Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гаврилової О.В.,

при секретарі - Неділько Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, Державної реєстраційної служби України про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідачів Київської міської ради та Головного управління юстиції в м. Києві.

Ухвалою Дніпровський районний суд м. Києва від 09.12.2015р. (а.с.98), за заявою позивача (а.с.93) змінено первісних відповідачів Київську міську раду та Головне управління юстиції в м. Києві на належних відповідачів ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 та Державну реєстраційну службу України.

В позовній заяві, предмет якої було змінено в порядку, передбаченому ст.31 ЦПК України, ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, просить визнати право власності в порядку спадкування на ? частину квартири АДРЕСА_1 за малолітньою ОСОБА_2 та зобов'язати Державну реєстраційну службу України здійснити реєстрацію ? частини квартири АДРЕСА_1 за законом на спадщину на ОСОБА_2

Вимоги позову мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6, яка є матір'ю малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Батько малолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5. Рідна сестра ОСОБА_7 - ОСОБА_1 є опікуном ОСОБА_2 згідно розпорядження Козелецької районної адміністрації Чернігівської область від 23.02.2015 року. Син померлої ОСОБА_6 - ОСОБА_4 після смерті матері проживає в сім'ї свого батька ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_6 залишилась однокімнатна квартира АДРЕСА_1, яку та успадкувала згідно свідоцтва про право на спадщину від 18.12.2009р. 01.04.2015 року на підставі заяви ОСОБА_1 до державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Василевської О.П. про надання письмової відповіді, щодо не оформлення ? частини спадкового майна померлої ОСОБА_6, винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1 після померлої ОСОБА_6 у зв'язку з тим, що право власності на вказану квартиру у померлої не виникло. Наведені обставини змусили позивача звернутися з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала вимоги позову в повному обсязі та просила їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Також просила не стягувати з відповідача сплачений судовий збір.

Відповідач ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Представник відповідача Державної реєстраційної служби України в судове засідання не з'явився, заяв чи клопотань суду не подав, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_4, батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.57).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_2, батьками якої є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с.79).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с.53).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 (а.с.67).

Доказів перебування ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у шлюбі на час смерті останньої суду не надано.

Розпорядженням Козелецької районної державної адміністрації №22 від 30.01.2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено статус дитини -сироти (а.с.69).

Розпорядженням Козелецької районної державної адміністрації №47 від 23.02.2015 р. над малолітньою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено опіку та призначено опікуном ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.80).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.12.2009р. (а.с.73).

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

11.11.2014 року ОСОБА_3, який діє від імені малолітнього сина ОСОБА_4, звернувся до Першої київської державної контори із заявою про прийняття ОСОБА_4 спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_6 (а.с.52)

01.04.2015 року ОСОБА_1, яка діє як опікун від імені малолітньої ОСОБА_2, звернулась до Першої київської державної контори із заявою про прийняття ОСОБА_2 спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_6 та складається з вищезазначеної квартири (а.с. 75).

Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів спадкової справи №1336/2014, заведеної щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6, копія якої долучена до матеріалів справи, дані про інших осіб, які б у встановлені законом строки прийняли спадщину, відсутні.

Разом з тим, постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Василевської О.П. від 01.04.2015р. відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6, з підстав відсутності державної реєстрації права власності на зазначену квартиру за спадкодавцем (а.с.70).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.

Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України.

За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Відсутність державної реєстрації майнових прав за спадкодавцем не позбавляє спадкоємців права на спадщину.

Як роз'яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя ОСОБА_6 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, право власності на яку у встановленому законом порядку не зареєструвала.

В той же час обставин, які б вказували, що за життя спадкодавець ОСОБА_6 набула або володіла нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім малолітньої ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_4 в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено.

Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, відсутність якої не може бути підставою позбавлення спадкоємця права на спадщину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позову про зобов'язання Державної реєстраційної служби України здійснити реєстрацію на ? частину квартири АДРЕСА_1 за законом на спадщину на ОСОБА_2, суд зазначає наступне.

Позивачем не зазначено обставин та не надано доказів на підтвердження того, що вона зверталась до Державної реєстраційної служби України із заявою про здійснення реєстрації права власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та їй в цьому було неправомірно відмовлено, тому ця вимога позову є передчасною.

Таким чином, позов у цій частині вимог не підлягає задоволенню.

Позивач не ставить вимогу про стягнення судового збору з відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 182, 328, 392, 1216-1218, 1233, 1267-1269, 1297 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, ст.1, 3, 4, 10, 11, 15, 16, 57-60, 174, 179, 197, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, Державної реєстраційної служби України про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.12.2009 року Державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №5-1062.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі через Дніпровський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: