Справа № 183/4243/15
Провадження № 2/183/212/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді - Майної Г. Є.,

за участю секретаря - Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковську Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: державний нотаріус Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/3 частку спадкового майна в порядку спадкування за законом, виділ частки житлового будинку і надвірних побудов, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач на захист своїх інтересів та інтересів своєї малолітньої доньки звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який декілька разів уточнювала. В обґрунтування уточнених позовних вимог посилається на те, що 26 вересня 2012 року раптово помер її чоловік ОСОБА_7, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 1990 року. Від шлюбу у них є дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті чоловіка їй стало відомо, що йому належить 1/3 частка житлового будинку з подвірними побудовами, що знаходиться на вул. Верхня, 8 в с. Герасимівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, 20 жовтня 2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вважає, що їй та її донці ОСОБА_2 на підставі права на спадщину за законом належить 1/3 частка майна її чоловіка ОСОБА_7, померлого 26 вересня 2012 року, яка йому належала на підставі свідоцтва на право на спадщину за заповітом, що становить 1/3 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель на вул. Леніна, 8 в с. Герасимівка Новомосковського району Дніпропетровської області. А тому просить визнати за нею та ОСОБА_2 право власності по 1/6 частці домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Герасимівка, вул. Леніна, 8, поділивши між нею, ОСОБА_2 та відповідачами зазначене домоволодіння, виділивши у власність ОСОБА_2 кімнату 1-2 площею 13,5 м2, що складає 1/6 частку від загальної площі домоволодіння, ОСОБА_1 літню кухню В площею 23,1 м2, що складає 1/6 частку від загальної площі домоволодіння.

Крім того, до нині вона не може користуватися належною їй часткою майна, оскільки між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не поділене спадкове майно в натурі. ОСОБА_3 перешкоджає їй та її донці ОСОБА_2 вселенню в будинок, не дає ключів від вхідних дверей та хвіртки, а тому просить зобовязати відповідачів не чинити їй та її донці ОСОБА_2 перешкод у користуванні належною їм часткою вищезазначеного будинку та надвірних побудов та вселити їх у виділену їм частку будинку та надвірних будівель.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_8 позовні вимоги в остаточній редакції підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В судовому засіданні 09 грудня 2015 року представник позивача ОСОБА_8 на питання суду уточнив, що під виділом у власність він розуміє виділ у користування (встановлення порядку користування) зазначених в позовній заяві приміщень (а.с. 221).

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні 24 листопада 2015 року позовні вимоги визнала частково: не заперечувала проти визнання за малолітньою ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на 1/3 частку спірного домоволодіння і виділу їй літньої кухні площею 8 м2. Пояснила, що вона не заперечує, щоб ОСОБА_2 після досягнення 18 років приїздила до спірного домоволодіння, а щодо вселення позивачів в будинок заперечує, оскільки не бажає, щоб в будинку проживали позивачі. Уточнені позовні вимоги в остаточній редакції в судовому засіданні 09 грудня 2015 року не визнала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні 24 листопада 2015 року позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти визнання за малолітньою ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на 1/3 частку спірного домоволодіння, виділу їй літньої кухні площею 8 м2, заперечував проти вселення позивачів в будинок. Уточнені позовні вимоги в остаточній редакції в судовому засіданні 09 грудня 2015 року не визнав в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Допитана в якості свідка, ОСОБА_6 пояснила суду, що за життя батька ОСОБА_7 вони всією родиною приїжджали до спірного будинку. Після смерті батька, в 2013 році, коли вона з матір'ю та сестрою, позивачами у справі, приїхали до спірного домоволодіння в с. Герасимівка, ОСОБА_3 не впустила їх на територію, відмовила відкрити ворота, і вони поїхали.

Третя особа державний нотаріус Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 в судове засіданні не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши в якості свідка ОСОБА_6, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступних обставин.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_7 за життя належала 1/3 частка в праві спільної власності на домоволодіння, яке складається з житлового будинку А, саман, обкладений цеглою, житловою площею 31,7 м2, загальною площею 41,6 м2, з надвірними побудовами: сарай Б, літня кухня В, літня кухня Г, гараж Д., погріб Е, вбиральня Ж, спорудження № 1-3, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Герасимівка, вул. Верхня, 8 (а.с. 179 зворот).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 507 від 14 липня 2015 року на підставі рішення № 5 пятнадцятої сесії двадцять другого скликання Новостепанівської сільської ради «Про найменування вулиць, присвоєння номерних знаків будинкам на території сільської ради» від 12 березня 2001 року відбулась зміна адреси з вул. Верхня, 8 на вул. Леніна, 8 (а.с. 73).

26 вересня 2012 року ОСОБА_7 Ф помер, і відкрилась спадщина згідно зі ст. 1220 ЦК України (а.с. 108).

Після смерті ОСОБА_7 його дружина ОСОБА_1, доньки ОСОБА_6 та малолітня ОСОБА_2 прийняли спадщину, що, зокрема, складається з 1/3 частки в праві спільної власності на домоволодіння, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Герасимівка, вул. Верхня, 8 (а.с. 96, 107, 211).

20 жовтня 2015 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 відмовлено ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, померлого 26 вересня 2012 року (а.с. 212).

Таким чином, зясовані обставини переконують суд в прийнятті ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2 спадщини відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, інших спадкоємців судом не встановлено, а також в тому, що спадщина складається з 1/3 частки у праві власності на домоволодіння під № 8 на вул. Леніна в с. Герасимівка Новомосковського району Дніпропетровської області.

Звідси, враховуючи положення ст.ст. 182, 190, 210 ЦК України про нерухому річ як про обєкт цивільних прав та значення державної реєстрації як публічного підтвердження в тому числі переходу прав на таку річ, відповідно до ст.ст. 1216, 1297, 1301 ЦК України суд захищає право особи на спадщину і повноважний визнати розмір частки у спадщині, а не у праві спільної часткової власності на нерухому річ і не само право на таку частку, яка припадає на кожного зі спадкоємців у розмірі 1/9. Частка у праві спільної власності, яка належала спадкодавцю, що відповідно до ст. 1226 ЦК України входить до складу спадщини та згідно з ч. 2 ст. 1299 ЦК України виникне у спадкоємця після державної реєстрації права на спадщину.

Суд, у відповідності до ст. 4 ЦПК України визнає достатнім і ефективним способом захисту прав позивачів визнання згідно зі ст. 1296 ЦК України по суду права на спадщину, оскільки у відповідності до ст. 11 ЦПК України питання про поділ спадщини в натурі за правилами ст. 1278 ЦК України перед судом позивачами не ставилось.

Вирішуючи позовні вимоги про поділ між сторонами спірного домоволодіння шляхом виділу у власність ОСОБА_2 кімнати 1-2 площею 13,5 м2, що складає 1/6 частку від загальної площі спірного домоволодіння, а ОСОБА_1 літньої кухні В площею 23,1 м2, що складає 1/6 частку від загальної площі домоволодіння, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні цих вимог, виходячи з наступного.

В судовому засіданні 09 грудня 2015 року представник позивача ОСОБА_8 уточнив, що під виділом у власність він розуміє виділ у користування (встановлення порядку користування) зазначених вище приміщень. Крім того, в судовому засіданні 24 листопада 2015 року представнику позивача ОСОБА_8 розяснювалось судом право заявити клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи у звязку із заявленими позивачами вимогами про виділ частки у праві власності в натурі, від чого представник позивача відмовився і не вважав необхідним.

Відповідно до ст. 47 ЖК УРСР норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Згідно зі ст.ст. 48, 50 ЖК УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам. При наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя. Не допускається також заселення квартири, збудованої для однієї сім'ї, двома і більше сім'ями або двома і більше одинокими особами, за винятком випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 54 цього Кодексу.

Як вбачається з технічного паспорту на спірний будинок, житлова площа останнього складає 31,7 м2. Будинок має дві жилі кімнати, одна з яких прохідна площею 13,5 м2, інша площею 18,2 м2.

Таким чином, визначення порядку користування спільною частковою власністю у вигляді домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Герасимівка, вул. Леніна, 8, з виділенням позивачам у користування кімнати 1-2 жилою площею 13,5 м2, а також літньої кухні В площею 23,1 м2, яка взагалі не є жилим приміщенням, а відповідачам кімнати жилою площею 18,2 м2, із залишенням у спільному користуванні погребу, убиральні, колодязя і хвіртки, призведе до порушення прав відповідачів, а також іншого спадкоємця після смерті ОСОБА_7 третьої особи ОСОБА_6

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідачів не чинити перешкоди у корисуванні власністю та вселення позивачів до спірного будинку, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Частиною 3 статті 47 Конституції України гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 316 ЦК України, яка передбачає поняття права власності, визначено, що правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них на праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

За положеннями ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та вправі розпоряджатись цією власністю за власним розсудом (продавати, дарувати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом правочини).

Відповідно ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що відповідачі здійснюють перешкоди позивачам у користуванні житловим приміщенням в будинку і спірним домоволодінням в цілому, співвласниками якого вони є, шляхом не допуску до нього. Даний факт підтверджується як поясненнями у судовому засіданні відповідачів, так і поясненнями ОСОБА_6, допитаної в судовому засіданні в якості свідка.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним відновити порушене право позивачів на користування та розпорядження своєю власністю, шляхом їх вселення у спірний будинок та зобовязання відповідачів не чинити їм перешкод у користуванні домоволодінням під № 8 на вул. Леніна в с. Герасимівка Новомосковського району Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кожною окремо, по 1/9 частці у праві спільної власності на домоволодіння під № 8 на вул. Леніна в с. Герасимівка Новомосковського району Дніпропетровської області, що складається з житлового будинку А, саман, обкладений цеглою, сараю Б, літньої кухні В, літньої кухні Г, гаражу Д, погребу Е, вбиральні Ж, спорудження № 1-3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого 26 вересня 2012 року.

Вселити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в житлове приміщення будинок літ. А під № 8 на вул. Леніна в с. Герасимівка Новомосковського району Дніпропетровської області.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, належними їм частками домоволодіння під № 8 на вул. Леніна в с. Герасимівка Новомосковського району Дніпропетровської області.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) з ОСОБА_3 і ОСОБА_4, з кожного окремо, відшкодування справленого судового збору по 368,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а особами відсутніми в судовому засідання з наступного за днем вручення його копії.

Суддя Г.Є. Майна