№2/760/1457/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

13 січня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко

за участю секретаря - А.К.Слободянюк

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення та зобов'язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просила зобов'язати відповідача - ОСОБА_2 усунути перешкоди їй в користуванні квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу самовільно встановленої перегородки в прохідній кімнаті та привести квартиру в попередній стан за технічним паспортом, а також виселити відповідача - ОСОБА_3, з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначила, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 серпня 2003 року належить 2/3 частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Інші 1/3 частки квартири належать її рідному брату - відповідачу ОСОБА_1 Таким чином, спірна квартира належить їм на праві спільної часткової власності. Відповідач ОСОБА_1 в порушення статтей 358 ЦК України без її згоди вселив у спірну квартиру його співмешканку - відповідача ОСОБА_3 та побудував перегородку в квартирі між кімнатами, чим фактично збільшив його частку в спільній частковій власності за рахунок зменшення частки позивача. А тому, позивачка позбавлена права вільно користуватися її часткою в квартирі, не може там проживати через постійні сварки та конфлікти між нею та відповідачами. Періодично відповідачі завдають їй тілесних ушкоджень, що унеможливлює спільне проживання в квартирі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідачів, оскільки їх неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить позивачу та відповідачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності. Зазначена квартира є двокімнатною.

Згідно довідки Форми 3 № 1536 від 9 грудня 2009 року КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» структурний підрозділ ВСП «Грушківський» позивачка - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 значяться зареєстрованими у квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі перебувають у шлюбі між собою.

Відповідач - ОСОБА_3 проживає в спірній квартирі без реєстрації і вселилася в квартиру без дозволу іншого співвласника квартири - позивача по справі. Вказане засвідчується чисельними заявами та скаргами, що написані позивачем на адресу КП «Грушківське» з приводу незаконного проживання в квартирі відповідача ОСОБА_3

Крім того, у підтвердження доводів позовної заяви, щодо проживання відповідача ОСОБА_3 в квартирі без згоди позивачки, в матеріалах справи міститься заява на ім'я начальника КП «Грушківське» від 16.07.2014 року № 280/48, заява від 17.08.2012 року № 208, заява від 19.03.2008 року № 597, заявою № 288/48 від 16.07.2014 року та іншими доказами, які відповідачами не спростовані.

Крім того, неодноразово відповідачі застосовували фізичну силу до позивачки, чим їй були завдані тілесні пошкодження, що робить неможливим проживання позивачки в квартирі. Зазначене підтверджено матеріалами справи, а саме листом з МВС України ГУ в м. Києві Солом'янського РУ від 18 серпня 2014 року № 50/ Х-2607.

Протиправними діями відповідачів позивачці були нанесені легкі тілесні ушкодження, що підтверджується довідкою з медичної карти стаціонарного хворого № 1198, де на лікуванні позивач перебувала з 26.01.08 року по 16.02.08 року із діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку та листом непрацездатності і витягом з історії хвороби № 14469 .

Листом № 501 Х-3474 від 17.10.13 року вбачається, що з гр. ОСОБА_3 проведено профілактичну роботу направлену на недопущення нею в подальшому вчинення протиправних дій відносно позивачки і відносно ОСОБА_3 було складено адміністративний протокол за ст. 173 КпАП України.

Листом з Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 18 серпня 2014 року № 50/х-2698 також підтверджується факт протиправної поведінки відповідачів щодо позивача.

Матеріали справи містять низку доказів стосовно того, що відповідач ОСОБА_3, яка проживає в займаній квартирі без реєстрації та без дозволу позивача, як співвласника квартири, порушує встановлений порядок проживання в квартирі, вчиняє бійки та сварки, чим заважає проживати позивачу, про що свідчать відповідні постанови про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно відповідача ОСОБА_3 від 18.08.2010 року, від 31.01.2008 року, від 11.10.2012 року, 15.01.2008 року .

Статтею 156 ЖК України передбачено, що лише за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.

Статтею 157 ЖК України передбачено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 ЖК України. Виселення проводиться в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Частиною 1 статті 116 ЖК України передбачено, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 вселилася в спірну квартиру без згоди іншого співвласника - позивача, а своїм проживанням в квартирі створює нестерпні умови для проживання позивача та інших мешканців будинку, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині вимог.

Крім того, в матеріалах справи міститься докази, що свідчать про те, що відповідач ОСОБА_1 - брат позивача без її згоди, самовільно без дозвільних документів облаштував в більшій кімнаті перегородку з гіпсокартону, зокрема це підтверджується актами з КП «Грушевське» від 24.07.2014 року, від 10.04.08 року.

Разом з цим, матеріали справи містять припис КП «Грушевське» Соломянської районної у місті Києві ради, яким пропонують позивачу та відповідачу ОСОБА_1 терміново до 16 квітня 2008 року надати дозвільні документи на проведення перепланування у квартирі.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Статтею 152 ЖК України передбачено, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Пунктом 1.4.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Статтями 177, 179 ЖК України передбачено, що громадяни зобов'язані, дотримувати правил утримання жилого будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, порядку в під'їздах, на сходових клітинах і в інших місцях загального користування, відповідно, користування будинками (квартирами) державного, громадського та приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями.

Правила користування приміщеннями житлових будинків затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. №. 572 (із змінами і доповненнями, внесеними Постановами КМ України № 316 від 17.05.1994 р., № 588 від 31.07.1995 р. № 45 від 24.01.2006 р.), які передбачають, що перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Пунктом 1.4.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій передбачено, що особа, яка допустила самовільне переобладнання зобов'язана за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Отже, зазначені дії відповідача ОСОБА_1 призвели до порушення житлових прав позивача, що позбавляє її вільно користуватися квартирою та проживати в ній.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що спірна квартира знаходиться в користуванні відповідачів, а позивач з 2008 року по теперішній час змушена проживати в інших квартирах, що підтверджується договором № 0730 найму житлових приміщень від 20 лютого 2008 року.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по доведенню обставин справи покладено на кожну із сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і в частині зобов'язання відповідача- ОСОБА_1 усунути перешкоди позивачу в користуванні квартирою, шляхом демонтажу самовільно встановленої перегородки в кімнаті та приведення квартири в попередній стан за технічним паспортом на квартиру.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів сплачені позивачем судові витрати, а саме - судовий збір в розмірі 974,40 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 356, 358,383 ЦК України, ст.ст. 156, 157, 116, 152, 177, 179 ЖК України, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Правилами користування приміщеннями житлових будинків затверджені Постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572 ( із змінами і доповненями, внесеними Постановами КМУ № 316 від 17.05.1994 року, № 588 від 31.07.1995 року, № 45 від 24.01.2006 року), ст.ст.3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 232 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення та зобов'язання до вчинення дій - задовольнити.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) усунути перешкоди позивачу - ОСОБА_1 в користуванні квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом демонтажу самовільно встановленої перегородки в прохідній кімнаті площею 14,9 кв.м. та привести квартиру в попередній стан за технічним паспортом на вказану квартиру.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) суму сплаченого судового збору 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) суму сплаченого судового збору 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Відповідачем, які не приймали участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - Г.О. Козленко