АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/425/16 Головуючий І інстанції -
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач - Костенко Т.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І., Гальянової І.Г.

за участі секретаря Красношапка К.С., Рязанової С.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої злочином, -

в с т а н о в и л а:

24.06.2015 року ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої злочином в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути із відповідача суму моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1600 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що 07.07.2011 року, приблизно о 16:00 годині на подвір'ї будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2, на підставі тривалих неприязних стосунків, маючи намір на нанесення тілесних ушкоджень, наніс удар кулаком правої руки у ліву частину голови позивача, від чого останній втратив свідомість та впав на асфальт. Відповідно до акту судово-медичної експертизи № 2694-ая/13 від 20.09.2013 року йому були спричинені тілесні ушкодження: забита рана, садно та крововилив на голові, синці на руках, та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне спричинення легких тілесних ушкоджень. Останній був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. ОСОБА_3 був поданий цивільний позов у рамках кримінального провадження, який через закриття провадження було залишено без розгляду.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої злочином, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1 600 грн. Стягнуто с ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

На зазначене судове рішення ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вважає висновки суду необґрунтованими, а рішення незаконним.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що суд неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому розгляду справи.

Апелянт стверджує, що при ухвалені оскаржуваного рішення, суд прийшов до хибного висновку, що вищевказані події дійсно мали місце, що вина ОСОБА_2 щодо спричинення тілесних ушкоджень доведена, а тому додаткового доказування не потребують. При цьому, суд посилався на обставини встановлені судовим рішенням - ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 18.06.2014 року у справі № 638/11046/13-ц. Однак, зазначене не відповідає дійсності, оскільки кримінальне провадження №0000231 відносно ОСОБА_2 було закрито судом, саме у зв'язку із закінченням строків притягнення до відповідальності, та в ході кримінального провадження обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 взагалі не досліджувались, а тому не є преюдиціальними при розгляді інших справ, як на це послався суд.

Також, апелянт звертає увагу на те, що суд безпідставно задовольнив позовні вимоги, які взагалі ґрунтувалися лише на припущеннях, та визначив суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню, без наявних у справи належних та допустимих доказів

Враховуючи викладене вище, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовити повністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, доходить висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень йому була спричинена моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню з винної особи. При цьому, районний суд погодився із позивачем в частині оцінки такої шкоди у розмірі 10000 гривень.

Судова колегія повністю з таким висновком районного суду погодитись не може.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 18.06.2014 року по справі № 638/11046/13-ц ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Таке рішення прийняте судом на підставі особистої заяви ОСОБА_2, про це свідчить текст вищезазначеного судового рішення. Таким чином, ОСОБА_2 погодився із тим, що в його діях наявний скал злочину, що йому інкримінувався, однак за збігом строку притягнення його до кримінальної відповідальності, просив провадження у справі закрити.

Ухвала Дзержинського районного суду міста Харкова від 18.06.2014 року є чинною та на теперішній час ніким не скасована.

За правилами ч.ч. 2 та 4 ст.61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 18.06.2014 року по справі № 638/11046/13-ц встановлені обставини вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, а саме 07 липня 2011 року ним заподіяні ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження у вигляді забиття, садна та крововиливу на голові, синців на руках.

Є очевидним, що побите обличчя та руки спричиняють людині моральні страждання. Факт заподіяння таких ушкоджень ОСОБА_3 встановлений судовим рішенням.

Виходячи із зазначеного, судова колегія погоджується з висновком районного суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди.

Разом із тим, сума такої шкоди не є достатньо обґрунтованою, а тому на думку колегії суддів підлягає зменшенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1п.1ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди відшкодовується судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За роз'ясненнями, що викладені у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року ( зі змінами від 25 травня 2005 року) розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості.

Саме виходячи із зазначених принципів, судова колегія вважає за необхідне зменшити розмір відшкодованої шкоди до шести тисяч гривень.

Відповідно до правил ч.5 ст.88 ЦПК України пропорційно зменшується і розмір стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2015 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди до 6000 (шести тисяч гривень) та витрат на правову допомогу до 960 (дев'ятсот шести десяти) гривень.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Т.М. Костенко

Судді: А.І. Колтунова

І.Г. Гальянова