Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 39 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Талько О.Б., Худякова А.М.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права забудовника в порядку спадкування

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права забудовника в порядку спадкування

за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право забудовника на 2/3 частини двоповерхової житлової прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 разом з господарськими будівлями, в порядку спадкування після смерті дружини -ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з правом здачі прибудови в експлуатацію і отриманням відповідних документів про право власності.

Зазначив, що після смерті дружини відкрилася спадщина, яка складається з ? частини житлового будинку АДРЕСА_1 площею 40,5 кв.м. (до будинку належить сарай «Б» та огорожа № 1), який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2000 року. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05.03.2014 року за ним визнано право власності на ? частину житлового будинку площею 40,5 кв.м. по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 Рішення районного суду в цій частині залишено без змін рішенням апеляційного суду Житомирської області від 09.04.2014 року.

Крім того, в спадкову масу входить і права забудовника, що належали спадкодавцю на підставі рішення Житомирської міської ради від 14.12.2006 року № 892, оскільки будівництво прибудови за життя дружини не було закінчено. Постановою нотаріуса від 14.07.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майнові права забудовника. За таких обставин, позивач вважає, що він має право успадкувати після смерті дружини 2/3 частини прав забудовника.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов, в якому просив визнати за ним право власності на спадкове майно - ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 що належала його матері - ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2000 року (а.с. 50-53 том 1). Зазначив, що мати була власником ? частини вищезгаданого будинку, власником іншої частини є ОСОБА_3 (тітка). Після смерті матері спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину, є він та ОСОБА_1 Проте, нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини. За таких обставин, просив позов задовольнити.

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 також звернулася із зустрічним позовом, в якому просила визнати за нею право забудовника на ? частину жилого будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з правом здачі будинку в експлуатацію та отримання на своє ім'я документів, що посвідчують право власності (а.с. 206-208 том 1). Зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2000 року вона є власником ? частини домоволодіння по АДРЕСА_1 жилою площею 40,5 кв.м. (загальною площею 57 кв.м.), яке вона успадкувала після смерті матері. За життя ОСОБА_5 до будинку було добудовано прибудову, право власності на яку на даний час не зареєстровано, що підтверджується змістом рішення апеляційного суду Житомирської області від 09.04.2014 року. Таким чином, вона, як спадкоємець першої черги, після смерті матері має право на спадкування ? частини майнових прав забудовника першого поверху прибудови. Оскільки дозволів на прибудову другого поверху спірного будинку не надавалося, тому вона є самочинною та не спадкується. Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майнові права забудовника, тому просила позов задовольнити.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право забудовника на ? частину двоповерхової житлової прибудови до частини житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року дружини ОСОБА_4 У задоволенні решти вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ним в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері ОСОБА_4 право власності на ? частину будинку, сараю «Б», огорожі №1 по АДРЕСА_1 що належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2000 року, виданого державним нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори Кулінічем Р.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2-1303.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні його вимог про визнання за ним прав забудовника на ? частину спірного домоволодіння, а у решті рішення залишити без змін. Зазначив, що суд не прийняв до уваги те, що з 06.08.1989 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Під час спільного проживання ними була здійснена прибудова, виключно за їх спільні кошти. На підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05.03.2014 року за ним визнано право власності на ? частину житлового будинку площею 40,5 кв.м. по АДРЕСА_1 За таких обставин вважає, що він має право на отримання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя на права забудовника - ? частина та право на спадщину на ? частину прав забудовника після смерті дружини, а всього на ? частини прав забудовника в порядку спадкування.

ОСОБА_3 також подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 та відмови у задоволенні її зустрічного позову. Зазначила, що після отримання матір'ю дозволу на здійснення прибудови, фактично протягом двох років перший поверх було зведено, а відтак вона має право на спадкування майнових прав забудовника після смерті ОСОБА_5 Крім того, суд не прийняв до уваги те, що у 1993 році ОСОБА_4 подарувала матері свою частку будинку, а відтак ОСОБА_5 стала єдиним власником будинковолодіння, і тільки вона мала права забудовника. У зв'язку з цим, рішення виконкому від 14.12.2006 року про продовження ОСОБА_4 дозволу на здійснення прибудови є незаконним, хоча ніким не оскаржувалося.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 105 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Статтею 549 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 набула право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_2 жилою площею 40,5 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності від 07.04.1986 року (а.с. 91 том 1). До будинку належав сарай «Б» та огорожа №1.

Власником іншої ? частини будинку був ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Після його смерті спадщину прийняли: дружина ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_4 в рівних частках, які 07.04.1986 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, кожна на ? частину житлового будинку АДРЕСА_2 жилою площею 40,5 кв.м. (а.с. 89-90 том 1).

З протоколу № 9 засідання Житомирської міської міжвідомчої архітектурно-будівельної комісії від 24.05.1990 року вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дозволено прибудувати до житлового будинку АДРЕСА_2 жилу кімнату, кухню, коридор розміром 3,50х8,0 м., провести внутрішнє переобладнання, а також оформити прибудову і внутрішнє переобладнання, знести старі сараї і збудувати новий сарай, літню кухню розміром 7,0х4,0 метрів. Зазначено, що дозвіл має силу 2 роки, а проект прибудови підлягає погодженню (а.с. 68 том 1).

