АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/119/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Федорової Н.О.,

суддів Карпусь С.А., Матковської Л.О.,

при секретарі Бондарі О.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданої його представником ОСОБА_2, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

1 жовтня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра») звернулось до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначив, що 21 травня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 10/МК/2008-980. Відповідно до умов вказаного договору банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 45 000 гривень зі сплатою 19,9 % річних за користування кредитом на строк до 20 травня 2011 року.

Останній зобовязався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, шляхом сплати щомісячно мінімально необхідного платежу. У разі прострочення строку сплати необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Взяті на себе зобовязання за кредитним договором ОСОБА_3 належним чином не виконував, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед банком.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції ОСОБА_4 Провадження № 22-ц/792/119/16

Суддя-доповідач ОСОБА_5 Категорія № 19, 27

Станом на 24 вересня 2013 року загальний розмір заборгованості становив 87496 грн. 79 коп., яка складається з: 38663 грн. 85 коп. заборгованості по поверненню кредиту; 38248 грн. 92 коп. заборгованості по відсотках; 10584 грн. 02 коп. пені.

А тому, просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 10/МК/2008-980 від 21 травня 2008 року, що складає 87496 грн. 79 коп.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 10/МК/2008-980 від 21 травня 2008 року у розмірі 87496 грн. 79 коп., яка складається з: 38663 грн. 85 коп. заборгованості за кредитом; 38248 грн. 92 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом; 10584 грн. 02 коп. пені за несвоєчасну сплату платежів. Вирішено питання про судові витрати.

24 червня 2014 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 липня 2014 року скасовано заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2014 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 листопада 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 10/МК/2008-980 від 21 травня 2008 року у розмірі 33858 грн. 87 коп., яка складається з: 23274 грн. 68 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом; 10584 грн. 02 коп. пені за несвоєчасну сплату платежів. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Непогоджуючись з даним рішенням, представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Рішення вважає таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та неповним зясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_3 грошові кошти відповідно до кредитного договору не отримував, будь-яких реквізитів для перерахування коштів не надавав, заяву на отримання кредиту не писав і не підписував, як і не підписував сам кредитний договір. Фотокопію паспорта як і сам паспорт до банку не надавав, крім цього, на фотокопії відсутній його підпис, а підписи, які містяться на інших документах, в тому числі на договорі, не відповідають підпису відповідача та є підробленими.

Крім того, банком не було надано договору на відкриття карткового рахунку, на який позичальнику було перераховано кредитні кошти, а також підтвердження того, що він отримав в банку кредитну картку, на яку передбачався переказ коштів, які витребовувались як докази згідно ухвали суду. Не надав банк на його клопотання і будь-яких квитанцій, які б підтверджували факт зняття відповідачем готівки у розмірі 45000 грн. з картки.

Не погоджується із висновком суду про те, що ОСОБА_3 здійснював повернення кредитних коштів та укладав з ПАТ «КБ «Надра» договори застави товарів, що в обороті, оскільки будь-яких товарів, які і самих кіосків, що розміщені поза межами м. Хмельницького у нього не було.

На думку апелянта, нарахування відсотків за кредитним договором мало б призупинитись 20 травня 2011 року, тобто разом із закінченням строку, на який він укладався. Неправильним є визначений розмір пені, при розрахунку якого суд мав би врахувати лише стягнутий розмір заборгованості по відсотках, тоді як у даному випадку враховано як заборгованість по тілу кредиту так і заборгованість по відсотках.

Крім того, експертом під час проведення почеркознавчої експертизи без обєктивних причин не використовувались надані ним для порівняльного дослідження зразки підписів ОСОБА_3 на деклараціях про доходи. Вважає, що дослідження підписів на кредитному договорі шляхом співставлення їх з підписами на інших документах, здійснене експертом, є неприпустимим.

Представник ПАТ «КБ «Надра» подав заперечення на апеляційну скаргу, у якому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Рішення вважає законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Зазначає, що суд оцінив усі наявні докази по справі та дав їм належну правову оцінку.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, представників сторін, дослідивши матеріалами справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, дана їм правильна оцінка, а його висновки узгоджуються з матеріалами справи і відповідають закону.

Встановлено, що 21 травня 2008 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 10/МК/2008-980, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_3 у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 45 000 грн. зі сплатою 19,9 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення кредиту до 20 травня 2011 року зі сплатою мінімально необхідного платежу у розмірі, визначеному графіком (Т. 1, а.с. 41-43).

Підпис у вказаному кредитному договорі у графі «позичальник» виконаний саме ОСОБА_3, що підтверджується даними висновку експерта № 1561/15-26 від 7 липня 2015 pоку, проведеного Хмельницьким відділенням КНДІСЕ (Т. 1, а.с. 193-198).

