Справа № 265/6615/15-ц
Провадження № 2/265/140/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 січня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Щербіна А.В.,

при секретарі Себко Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2015 року до суду надійшов позов ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 01лютого 2010 року ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, складають між нею та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідач зобовязалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, оплачувати комісію на умовах, передбачених договором. ОСОБА_2 своєчасно зобовязання за договором не виконувала, у звязку з чим станом на 31 серпня 2015 року має заборгованість в сумі 13 085,96 гривень, яка включає: 1 735,07 гривень заборгованість за кредитом, 7 809,65 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 680,00 гривень заборгованість за пенею та комісією, 250 - штраф (фіксована частина), 611,24 гривень - штраф (процентна складова). На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 13 085,96 гривень, а також судовий збір в сумі 1 218 гривень.

Представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства КБ «Приватбанк», ОСОБА_3, діючий на підставі довіреності, у відкрите судове засідання не зявився, надавши заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, зазначає, що всі необхідні докази є в матеріалах справи, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась. Судові повістки про виклик до суду були направлені рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованою адресою проживання відповідача.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_2. між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» 01 лютого 2010 року був укладений договір кредиту, який складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку.

Згідно до умов договору ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту та зобовязалась повернути наданий кредит, а також сплатити відсотки за користування ним.

При укладанні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що кредитний ліміт поступово збільшувався банком, що відповідає п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з доданого до позову розрахунку заборгованості за вказаним договором, ОСОБА_2 умови договору належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 31 серпня 2015 року має заборгованість в сумі 13 085,96 гривень, яка включає: 1 735,07 гривень заборгованість за кредитом, 7 809,65 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 680,00 гривень заборгованість за пенею та комісією, 250 - штраф (фіксована частина), 611,24 гривень - штраф (процентна складова).

Вказаний розрахунок проведений відповідно до умов укладеного договору, процентна ставка розрахована відповідно до умов договору з урахуванням фіксованої процентної ставки 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Крім того, позивачем нараховані штрафи за неналежне виконання умов договору: штраф (фіксована частина) 250 гривень, штраф (процентна складова) 611,24 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязань забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України).

Однак, суд вважає, що умовами договору від 01 лютого 2010 року закріплена подвійна цивільна відповідальність позичальника одного виду за одне й те саме правопорушення (п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг): при порушенні позичальником строків за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 гривень та в розмірі 5% від суми позову.

На підставі наведеного суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог банку в частині стягнення з відповідача фіксованої суми штрафу в розмірі 250 гривень за кредитним договором, та вважає, що визначення фіксованого штрафу, закріплене в Умовах та правилах надання банківських послуг, не відповідає визначенню штрафу, закріпленому в нормах цивільного законодавства, який має обчислюватися у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, та є подвійною цивільною відповідальністю одного виду за одне й те саме правопорушення.

При цьому за ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає встановленим факт порушення позичальником ОСОБА_2 умов договору кредиту від 01 лютого 2010 року, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково в межах стягнення з відповідача на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом в сумі 12 585,96 гривень, яка включає: 1 735,07 гривень заборгованість за кредитом, 7 809,65 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 680,00 гривень заборгованість за пенею та комісією, 611,24 гривень - штраф (процентна складова). В решті позовних вимог позов задоволенню не підлягає.

Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання нею обовязків за кредитним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з неї грошових сум та їх розміру.

Приймаючи до уваги, що рішення ухвалено на користь позивача частково, за положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, які складають 1 218 гривень.

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного Кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ЕДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором, укладеного 01 лютого 2010 року між ОСОБА_1 акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 сумі 12 585 (дванадцять тисяч пятсот вісімдесят пять) гривень 96 копійок, а також судовий збір у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень.

3. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

4. Позивачем рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ___________________________