12.07.1990 року на засіданні міської міжвідомчої архітектурно-будівельної комісії (протокол № 13) було вирішено внести зміни до вищевказаного протоколу, а саме: дозволено прибудувати дві жилі кімнати, кухню, коридор розміром 3,00х3,50х12,00 метрів. Зазначено, що дозвіл має силу 2 роки, а проект прибудови підлягає погодженню (а.с. 68 том 1).

Під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій сторони пояснили, що будь-які проекти або інша технічна документація на прибудову, згідно з наданими дозволами у 1990 році, у них відсутні. Документів, які б свідчали про погодження проекту на прибудову у 1990-2000 роках (тобто за життя ОСОБА_5.), у них немає.

05.03.1993 року ОСОБА_4 подарувала своїй матері ОСОБА_5 ? частину житлового будинку АДРЕСА_2 жилою площею 40,5 кв.м., до якого належить сарай «Б» та огорожа №1 (а.с. 87-88). З цього часу ОСОБА_5 стала одноособовим власником даного будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 померла (а.с. 82 том 1), спадщину після неї в рівних частках прийняли діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які 20.11.2000 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно - жилий будинок АДРЕСА_2 жилою площею 40,5 кв.м., до якого належить сарай «Б» та огорожа №1 (а.с. 10, 80-86, 235 т. 1). Дане свідоцтво є чинним.

Станом на день смерті ОСОБА_5, тобто на час відкриття спадщини, дозвіл на здійснення прибудови до вищевказаного будинку втратив чинність, оскільки був виданий на 2 роки та за життя спадкодавця не продовжувався. Крім того, відсутні належні і допустимі докази на підтвердження розробки та погодження проекту прибудови, оформлення відповідних документів на неї, та того, що спірна прибудова була повністю зведена протягом двох років.

Також, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11.02.2015 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3, визнано за нею в порядку спадкування майнові права забудовника в розмірі ? частини прибудови до жилого будинку АДРЕСА_1 а саме: кухні площею 9,4 кв.м., коридору - 10,5 кв.м., жилої кімнати - 28,2 кв.м., ванної - 3,2 кв.м., комори - 1,8 кв.м. з правом здачі в експлуатацію та отриманням на своє ім'я документів, що посвідчують право власності (а.с. 37-39 том 2).

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 23.03.2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.04.2015 року, вищевказане рішення районного суду скасовано в частині задоволених вимог, ухвалено нове про відмову у позові (а.с. 40-42). При цьому, суд виходив з того, що ОСОБА_3 не надала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на майнові права забудовника та докази на підтвердження того, що прибудова була зведена у дворічний строк з часу надання дозволу.

Постановою державного нотаріуса від 17.11.2015 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майнові права забудовника на житловий будинок АДРЕСА_1

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що права забудовника після смерті ОСОБА_5 не увійшли до складу спадщини, а відтак позовні вимоги ОСОБА_3 про визнати за нею права забудовника на ? частину прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері, є безпідставними, та правильно відмовив у їх задоволенні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З роз'яснень, викладених в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 06.08.1989 року (а.с. 110 том 1).

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4 від першого шлюбу (а.с. 132 том 1).

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 14.12.2006 року №892 «Про надання дозволу на розроблення проектів нового будівництва, розширення, реконструкцію існуючих індивідуальних житлових будинків і господарських будівель, переоформлення прав забудовника, продовження терміну будівництва індивідуального житлового будинку, прибудови» ОСОБА_4 продовжено термін будівництва двоповерхової житлової прибудови до частини будинку по АДРЕСА_1 (нова адреса: АДРЕСА_1), дозвіл на будівництво якої надано рішенням міської міжвідомчої архітектурно-будівельної комісії від 24.05.1990 року та від 12.07.1990 року (а.с. 12-13 том 1). Дане рішення є чинним і ніким не оскаржується.

Крім того, за замовленням ОСОБА_4 у 2006 році було розроблено та погоджено робочий проект вказаної прибудови (а.с. 68-116 том 2). З матеріалів даного проекту вбачається, що 30.11.2006 року ОСОБА_3 повідомила голові архітектурно-будівельної комісії про те, що вона не заперечує щодо продовження дозволу розпочатої будівництвом двоповерхової прибудови, що знаходиться в АДРЕСА_1, на ім'я її сестри - ОСОБА_4, і ніяких претензій мати не буде (а.с. 76 том 2). Дана заява посвідчена нотаріально.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла (а.с. 5 том 1). Після її смерті ОСОБА_1 отримав (а.с. 59 том 1 зворот):

- дозвіл на виконання будівельних робіт № 22 від 12.02.2007 року, виданий на ім'я ОСОБА_4 (а.с. 7 том 2);

- акт Державної приймальної комісії від 27.06.2007 року про прийняття в експлуатацію закінченої будівництвом частини жилого будинку по АДРЕСА_1 загальною площею 75,3 кв.м. та підсобних приміщень площею 65,8 кв.м. на ім'я ОСОБА_4 (а.с. 6 том 2);

- рішення виконкому Житомирської міської ради № 504 від 12.07.2007 року про затвердження вищезгаданого акту;

- рішення виконкому Житомирської міської ради № 738 від 27.09.2007 року про зміну розміру ідеальних часток ОСОБА_4 в спільному домоволодінні;

- свідоцтво про право власності на 82/100 ідеальних частин жилого будинку по АДРЕСА_1 видане 03.10.2007 року на ім'я ОСОБА_4 (а.с. 112-114 том 1).

