Справа № 438/1254/14 Головуючий у 1 інстанції: Посисень Л.М.
Провадження № 22-ц/783/142/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Монастирецького Д.І., Струс Л.Б.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: позивача- Соловчука Р.І., його представника- Крамара Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Редактора народного часопису «Нафтовик Борислава» - ОСОБА_2 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 01 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Редакції народного часопису «Нафтовик Борислава», третя особа: Бориславська міська рада, про стягнення заборгованості із заробітної плати,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 01 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 до Редакції народного часопису «Нафтовик Борислава», третя особа: Бориславська міська рада, про стягнення заборгованості із заробітної плати задоволено.

Стягнуто з Редакції народного часопису «Нафтовик Борислава» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі в сумі 139 305 грн. 50 коп.

Рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць, що становить 3000 грн., допущено до негайного виконання.

Стягнуто з Редакції народного часопису «Нафтовик Борислава» на користь держави 1393 грн. 06 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив редактор народного часопису «Нафтовик Борислава»- ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Апелянт не погоджується із ухваленим рішенням посилаючись на те, що за час керівництва ОСОБА_3 проводилися неодноразові перевірки фінансового стану газети, де було зазначено, що є заборгованість по заробітній платі працівникам, в тому числі і позивачу. Остання перевірка проводилась станом на перший квартал 2013 року.

20 серпня 2013 року ОСОБА_3 звільнився із посади і в серпні 2014 року подав до суду позов про стягнення заборгованості по заробітній платі. До матеріалів справи представником відповідача було надано виписки із банку, де чітко видно, що позивач протягом 2009 року і по час його звільнення отримував певні кошти по заробітній платі, але суд проігнорував цю обставину, так як не надав можливості дати пояснення по справі, вирішивши її у відсутності інших учасників процесу, окрім позивача.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Головний редактор народного часопису «Нафтовик Борислава» - ОСОБА_2, представник третьої особи - Бориславської міської ради, будучи належним чином повідомленими, про що свідчить розписка в матеріалах справи, в судове засідання апеляційної інстанції не зявились, матеріалів справи достатньо для розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача - ОСОБА_3, його представника - ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Право визначення підстав і предмета позову належить позивачеві (ст. ст. 3, 10, 31 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить до переконання, що дане рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наступних обставин та відповідних їм правовідносин.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день, звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 з 20 червня 1972 року по 20 серпня 2013 року перебував у трудових відносинах з відповідачем: з 20 червня 1972 року по 06 липня 1984 року працював на посаді заступника редактора на той час Бориславської міської газети «Нафтовик Борислава»; з 06 липня 1984 року по 20 серпня 2013 року - на посаді головного редактора Бориславської міської газети «Нафтовик Борислава» та Редакції народного часопису «Нафтовик Борислава».

20 серпня 2013 року ОСОБА_3 звільнений від виконання обовязків редактора народного часопису«Нафтовик Борислава» у звязку зі станом здоровя, що стверджується копією трудової книжки колгоспника.

Згідно довідки (без номера) від 15.08.2013 року, яка видана відповідачем ОСОБА_3, заборгованість перед ним по заробітній платі складає- 139 305 грн. 50 коп. за період: листопад - грудень 2009 року, за 2010 рік, за 2011 рік, за 2012 рік та з січня 2013 року по липень 2013 року включно.

Колегія суддів погоджується з висновками міського суду, оскільки суд правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті і справедливе рішення, дійшовши його на основі повно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, з дотриманням норм матеріального й процесуального права.

Посилання апелянта на те, що довідка (без номера) від 15.08.2013 року про наявність заборгованості по заробітній платі ОСОБА_3, видана незаконно колишнім головним бухгалтером ОСОБА_5 та не може бути підставою для стягнення позивачу заробітної плати,та що позивач протягом 2009 року і по час його звільнення отримував певні кошти по заробітній платі не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Підтвердженням факту існування заборгованості по заробітній платі є довідка (без номера) від 15.08.2013 року, яка видана відповідачем ОСОБА_3, а також Аналіз визначення причин збиткової діяльності Редакції Народного часопису «Нафтовик Борислава» за 2012 рік та 1-й квартал 2013 року, які суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги та задовольнив позов.

Доводи позивача про наявність перед ним заборгованості по заробітній платі не спростовані відповідачем, суду не надані докази того, що заробітна плата за спірний період часу частково чи повністю виплачена позивачу, а саме, не надані відомості про виплату останньому заробітної плати. Не були надані такі докази ні в суді першої, ні апеляційної інстанцій.

Відсутність номера довідки від 15.08.2013 року про заборгованість заробітної плати ОСОБА_3, на думку колегії суддів, не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Решта доводів апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Будь- яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги, матеріали справи, зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішення, тому підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Редактора народного часопису «Нафтовик Борислава» - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 01 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Монастирецький Д.І.

ОСОБА_6