За видачу кредиту ОСОБА_3 була сплачена комісія ПАТ «КБ «Надра» у сумі 1575 грн., що підтверджується заявою на переказ готівки № 3 (Т. 1, а.с. 227).

21 травня 2008 року філія ПАТ «КБ «Надра» здійснила безготівкове поповнення поточного (карткового) рахунку на суму 45 000 грн. (VISA 2466ХХХХХХ6945) на імя ОСОБА_3, що підтверджується меморіальним ордером № 12-1 від 21 травня 2008 року (Т. 1, а.с. 225).

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 10/МК/2008-980 від 21 травня 2008 року у вигляді своєчасного, по 20 травня 2011 року включно, повернення кредиту у сумі 45 000 грн., ОСОБА_3 передав у заставу банку належні на праві власності: майно на суму 26898 грн., торгові кіоски на суму 20200 грн., товари в обігу на загальну суму 11250 грн., що підтверджується договорами застави №№ 10/3, 10/2, 10/1 від 21 травня 2008 року відповідно (Т. 1, а.с. 231, 232, 233-234).

21 травня 2008 року ОСОБА_3 було перераховано 50 грн. за витяг про внесення обєкта застави до державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується заявою на переказ готівки № 6 (Т. 1, а.с. 228).

Відповідно до п. 4.1.1. кредитного договору позичальник зобовязався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами шляхом сплати щомісячної плати мінімально необхідного платежу в розмірі, визначеному у графіку.

Згідно з п. 1.3. кредитного договору відсотки за користування кредитом встановлюються у розмірі 19,9 % річних.

За п. 9.2. кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Однак, вказані умови кредитного договору ОСОБА_3 порушуються. Залишок по поверненню кредиту станом на 24 вересня 2013 року складає 38663 грн. 85 коп., заборгованість по сплаті нарахованих відсотків 38248 грн. 92 коп., пеня згідно із договором за період з 24 вересня 2012 року по 23 вересня 2013 року за несвоєчасну сплату платежів у сумі 10584 грн. 02 коп. (Т. 1, а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з приписами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (ст. 610 ЦК України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач здійснив останній платіж по сплаті відсотків 30 листопада 2008 року (Т. 1, а.с. 4). Банк звернувся до суду 1 жовтня 2013 року. Отже, з урахуванням загального та спеціального строку позовної давності суд прийшов до правильного висновку про те, що до стягнення з ОСОБА_3 підлягає заборгованість за процентами за період з 1 жовтня 2010 року по 1 жовтня 2013 року, яка становить 23274 грн. 68 коп., та пеня за період з 1 жовтня 2011 року в межах позовних вимог (по 13 серпня 2013 року), яка становить 10584 грн. 02 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не підписував кредитний договір, будь-які кошти за ним не отримував, а отже не повинен їх повертати, не ґрунтуються на матеріалах справи. Такі спростовуються даними висновку експертизи, про який зазначено вище, а також здійсненими по кредитному договору платежами. Окрім того, укладаючи договори застави майна на забезпечення кредитного договору, які є дійсними, неоспореними, а отже чинними, відповідач підтвердив бажання укласти кредитний договір та його виконувати.

Твердження відповідача про те, що вказані договори застави майна ним не укладались також, виходячи з презумпції чинності правочину, є безпідставними.

Що стосується посилань апелянта на те, що нарахування відсотків за кредитним договором повинно було зупинитись разом із закінченням його строку дії, а при розрахунку пені суд мав би врахувати лише стягнутий розмір заборгованості по відсотках, то такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, чинне законодавство не повязує закінчення строку дії договору з припиненнямгрошового зобовязання боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 9.2 Кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки ж кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом (винагорода за користування позикою) та пеня підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Що стосується застосування судом строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту, то таке підтверджує лише те, що відповідач кошти за кредитним договором в належному розмірі не повернув, але банк втратив право на їх примусове стягнення у звязку із пропуском строку позовної давності. Отже, заборгованість по тілу кредиту перед банком у відповідача існує, але судом відповідно до вимог закону стягнута бути не може. А тому, розмір заборгованості по іншим грошовим зобовязанням (процентів, пені) розрахований правильно, виходячи з умов договору, відповідно до розміру прострочених зобовязань по тілу кредиту.

Твердження апелянта про те, що при проведенні експертизи експертом без обєктивних причин не використовувались зразки підписів ОСОБА_3 на деклараціях про доходи також є безпідставними. Натомість, відповідно до даних зазначеного висновку такі не використовувались по тій причині, що на них підписи від імені відповідача мають різні загальні та окремі ознаки почерку, відмінні від іншої групи зразків підпису останнього, а отже є сумніви в їх обєктивності (Т. 1, а.с. 194). Разом з тим, з огляду та такі твердження, клопотання про проведення повторної, додаткової, комплексної експертиз тощо ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не заявлялись.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, а отже не переглядалось.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, поданої його представником ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова