встановленому законом порядку право власності на вказане майно, через що позивач фактично позбавлена змоги реалізувати своє право на спадкування в загальному порядку.

Окрім того до складу спадкового майна увійшло право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, площею 1,9030 га, на земельну ділянку НОМЕР_5, площею 0,0833 га, та на земельну ділянку НОМЕР_4 площею 0,1543 га, з цільовим призначенням земельних для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Право власності на земельну ділянку підтверджено державним актом на право власності, однак оригінал такого було втрачено, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування в загальному порядку через нотаріальну контору.

На час смерті баби позивач постійно проживала разом із нею за адресою АДРЕСА_1, доглядала за нею та в подальшому організовувала її поховання, і від свого права на спадкування не відмовлялася, що підтверджено відповідною довідкою виданою сільською радою, а тому вважає, що прийняла спадщину та набула право власності на спадкове майно, а саме на вказане вище будинковолодіння та земельні ділянки.

Наголошує, що зважаючи на вказане, невизнання відповідачем її права на спадкування є безпідставним та необґрунтованим, через, що позивач змушена звертатися до суду для захисту свого невизнаного права.

У судове засідання позивач не з'явилася, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, однак подав заяву у якій позовні вимоги визнав, просить позов задовольнити, а справу розглядати у його відсутності.

Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний брат баби позивача, ОСОБА_4, ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6, виданим Миколаївською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 24.07.2005 року. Оскільки померлий на випадок своєї смерті спадковим майном не розпорядився, то спадкування після його смерті здійснюється за законом. До кола спадкоємців за законом увійшла лише баба позивача, оскільки спадкодавець одруженим не був, дітей не мав, а їхні батьки на час відкриття спадщини померли.

До складу спадкової маси після смерті спадкодавця увійшло право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 площею 0,0837 га, на земельну ділянку НОМЕР_5 площею 1,6964 га, та на земельну ділянку НОМЕР_4 площею 0,1510 га, з цільовим призначенням земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали спадкодавцю згідно державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_7 від 10.04.2002 року.

На момент смерті ОСОБА_3, ОСОБА_4 постійно проживала та була зареєстрована із ним за адресою АДРЕСА_1, що підтверджено, зокрема, довідкою №190 від 29.04.2015 року, виданою Миколаївською сільською радою Пустомитівського району Львівської області.

У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

В шестимісячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, ОСОБА_4, із заявою про відмову від свого права на спадкування до нотаріальної контори не зверталася.

Зважаючи на вказане вище, ОСОБА_4, набула право власності, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, на земельну ділянку НОМЕР_3 площею 0,0837 га, на земельну ділянку НОМЕР_5 площею 1,6964 га, та на земельну ділянку НОМЕР_4 площею 0,1510 га, з цільовим призначенням земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Не зважаючи на це, остання не оформила свого права на спадкування у порядку, встановленому законом та не виготовила на своє ім'я правовстановлюючих документів.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла баба позивача ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_8, виданим 17.01.2011 року Миколаївською сільською радою Пустомитівського району Львівської області.

До складу спадкової маси після її смерті увійшло право власності на: А-1 житловий будинок АДРЕСА_1 Львівської області, 1959 року побудови, загальною площею 60,9 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., із усіма господарськими будівлями та спорудами, а саме пг/а-1 - погріб, Б - сарай, К - колодязь. Технічні характеристики на будинковолодіння підтверджуються Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений ТзОВ «Технічне бюро «Фаєрмур» від 15.04.2015 року.

Будівництво вказаного житлового будинку проводилося та було завершено у 1959 році ОСОБА_4 та її чоловіком, який є дідом позивача ОСОБА_5, котрий помер 31.03.1999 року, що стверджується Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_9, видане 31.03.1999 року виконавчим комітетом Винниківської міської ради м. Львова. Не зважаючи на це, ними не було зареєстровано у встановленому законом порядку право власності на вказане майно, через, що позивач фактично позбавлена змоги реалізувати своє право на спадкування в загальному порядку.

Окрім того до складу спадкового майна увійшло право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 площею 1,9030 га, на земельну ділянку НОМЕР_5 площею 0,0833 га, та на земельну ділянку НОМЕР_4 площею 0,1543 га, з цільовим призначенням земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали спадкодавцю згідно державного акту на право власності на землю серія НОМЕР_10 від 10.04.2002 року, оригінал якого було втрачено, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування в загальному порядку через нотаріальну контору.

Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що, зокрема, підтверджено їх збереженою копією, проте були втрачені, та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивач змушена звертатися в суд із цим позовом.

На час смерті баби позивач постійно проживала разом із нею за адресою АДРЕСА_1, доглядала за нею та в подальшому організовувала її поховання, і від свого права на спадкування не відмовлялася, що підтверджено відповідною довідкою №190 від 29.04.2015 року, виданою Миколаївською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Таким чином, у відповідності до положень ст.ст. 1268, 1270 ЦК України вона прийняла спадщину та набула право власності на спадкове майно, а саме: А-1 житловий будинок АДРЕСА_1 Львівської області, 1959 року побудови, загальною площею 60,9 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., із усіма господарськими будівлями та спорудами; земельну ділянку НОМЕР_3 площею 0,0837 га, земельну ділянку НОМЕР_5 площею 1,6964 га, та на земельну ділянку НОМЕР_4 площею 0,1510 га, з цільовим призначенням земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали ОСОБА_3 згідно державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_7 від 10.04.2002 року; земельну ділянку НОМЕР_3 площею 1,9030 га, земельну ділянку НОМЕР_5 площею 0,0833 га, та на земельну ділянку НОМЕР_4 площею 0,1543 га, з цільовим призначенням земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали спадкодавцю згідно державного акту на право власності на землю серія НОМЕР_10 від 10.04.2002 року.

Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Таким чином, з врахуванням наведеного вище, а також того факту, що позивач постійно проживала разом із спадкодавцем на момент її смерті, вона фактично набула право власності на спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 197, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 331, 375, 1216, 1218, 1220, 1225, 1258, 1268, 1270 Цивільного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника подарків НОМЕР_1, в порядку спадкування за ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на:

- А-1 житловий будинок № НОМЕР_2 в с. Гаї Пустомитівського району Львівської області, 1959 року побудови, загальною площею 60,9 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., із усіма господарськими будівлями та спорудами, а саме пг/а-1 - погріб, Б - сарай, К - колодязь;

- земельну ділянку НОМЕР_3 площею 0,0837 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, земельну ділянку НОМЕР_5 площею 1,6964 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та земельну ділянку НОМЕР_4 площею 0,1510 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали ОСОБА_3 згідно державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_7 від 10.04.2002 року;

- земельну ділянку НОМЕР_3 площею 1,9030 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, земельну ділянку НОМЕР_5 площею 0,0833 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, земельну ділянку НОМЕР_4 площею 0,1543 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали ОСОБА_4 згідно державного акту на право власності на землю серія НОМЕР_10 від 10.04.2002 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

СуддяВ. Є. Мусієвський