У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,
Карпенко С.О., Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на дітей та дружину, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 600 грн на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Крім того, позивач просила стягнути аліменти на своє утримання в розмірі 300 грн щомісячно до досягнення трирічного віку сином ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 600 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 16 січня 2015 року та до досягнення кожною з дитини повноліття. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на її утримання в розмірі 300 грн щомісячно до ІНФОРМАЦІЯ_3.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_6 у стягнені аліментів у твердій грошовій сумі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей та дружини у твердій грошовій сумі, оскільки доказів стабільного та регулярного доходу не надано.

Водночас, апеляційний суд погоджуючись з висновками суду першої інстанції зазначив, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням, при цьому відповідач не позбавлений права звернутись до суду з позовом про зміну способу присудження аліментів.

Проте повністю погодитись з такими висновками судів першої та апеляційної інстанції не можна з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 18 лютого 2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладений шлюб, зареєстрований відділом РАЦС Печерського РУЮ у м. Києві, актовий запис №110, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с. 6,7).

Судами встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей в добровільному порядку не надає.

Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За змістом ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог та стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для її розгляду, не надав належної оцінки наявним у справі доказам в їх сукупності, зокрема, зауважуючи, що надані відповідачем докази отримання ним стабільного та регулярного доходу не свідчать про постійне працевлаштування останнього та продовження терміну призначення пенсії по інвалідності, залишив поза увагою, що даних про звільнення відповідача з займаної посади у разі непроходження ним іспитового строку, припинення виплати пенсії по інвалідності, матеріали справи не містять, що в силу положень ст. 183 СК України дає підстави для визначення розміру аліментів саме у частці від його доходів. Суд першої інстанції в порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, взявши до уваги лише доводи позивача та не обґрунтувавши належним чином своїх висновків.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не перевірив належним чином доводів апеляційної скарги та залишив рішення суду без змін. Зазначаючи про те, що суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги з приводу зобов'язання суду першої інстанції визначити розмір аліментів у частці від доходів відповідача, оскільки відповідач не позбавлений можливості звернутись до суду із позовом про зміну способу присудження аліментів, а вказана вимога позивачем не заявлялась, залишив поза увагою положення ст.ст. 183, 184 СК України щодо визначення розміру аліментів. При цьому поза увагою апеляційного суду залишилась копія довідки Національного ботанічного саду ім. М.М. Гришка НАН України від 10 липня 2015 року № 1471 (а.с. 67) та Індивідуальна програмам реабілітації інваліда від 01 липня 2015 року № 0896 (а.с. 68).

Оскільки регулярний дохід платника аліментів на утримання неповнолітніх дітей є підставою для визначення їх розміру у частці від його доходу, висновок суду про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в цій частині є помилковим.

Колегія суддів вважає, що судові рішення першої та апеляційної інстанцій повинні бути скасовані в цілому, оскільки позовні вимоги є взаємопов'язаними, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, який повинен урахувати зазначене та вирішити справу з урахуванням викладених обставин.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук