Справа № 367/2249/15-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/1284/16 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 03.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

03 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Суханової Є.М., Сержанюка А.С.

Секретар - Бобко О.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Ірпінського міського суду Київської області 25 червня 2015 року за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області по виконанню виконавчого провадження № 37805429, № 37806752.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

В с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області по виконанню виконавчого провадження № 37805429, № 37806752.

Свої вимоги обґрунтовував тим , що рішенням Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2012 року задоволено позов ПАТ КБ « Надра» про стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно .

Скаржник зазначає, що на його та його дружини ОСОБА_3 звернення від 10 лютого 2015 року , щодо надання інформації про відрахування сум із пенсійних нарахувань у зв»язку із виконанням рішення , відповідь вони отримали лише 18 березня 2015 року, з порушенням місячного строку .

Отримавши відповідь, ОСОБА_2 зробив висновок ,що державна виконавча служба в порушенням вимог закону , почала виконання рішення суду без проведення оцінки майнового стану, почали відраховувати гроші із пенсії, неправомірно стягують кошти на власну користь , окремо вчиняє виконання рішення щодо його дружини ОСОБА_3 , відраховує кошти на користь баку ,що припинив своє існування .

Як зазначає скаржник , вказані дії державного виконавця є неправомірними , і просив зупинити відрахування заборгованості , зробити законні перерахунки і надлишки коштів повернути , припинити неправомірне стягнення коштів із ОСОБА_3.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 червня 2015 року відмовлено у задоволенні скарги .

Не погоджуючись з ухвалою , ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу , посилаючись на порушення норм процесуального права,постановити нову ухвалу , задовольнити його скаргу.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того , що дії вчиненні державними виконавцем під час виконання рішення вчинені відповідно до закону в межах повноважень , і права і свободи заявника не були порушені .

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна з огляду на наступне .

Відповідно до ст. 383 ЦПК України та роз"яснень Верховного Суду України скарги учасників виконавчого провадження та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, на рішення , дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення ухваленого відповідно до ЦПК України 2004 року , подаються до загального суду першої інстанції і розглядаються за правилами розділу ЦПК цього Кодексу.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників

Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, не працює на попередній посаді, він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника.

Як видно із матеріалів справи рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 07 грудня 2012 року стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором на користь ПАТ « КБ « Надра»».( а.с. 3)

З копії матеріалів ВП № 37805429 ( а.с.16-71), видно,що за заявою

ПАТ « КБ «Надра» від квітня 2013 року про відкриття виконавчого провадження , постановами старшого державного виконавця відділу ДВС Ірпінського міського управління юстиції Київської області від 24 квітня 2013 року відкриті виконавчі провадження про стягнення із ОСОБА_2 суми 20 305 ,26 грн ( а.с. 20), із ОСОБА_3 суми 20 305,26 грн (а.с. 29) .

Постановою заступника начальника відділу ДВС Ірпінського міського управління юстиції Київської області від 22 травня 2013 року внесено зміни до постанов про відкриття провадження , з зазначенням ,що стягнення має відбуватися солідарно.( а.с. 38) .

Постановою від 10 липня 2013 року державного виконавця відділу ДВС Ірпінського міського управління юстиції Київської області Люшня К.В. звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2, а саме пропонується з пенсії боржника стягнути витрати на проведення виконавчих дій , а також погашати судовий збір, і основну суму боргу ( а.с. 40).

Як видно із матеріалів справи , перші відрахування відбулися у серпні 2013 року ( а.с.43-54).

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 Закону про виконавче провадження; неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; наявності інших, передбачених законодавством, обставин, які виключають можливість здійснення виконавчого провадження тощо (стаття 26 Закону про виконавче провадження).

При цьому вимоги до виконавчого документа є єдиними і визначені статтею 18 Закону про виконавче провадження. Іншими нормативно-правовими актами може бути встановлено додаткові вимоги до виконавчого документа, проте звуження цих вимог не допускається.

Перевіряючи додержання строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд має враховувати як положення статті 22 Закону про виконавче провадження , так і інші акти законодавства, якими врегульовано це питання. При цьому відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Наведений у статті 17 Закону про виконавче провадження перелік виконавчих документів, що виконуються державною виконавчою службою та виданих на підставі судових рішень, ухвалених відповідно до ЦПК, є вичерпним.

До інших обставин, що можуть бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, можна віднести, наприклад, звернення за виконанням рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з порушенням вимог статей 35, 36 Закону України від 24 лютого 1994 року № 4002-XII "Про міжнародний комерційний арбітраж" щодо попереднього звернення стягувача до компетентного суду з клопотанням про визнання й виконання рішення зазначеного третейського суду.

При невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону про виконавче провадження, заявникові роз'яснюється право на звернення до суду, який видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність до закону. Зазначене питання вирішується судом на підставі статті 369 ЦПК, а якщо відсутні відповідні відомості в судовому рішенні - то відповідно до вимог статті 220 ЦПК.

Відповідно до ст 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що грунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Згідно із ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов'язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Відповідно до ст. 68 Закону України « Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.

Відповідно до п. 16, п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розглядцу цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах

Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна ( Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

17. Згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Із урахуванням положень статті 11, частини третьої статті 169 та частини другої статті 386 ЦПК у разі повторної неявки до суду заявника чи його представника, які належним чином повідомлені про дату судового засідання, без поважних причин скарга залишається без розгляду відповідно до пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК, що не перешкоджає заявникові повторно звернутися до суду на загальних підставах.

Відкладення чи оголошення перерви в розгляді скарги здійснюється в межах визначеного законом строку розгляду скарги.

Суд першої інстанції даних положень ЦПК України, Закону України « Про виконавче провадження» не врахував, не перевірив строки звернення ОСОБА_2 із скаргою на дії державного виконавця , наявність заяви про поновлення строків , поважність причин строку , не з»ясував на підставі якого виконавчого документу відкриті два виконавчі провадження, оскільки із матеріалів справи видно , що виконавчий лист був виданий один ( а.с. 17,18) . Крім того, як видно із матеріалів справи , ОСОБА_2 звернувся із скаргою не тільки в своїх інтересах , але і в інтересах ОСОБА_3 ., яка є солідарним боржником , і на його думку діями державного виконавця порушуються її права , однак суд в порушенням вимог ст. 10 ЦПК України не роз»яснив заявнику його прав і обов»язків , і не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій щодо залучення заінтересованих осіб до участі у справі.

Як видно із журналу судового засідання від 25 червня 2015 року ( а.с. 82) , представник відділу ДВС Ірпінського міського управління юстиції Київської області участі у розгляду справи не приймав,що є порушенням вимог ст. 386 ЦПК України.

В матеріалах справи , в копіях виконавчого провадження відсутні будь-які докази щодо вчинення державним виконавцем всіх дій по встановленню майна боржника , оцінки його вартості , а стягнення відрахувань із пенсії ОСОБА_2, ОСОБА_3, суперечить вимогам ст.. 68 Закону України « Про виконавче провадження» , оскільки сума яка підлягає стягненню перевищує суму трьох мінімальних заробітних плат .

Перевіряючи законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає ,що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції , оскільки суд першої інстанції не з'ясував всіх обставин справи, не дослідив всі докази та не надав їм належної оцінки. З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Керуючись ст. ст.. 303, 307,312,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -- задовольнити частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 25 червня 2015 року - скасувати , питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення , оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді