У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 грудня 2015 року за заявою ОСОБА_5 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26.10.2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 грудня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_5 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26.10.2011 року у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490075376 від 05.06.2008 року та скасовано вказане рішення.

В апеляційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк» просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 грудня 2015 року та відмовити ОСОБА_5 в задоволенні її заяви, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що посилання суду першої інстанції, як на підставу для скасування рішення третейського суду на вимоги п.14 ст.6 Закону України « Про третейські суди», про те що позов ПАТ « Альфа-Банк» до Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації « Всеукраїнський фінансовий союз» з вимогами стягнути заборгованість за кредитним договором № 490075376 від 05.06.2008 року з ОСОБА_6, ОСОБА_5 в звязку з порушенням умов кредитного договору є спором у справах захисту прав споживачів є необгрунтованим. Зміни щодо не підвідомчості справ у спорах про захист прав споживачів, стосуються тих справ, в яких позивачем щодо порушення прав споживачів є споживач, ПАТ « Альфа-Банк» не може звертатися з вказаним позовом, оскільки не є споживачем банківських послуг. В даному випадку позов було предявлено до третейського суду про захист прав банку стягнення з відповідачів кредитної заборгованості.

Крім того, на думку ПАТ « Альфа-Банк», суд прийшов до хибного висновку про те, що стягнення заборгованості по кредиту носить публічно-правовий характер та зачіпає інтереси суспільства. При цьому невірно застосувавши висновок Верховного суду України викладений у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-831цс14 , оскільки останній не стосується правовідносин не повязаних з розрахунками у валюті.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, справу третейського суду № 3347-5/212/11, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом по справі встановлено, що 05.06.2008 між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 490075376, за умовами якого банк надає позичальнику кредит в сумі 19 401,69 доларів США для придбання транспортного засобу CHERY, TIGGO, 2008 року випуску, д.н. АА3510НI, а позичальник приймає кредит та передає банку в заставу в якості забезпечення виконання зобовязань за договором предмет застави. Процентна ставка 10,2% річних, дата остаточного повернення кредиту - 05.06.2014 року.

Пунктом 11 зазначеного договору визначено, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в звязку з цим договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків та недійсність (неукладеність) договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійнодіючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту (а.с.20-27).

02.07.2009 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 490075376 від 05.06.2008 року (а.с.11 третейської справи № 3347-5/212/11).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №490075376 від 05.06.2008 року було укладено договір поруки № 490075376-П від 05.06.2008 року з ОСОБА_5. Відповідно до п. 2.1 договору поруки поручитель ОСОБА_5 поручається за виконання боржником обов'язків, що виникли на підставі кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому (а.с.20-21 третейської справи № 3347-5/212/11).

02.07.2009 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 490075376-П від 05.06.2008 року (а.с.22-23 третейської справи № 3347-5/212/11).

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26.10.2011 року позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490075376 від 05.06.2008 року у сумі: за кредитом 112 191,35 грн., по відсотках 2 419,83 грн., по пені 11 128,49 грн. Стягнуто солідарно ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судові витрати, а саме витрати по сплаті третейського збору в сумі 100 грн. (а.с.28-30).

30.07.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Київ відкрито виконавче провадження по виконанню вищезазначеного рішення третейського суду. ( а.с. 10)

Звертаючись до суду з заявою про скасування вказаного рішення третейського суду, ОСОБА_5 посилалась на непідвідомчість справи третейському суду в звязку з тим, що між сторонами виник спір щодо захисту прав споживачів.

Задовольняючи заяву ОСОБА_5 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26.10.2011 року, суд першої інстанції виходив з того, що справа у якій було прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду, оскільки рішення третейського суду постановлене у справі щодо проведення розрахунку за укладеним резидентами кредитним договором, предметом якого була іноземна валюта долари США , а тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України та п. 1, 16 ч. 3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду слід скасувати.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.

Не може бути задоволена апеляційна скарга ПАТ «Альфа-Банк» щодо невірного посилання суду першої інстанції на вимоги п.14 ст. 6 Закону України « Про третейські суди», як на підставу для задоволення заяви ОСОБА_7, оскільки аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими субєктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Вказана підстава, як самостійна підстава для задоволення заяви ОСОБА_7 судом не зазначена в ухвалі суду.

Натомість суд першої інстанції, як на підставу для задоволення заяви ОСОБА_7 виходив з норм ч.4 ст.389-4, п. 1 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України та п. 1 ч. 3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» про те, що рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Згідно положень ст.ст. 1, 2, 6 Закону України „Про третейські суди підвідомчість справ, які можуть бути вирішені в рамках третейського судочинства, обмежена сферою приватного права. До сфери компетенції третейських судів входить вирішення спорів, що виникають між приватними особами з питань, які не торкаються публічно значимих відносин. Спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом.

Як убачається з матеріалів справи, предметом укладеного між банком та ОСОБА_6 кредитного договору була іноземна валюта долари США. Порядок здійснення на території України розрахунків в іноземній валюті, регулюється Декретом Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю. Цей закон установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ в регулюванні валютних операцій, права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Норми цього закону, спрямовані на регулювання порядку проведення розрахунків іноземною валютою, носять імперативний характер, вони вкрай обмежують свободу резидентів при здійсненні таких розрахунків. Статтею 16 Декрету встановлено фінансові санкції, які застосовуються до резидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 Декрету незаконне використання валютних цінностей як засобу платежу тягне за собою адміністративну відповідальність (ст. 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Отже, норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб забезпечення стабільності української грошової одиниці гривні.

Наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку третейськими судами.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що дана справа, у якій було прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-831цс15, яка, у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та для всіх судів України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірний висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз».

За таких обставин апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін як законна та обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» відхилити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: