Справа № 308/8793/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 та другий позивач - ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою до Реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за якою просять суд:

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/8 квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3;

- визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/8 квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом обовязкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_3.

За ухвалою від 17.11.2015 року судом було за клопотанням представника позивачів замінено відповідача Реєстраційну службу Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області на належного відповідача Ужгородську міську раду, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, пл. Поштова, 3.

За ухвалою від 26.04.2016 року судом було за заявою представника першого позивача залишено позовну заяву без розгляду в частині позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_2 право власності на 3/8 квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3.

27.04.2016 року до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог за якою він просить суд: визнати за ОСОБА_1, право власності на квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, на підставі заяви ОСОБА_2 про відмову у прийнятті спадщини за заповітом.

За ухвалою від 28.04.2016 року судом було прийнято заяву про збільшення позовних вимог представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4

В обґрунтування позову позивач зазначила наступне.

27 лютого 2014 року помер чоловік позивачки ОСОБА_1, дід позивачки ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії І-ФМ № 167585). Відповідно до законодавства України відкрилася спадщина за померлим на належне йому майно, зокрема ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, які перебували у його з дружиною постійному володінні та користуванні.

Згідно заповіту спадкове майно ОСОБА_1 заповів внучці ОСОБА_2, яка в строки визначені законодавством звернулася із заявою про прийняття спадщини, в свою чергу ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину на обовязкову частку, яка гарантована їй законодавством.

Свідоцтво про право власності було отримано подружжям Герек 26.01.1994 року на підставі розпорядження, внаслідок реалізації свого права на приватизацію житла. Даний документ свідчить про належне володіння спадкодавцем цим майном, яке було набуто на законних підставах.

Позивач та її представник в судове засідання не прибули, не зважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом повідомлені належним чином, проте надали заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача також в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом повідомлений належним чином, проте подав заяву за якою просить суд перенести розгляд справи на іншу дату через перебування у відпустці, яку суд вважає необґрунтованою, оскільки відповідач є юридичною особою та не позбавлений можливості забезпечити участь у розгляді справи іншого представника, крім того, розгляд справи неодноразово відкладався через неприбуття сторін та їх представників, тому суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності представника відповідача.

Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з урахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 лютого 2014 року помер чоловік позивачки ОСОБА_1, дід ОСОБА_2 ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серії І-ФМ № 167585).

Який за життя склав заповіт 16.01.2009 року, за яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: квартиру, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Острівна, 20/50, загальною площею 44,80 кв.м., яка належить йому на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.01.1994 року, заповів ОСОБА_2, що народилася 20.11.1984 року в м. Київ.

Судом було витребувано у нотаріуса спадкову справу, заведену за померлим ОСОБА_5, яка містить заяву від 06 березня 2014 року, відповідно до якої ОСОБА_2, відмовилася від прийняття спадщини, де б вона не була та з чого б вона не складалася, в тому числі і спадщини за заповітом після смерті померлого діда ОСОБА_5.

Матеріали спадкової справи також містять довідку ЖРЕР №2 «Підзамок» від 20.07.2015 року № 1366 з якої вбачається, що ОСОБА_1 була зареєстрована у квартирі за адресою: м. Ужгород, вул. Острівна, 20/50, на момент смерті ОСОБА_5.

З копії паспорту позивача також вбачається, що вона зареєстрована за зазначеною адресою із 04.02.1974 року.

Наданим суду свідоцтвом про право власності на житло від 26.01.1994 року підтверджується, що квартира за адресою: м. Ужгород, вул. Острівна, 20/50, належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5, внаслідок її приватизації.

Наданою на вимогу суду довідкою, КП «Архітектурно планувальне бюро» від 03.12.2015 року також підтверджується, що станом на 31.12.2012 року реєстрація квартири в БТІ м. Ужгорода не проводилася.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як зазначено у ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Міністерство юстиції України за листом від 21.02.2005 року за № 19-32/319 «Про порядок оформлення документів у разі смерті власника нерухомого майна» розяснило, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не бела проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскільки спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини на квартиру за адресою: м. Ужгород, вул. Острівна, 20/50, і не належить до спадкоємців першої черги, тому спадкоємцем на ? частину квартири, яка належала померлому ОСОБА_5, є його дружина ОСОБА_1, яка була зареєстрована і проживала у цій квартирі на момент його смерті та належить до спадкоємців першої черги, відтак позовні вимоги слід задовольнити частково та

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст. 392, 1216, 1220-1221, 1273, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом за померлим чоловіком ОСОБА_5.

В решті позовних вимог відмовити.

Витрати із сплати судового збору покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6