Справа № 345/1139/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1625/2016
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Соколовського В.М.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача служба у справах дітей Калуської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою представника Калуської місцевої прокуратури на рішення Калуського міськрайонного суду від 13 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 13 червня 2016 року позов керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача служба у справах дітей Калуської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, а саме: ? частину квартири АДРЕСА_1.

Судові витрати залишено за стороною позивача.

На дане рішення представник Калуської місцевої прокуратури в частині розподілу судових витрат подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

Представник апелянта зазначив, що Калуська місцева прокуратура звернувшись з позовом в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 здійснювала представництво в суді інтересів фізичної особи та мала відповідні процесуальні права та обов»язки сторони в інтересах якої вона діяла.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за позовну заяву майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Прокуратура Івано-Франківської області при пред»явленні позову сплатила судовий збір як юридична особа у розмірі 1 мінімальної заробітної плати (1378 грн).

Згідно п.1 ч.1 ст.7 вищевказаного закону, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що судові витрати у виді сплаченого судового збору слід залишити за стороною позивача, однак не навів жодного посилання на норму закону, якою було б передбачено покладення витрат на прокуратуру при розгляді вказаного спору.

Крім того, суд необґрунтовано зазначив що вимоги сторони про звільнення від сплати судового збору на стадії ухвалення рішення не вирішуються.

Апелянт просив рішення суду в частині розподілу судових витрат змінити, сплачений судовий збір повернути на рахунок органів прокуратури.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що керівник Калуської місцевої прокуратури звернувся в суд з позовом в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача служба у справах дітей Калуської міської ради, про визнання за ОСОБА_2 права власності на спадкове майно ? частини квартири АДРЕСА_2.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 13 червня 2016 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, а саме: ? частину квартири АДРЕСА_1.

При пред»явленні позову позивачем керівником Калуської місцевої прокуратури оплачено судовий збір у розмірі 1378 грн.(а.с.1), який він просив стягнути з відповідача на рахунок органів прокуратури.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до п.14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання: заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб'єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей.

Позовна заява подана керівником Калуської місцевої прокуратури в інтересах неповнолітнього про визнання за ним права на спадкове майно відповідно до вимог вищезазначеної норми не віднесена до заяв за подання якої судовий збір не справляється.

Крім того, позивач по даній справі не віднесений до категорії осіб, яких відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору в усіх судових інстанціях.

Оскільки позивачем пред»явлено позов про визнання за неповнолітнім ОСОБА_2 права на спадкове майно, то відповідно до положень п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року при ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ч.3 ст. 82 ЦПК України враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Разом з тим, керівник Калуської місцевої прокуратури при зверненні з позовом до суду не заявляв клопотання про звільнення від сплати судового збору, натомість оплативши судовий збір просив стягнути його з відповідача.

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивач не звертався також із клопотанням про повернення судового збору.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні рішення судом першої інстанції питання розподілу судових витрат вирішено у відповідності до вимог норм процесуального права, а тому підстав для його скасування, колегія суддів не вбачає.

Посилання апелянта на те, що суд звільнив від сплати судового збору відповідача не заслуговують на увагу, оскільки суд не вирішував питання щодо визнання за відповідачем ОСОБА_3 права на квартиру АДРЕСА_3 та відповідно не ухвалював рішення про звільнення її від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Калуської місцевої прокуратури відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 13 червня 2016 року в частині розподілу судових витрат залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: О.В.Пнівчук

Судді: О.Ю.Беркій

ОСОБА_7