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли:

1) ОСОБА_1, який проживав зі спадкодавцем на час смерті, та 26.11.2007 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 82/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 211,2 кв.м., жилою - 129,2 кв.м. (господарські приміщення - сараї «Б,В», огорожа № 1), належного померлій на підставі свідоцтва про право власності від 03.10.2007 року (а.с. 121, 161, 162 том 1).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.02.2011 року визнано недійсним вищевказане свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.11.2007 року, видане ОСОБА_1, та визначено ОСОБА_2 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері - 3 місяці (а.с. 58 том 1).

17.10.2011 року постановою державного нотаріуса ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва на ? частку у спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом в ? частці на 82/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 10.09.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 27.12.2012 року, визнано недійсними та скасовані: рішення виконкому Житомирської міської ради № 504 від 12.07.2007 року в частині затвердження акту Державної приймальної комісії від 27.06.2007 року; рішення виконкому Житомирської міської ради № 738 від 27.09.2007 року про зміну розміру ідеальних часток ОСОБА_4 в спільному домоволодінні; свідоцтво про право власності на 82/100 ідеальних частин жилого будинку по АДРЕСА_1 видане 03.10.2007 року на ім'я ОСОБА_4 (а.с. 59-61 том 1).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05.03.2014 року визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 на ? частину жилого будинку по АДРЕСА_1 що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.11.2000 року. Також, визнано за ОСОБА_1 право забудовника на 2/3 частини двоповерхової житлової прибудови до жилого будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті дружини (а.с. 6-7 том 1).

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 09.04.2014 року скасовано вищевказане рішення районного суду в частині вимог про визнання прав забудовника, та у задоволенні даних вимог відмовлено (а.с. 8-9 том 1). При цьому, апеляційний суд виходив з того, що вимога про визнання прав забудовника в порядку спадкування є передчасною, оскільки не надано постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо цього спадкового майна (права забудовника).

2). ОСОБА_2, який 03.06.2010 року подав заяву до нотаріальної контори (а.с. 131 том 1). Постановою державного нотаріуса від 07.09.2010 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 135 том 1).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.02.2011 року визначено ОСОБА_2 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері - 3 місяці, та визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.11.2007 року, видане на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 58 том 1).

03.03.2011 року ОСОБА_2 повторно подав заяву про прийняття спадщини (а.с. 151 том 1).

Крім того, рішенням Богунського районного суду від 29.02.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 17.04.2012 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову про зміну часток у домоволодінні АДРЕСА_1 та про визнання права власності на частину цього домоволодіння (а.с. 12-14, 16-22 том 2).

Також, заочним рішенням Богунського районного суду від 18.11.2014 року визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 62-63 том 1).

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 16.03.2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року, вищезгадане рішення районного суду скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності на частину будинку - відмовлено (а.с. 64, 66 том 1). При цьому, суд виходив з того, що ОСОБА_2 не надано постанову про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину спадкового будинку.

Отже, на день смерті ОСОБА_4 їй належало майно, яке є предметом даного спору:

- ? частина житлового будинку АДРЕСА_1, жилою площею 40,5 кв.м., на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2000 року;

- права забудовника на здійснення двоповерхової житлової прибудови до вищевказаного будинку, відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 14.12.2006 року №892.

Постановою державного нотаріуса від 01.04.2015 року ОСОБА_2 повторно відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину жилого будинку АДРЕСА_1 з інших підстав (а.с. 54 том 1).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті матері - ОСОБА_4 на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 жилою площею 40,5 кв.м., що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2000 року, та задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на дану частину будинку в порядку спадкування за законом. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з рішенням суду в цій частині погодилися та не оскаржували.

Вимог щодо визнання прав забудовника в порядку спадкування після смерті матері, ОСОБА_2 не заявляв.

Постановою державного нотаріуса від 14.07.2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майнові права забудовника на 2/3 частини спірної двоповерхової житлової прибудови до житлового будинку (а.с. 11 том 1).

Оскільки будівництво двоповерхової житлової прибудови до частини будинку по АДРЕСА_1 в м. Житомирі здійснювалося згідно із законом та не було завершене ОСОБА_4 у зв'язку зі смертю, її права забудовника увійшли до складу спадщини. При цьому, підстав для збільшення частки ОСОБА_1 у спадщині судом не встановлено. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог ОСОБА_1, з врахуванням його частки у спадщині та відсутності дозволу на здійснення будівництва господарських будівель.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_3 висновки суду не спростовують, підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді