Справа № 750/5517/15-ц Провадження № 22-ц/795/129/2016 Головуючий у I інстанції Карапута Л. В. Доповідач - Висоцька Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Позігуна М.І.,

при секретарі Козлачковій Ю.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «МПТ» про визнання недійсним договору поруки,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.11.2015 року, яким відмовлено в задоволенні його позовних вимог про визнання недійсним договору поруки, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Незаконність рішення суду скаржник обгрунтовує невідповідністю висновку суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог фактичним обставинам справи, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права.

ОСОБА_3 вказує, що договір поруки № 1061-12 від 09.11.2012 року був ним помилково укладений, позивач не володів інформацією про кредитоспроможність ТОВ «Севен Систем», яке мало ознаки неплатоспроможності внаслідок незадовільного майнового стану.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про витребування балансу (Звіту про фінансовий стан) станом на 09.11.2012 року, який є єдиним документом, що може підтвердити або спростувати ознаки неплатоспроможності ТОВ „Севен Систем на момент укладення оспорюваного договору, чим порушив принцип змагальності судового процесу, закріпленого ст. 10 ЦПК України.

Крім того, судом в порушення ст. 201 ЦПК України незаконно було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження по справі до набрання законної сили рішення по справі № 750/4587/15-ц, оскільки з останнього рішення вбачається, що недійсне зобов»язання не підлягає забезпеченню, що узгоджується з нормами ч. 2 ст. 548 ЦК України.

Невірним є посилання суду на рішення Господарського суду м. Києва від 01.10.2014 року № 927/425/14, оскільки з копії рішення, яке наявне в матеріалах справи не можна визначити, чи набрало воно законної сили, крім того ОСОБА_3 не був стороною по вказаній справі.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що підписуючи договір поруки позивач погодився з умовами та добровільно прийняв на себе права та обов»язки поручителя, визначені в ньому, а також те, що позивачем не надано беззаперечних доказів, що він помилявся при укладанні Договору поруки, внаслідок чого відсутні підстави для визнання недійсним такого договору.

З таким висновком місцевого суду погоджується суд апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.06.2011 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та TOB «Фірма «Вена» було укладено Кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 686-11 (а.с. 7-11), згідно умов якого банк зобовязувався надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 72 500 000 грн. (ліміт кредитної лінії), а позичальник зобовязувався повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором; дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту 20.06.2013 року.

26 березня, 25 квітня, 03 травня, 19 червня, 26 червня, 06 вересня, 31 жовтня, 09 листопада, 28 грудня 2012 року, 30 липня 2013 року до вказаного кредитного договору вносились зміни (а.с.12-24).

09.11.2012 року між ТОВ „Фірма „Вена (первісний боржник), ТОВ „Севен Систем (новий боржник) та ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк було укладено договір №1056-12 про переведення боргу за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №686-11 від 21 червня 2011 року, згідно якого первісний боржник переводить свій борг на нового боржника, внаслідок чого новий боржник заміняє первісного боржника як зобовязану сторону у кредитному договорі (а.с.25).

Також 09.11.2012 року між ТОВ „Фірма „Вена (позичальник), ТОВ „Севен Систем (новий позичальник) та ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк було укладено договір №8/686-11/1057 про внесення змін до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №686-11 від 21.06.2012 року, згідно якого сторони домовились замінити у договорі зобовязану сторону позичальника на нового позичальника (а.с. 20).

Таким чином, згідно вказаних договорів від 09.11.2012 року відбулася заміна боржника у зобовязанні (переведення боргу) за згодою кредитора, що передбачено статтею 520 ЦК України.

В силу ч. 1 ст. 523 та ч.3 ст. 559 ЦК України за наявності у зобовязанні поручителя, у разі переведення боргу на іншу особу, порука за зобовязанням припиняється за умови відсутності згоди поручителя забезпечувати виконання зобовязання новим боржником.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 поручився за нового боржника, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією договору поруки №1061-12 від 09.11.2012 року, укладеного між ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (кредитор), ОСОБА_3 (поручитель) та ТОВ „Севен Систем (позичальник), за умовами якого поручитель зобовязувався перед кредитором відповідати на засадах солідарного боржника за погашення заборгованості позичальника за кредитним договором від 21.06.2011 року про відкриття кредитної лінії №686-11 (а.с.26-27).

Позивачем оскаржується договір поруки №1061-12 від 09.11.2012 року оскільки під час переведення боргу за кредитним договором по договіру №8/686-11/1057 від 09.11.2012 року про внесення змін до кредитного договору, по заміні сторони з ТОВ „Фірма „Вена на ТОВ „Севен Систем ОСОБА_3 не був обізнаний про фінансовий стан нового боржника.

Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України, поручитель хоча і пов'язаний із боржником зобов'язальними правовідносинами, проте він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором; має право висувати заперечення проти вимог кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК волевиявлення учасника правочину має бути вільним, і відповідати його внутрішній волі. На цій підставі може бути визнаний недійним правочин, вчинений під впливом помилки (ст. 229 ЦК).

Ч. 1 ст. 229 ЦК визначено, що істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання її за цільовим призначенням.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, та підстав пред»явлення позову, а саме що при укладенні позивач помилився щодо обставин, що мають істотне значення, зокрема, щодо кредитоспроможності TOB «Севен Систем», яке мало не належний фінансовий стан, суд першої інстанції обгрунтовоно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Зазначене узгоджується з роз»ясненнями викладеними у п. 19 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", згідно яких законодавство України не передбачає обов'язку банку чи іншої фінансової установи (кредитора) інформувати поручителя перед укладенням договору поруки про фінансовий та/або інший стан позичальника. Оскільки особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст. 12 ЦК), а порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі (право вибору), то незадовільний майновий стан позичальника не є підставою для визнання договору поруки недійсним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги, щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме ст.ст.203, 215, 229, 236 ЦК України, та не врахування судом, що інформація, щодо кредитоспроможності ТОВ „Севен Систем не була надана позивачу, не спростовують правильності висновків суду.

Посилання в апеляційній скарзі, на порушення норм процесуального права, щодо не витребування і не дослідження фінаналізу майнового стану нового боржника є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з протоколу № 27/08 загальних зборів ТОВ „Севен Систем від 27.08.2012 року ОСОБА_3, який володіє 100% статутного капіталу, особисто приймав рішення про переведення боргу з ТОВ «Вена» на ТОВ „Севен Систем, в тому числі і щодо свого поручительства (п. 6 порядку денного а.с. 62-64).

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Крім того, в подальшому, позивачем 30.07.2013 року було укладено з відповідачами договір № 1/1061-12/155 про внесення змін до договору поруки (а.с. 61).

Доводи позивача про безпідставну відмову суду першої інстанції в задоволенні клопотання про зупинення розгляду справи до набрання законної сили рішенням по справі № 750/4587/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-іноваціційний банк», ТОВ «МПТ», про визнання недійсними договору № 1056-12 від 09.11.2012 року про переведення боргу за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 686-11 від 21.06.2011 року та договору № 8/686-11/1057 від 09.11.2012 року про внесення змін до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 686-11 від 21.06.2011 року, є необгрунтованими оскільки клопотання про відмову в зупиненні розгляду справи було вирішено відповідно до норм ЦПК України, а посилання на прийняття судом першої інстанції до уваги неналежно оформленого рішення господарського суду міста Києва від 01.10.2014 року, яким відмовлено в задоволенні позову ТОВ „ТЛЛ до ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк про визнання недійсним договору №1056-12 від 09.11.2012 року про переведення боргу за кредитним договором та договору №8/686-11/1057 від 09.11.2012 року про внесення змін до кредитного договору, не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення.

За викладених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для її за задоволення і скасування рішення суду, яке постановлено судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: