АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/123/2016 Головуючий у першій інстанції: Біла-Кисельова А.А
Єдиний унікальний номер справи 666/2859/15ц Доповідач : Базіль Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Базіль Л.В.

Суддів: Прокопчук Л.П.

Іванової І.П.

Секретар: Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Ляшука Володимира Сергійовича який діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 25 серпня 2015 року ухваленого у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої йому дорожньо-транспортною пригодою, яка сталась 25 листопада 2012 року по вул. Бериславське шосе у м. Херсоні з вини водія автомобіля Skoda Yeti, реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_5.

Посилаючись на те, що в результаті дорожньо - транспортної пригоди він отримав тяжкі тілесні ушкодження та визнаний інвалідом просив суд стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду в розмірі 44547 грн.49 коп., яка складається з витрат на лікування в сумі 5747 грн. 48 коп., компенсації втраченого заробітку в сумі 33800.00 грн. за період з 20.03.2013 року по 21.05.2015 рік, витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн., а також моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., всього 54547 грн.48 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 25.08.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму завданої майнової шкоди, а саме витрати на лікування в розмірі 5747 грн.48 коп. та на відшкодування моральної шкоди в розмірі 6000,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн.

В апеляційній скарзі Ляшук Володимир Сергійович, який діє в інтересах ОСОБА_4 просить рішення суду змінити в частині відшкодування втраченого заробітку та витрат на правову допомогу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказував, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що позивач відповідно до залученої до матеріалів справи Індивідуальної програми реабілітації інваліда №289 від 18.03.2015 року (а.с.14-15) компетентною комісією МСЕК визнаний за фахом не придатний, тобто на думку, апелянта, позивач втратив 100% професійної працездатності в результаті дорожньо - транспортної пригоди.

Крім того, зазначав, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й за вчинення інших дій, пов'язаних з наданням правової допомоги.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст..303 ЦПК України та вимог, заявлених в суді першої інстанції колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 25.11.2012 року близько 17-20 год. ОСОБА_5, керуючи автомобілем Skoda Yeti, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по вул. Бериславське шосе зі сторони вул..Миру в напрямку вул. Чорноморська у м. Херсоні, грубо порушуючи вимоги п.п.2.3 б), 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, рухаючись з перевищенням допустимої швидкості скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4.

Вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 03.04.2014 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 Кримінального Кодексу України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки. Стягнуто з ОСОБА_5 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_4 7000,00 грн.; стягнуто з Приватного акціонерного товариства СК „ПЗУ Україна" в рахунок відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_4 99769,47 грн.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 07.08.2014 вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 03.04.2014 року частково змінений в частині стягнення з ПрАТ СК „ПЗУ Україна" в рахунок відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_4, зменшено загальну суму стягнення з 99769,47 грн. до 95307,94 грн. В решті вирок залишено без змін.

Під час скоєння дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 згідно до укладеного між ними 05.09.2011 року трудового договору, відповідно до якого виконував роботу слюсаря з ремонту автомобілів з оплатою праці у розмірі 1300,00 грн. (а.с.16)

Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні від 03.02.2014 року №3/472 ОСОБА_7 отримує з 19.03.2013 року пенсію по 2 групі інвалідності, з 31.03.2015 року по 3 групі інвалідності загального захворювання.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог виходив із того, що позивач не надав належних доказів на підтвердження втрати ним загальної та професійної працездатності, із заявою про призначення експертизи для реалізації своїх прав, передбачених ст..27, ч.1 ст.143 ЦПК України позивач, та його представник до суду не зверталися. Права відповідно до ст.27,31 ЦПК України позивачу та його представнику роз'ясненні 22.06.2015 року особисто, на пам'ятці про права та обов'язки сторони поставили свій підпис, тому відсутні підстави для стягнення компенсації втраченого заробітку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд ухилився від сприяння сторонам у здійсненні їх прав, сприяння всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, зокрема, посилаючись на відсутність доказів на підтвердження втрати ОСОБА_7 загальної та професійної працездатності, суд не роз'яснив сторонам, їх права та обов'язки під час судового засідання та наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, а посилання суду на роз'яснення прав позивачу та його представнику 22.06.2015 року не заслуговують на увагу, тому що здійснено поза межами судового засідання, оскільки журнал судового засідання від 22.06.2015 року в матеріалах справи відсутній.

Відповідно до висновку комісійної судово - медичної експертизи від 08.12.2015 року №89, призначеній у справі апеляційним судом за клопотанням позивача визначено, що патологічні зміни, як наслідок перенесеної травми в дорожньо - транспортній пригоді, склали 60% втрати професійної працездатності та 70% загальної працездатності. Ступінь втрати загальної та професійної працездатності встановлена на один рік.(а.с.125-130)

Зі змісту ч. 1 ст. 1195 ЦК України вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

За положеннями ст..1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоровя заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоровя, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності,а за її відсутності - загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоровя або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоровя. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Аналіз наведених норм у взаємозв'язку дає підстави для висновку про те, що середньомісячний заробіток потерпілого обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати за ч.1 ст.1197 ЦК України у тому разі, коли потерпілий на момент завдання шкоди працював та його середній заробіток був меншим від 5 мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В ході апеляційного розгляду справи позивач та його представник уточнили суму втраченого заробітку, та просили відшкодувати 20280 грн., розраховану виходячи із 60% втрати позивачем професійної працездатності, встановлених висновком експертизи від 08.12.2015 року, яка і підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини справи, висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову про відшкодування втраченого заробітку позивачем є помилковим.

Неможливо погодитися і з рішенням суду в частині відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн. з огляду на таке.

Згідно із ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги.

Законом України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справа" на який посилається суд першої інстанції та відповідно до якого граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Указані норми не передбачають обмеження компенсації часом, витраченим адвокатами на участь у судових засіданнях, та не вимагають урахування лише часу роботи адвоката в судових засіданнях.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Ляшук В.С. надавав правову допомогу позивачеві у справі в суді першої інстанції на підставі договору від 30.04.2015 року, а ОСОБА_4 здійснив оплату його послуг у розмірі 5000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №б/н від 30.04.2015 року, виданої адвокатом (а. с.28).

Згідно із розрахунком витрат на правову допомогу вбачається, що адвокат крім участі в судових засіданнях в суді першої інстанції, складав позовну заяву, займався підготовкою документів.

За таких обставин висновок суду про необхідність здійснення розрахунку таких витрат виключно за участь адвоката в судових засіданнях не відповідає вимогам закону.

Ураховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суми завданої майнової шкоди, витрат на правову допомогу, слід змінити, стягнувши з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 20280 грн. втраченого заробітку, збільшити суму стягнених витрат на правову допомогу з 2500 грн. до 5000,00 грн.

Відповідно до ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до квитанції від 23.12.2015 року ОСОБА_4 здійснив оплату за проведення комісійної експертизи в сумі 1922 грн. 47 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

За положеннями ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин, сума судового збору стягнута з відповідача на користь держави підлягає зміні, шляхом збільшення до 693 грн.76 коп.

У решті рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст..ст.303,307,309 ЦПК України колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Ляшука Володимира Сергійовича який діє в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 25 серпня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суми завданої матеріальної шкоди, витрат на правову допомогу та в частині стягнення на користь держави судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 20 280 грн. втраченого заробітку за період з 20.03.2013 року по 21.05.2015 рік; витрати на проведення комісійної експертизи в сумі 1922 грн. 47 коп; суму стягнених витрат на правову допомогу в розмірі 2500 грн. збільшити до 5000 грн; суму судового збору на користь держави збільшити до 693 грн. 76 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Л.В Базіль

Судді: І.П Іванова

Л.П Прокопчук