Справа № 162/1045/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Покидюк М.В.
Провадження № 22-ц/773/51/16 Категорія: 43 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

секретар - Концевич Я.О.,

з участю пр-ка позивача - ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 09 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Виправленим ухвалою від 10 грудня 2015 року рішенням Маневицького районного суду від 09 жовтня 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 належним йому житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом передачі ключів від вхідних дверей та його вселення у даний будинок.

Додатковим рішенням цього ж суду від 10 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. витрат по оплаті судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову в позові.

Вважає, що судом допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу заперечив та просить її відхилити.

Позивач, відповідач та її представник, будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, у судове засідання не з'явилися.

Судом першої інстанції встановлено, що сторонам на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 і відповідач чинить перешкоди позивачу у доступі до своєї власності та користуванні нею, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача усунути ці перешкоди шляхом надання ключа від вхідних дверей будинку та вселення позивача у вказаний будинок підлягають до задоволення.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.10.2013 року на позивача ОСОБА_2 зареєстроване право власності на житловий будинок, розташований на АДРЕСА_1 (а.с.5).

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано і позивач не має можливості користуватися своєю власністю, оскільки після розірвання шлюбу між сторонами виникали конфліктні ситуації, які фактично призвели до неможливості проживання позивача у будинку. Відповідач замінила замки у вхідних дверях, позбавивши вільного доступу до належного йому майна (а.с.14, 100-105).

Колегія суддів приходить до висновку, що з врахуванням вимог ст.ст.319, 321, 369 ЦК України суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що допущені відповідачем перешкоди у здійсненні позивачем права користування майном, яке перебуває у спільній сумісній власності, підлягають усуненню.

Покликання апелянта на те, що між сторонами згоди на користування будинком не досягнуто, порядок користування не встановлено, частки не виділено - не заслуговують на увагу, оскільки не є предметом розгляду даної справи.

Покликання апелянта на те, що позивач після виселення не несе жодних витрат по утриманню будинку - не заслуговують на увагу, оскільки не позбавляють відповідача відшкодувати половину таких витрат у примусовому порядку.

Інші доводи апелянта зводяться лише до оцінки відносин, які склалися між сторонами після розірвання шлюбу та небажання відповідача проживати разом із позивачем у спірному будинку.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами правильно визначив правовідносини між сторонами і застосував норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити, а рішення Маневицького районного суду Волинської області від 09 жовтня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді