Справа № 199/5456/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

30 листопада 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Лавріщевій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання правочину недійсним.

В обґрунтування позову посилалась на те, що 11 липня 2005 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є відповідач ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №DNHDGK00000097, відповідно до умов якого позивачка отримала кредит у розмірі 80000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом 11,04% на рік з кінцевим терміном повернення 10 липня 2025 року.

У забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_1 11.07.2005 року був укладений договір іпотеки №DNHDGK0000009, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за яким передано в іпотеку будинок №331а по вулиці Грінченка в м. Дніпропетровську.

05 грудня 2006 року ОСОБА_2 помер, актовий запис №9675 від 13.12.2006 року, спадкоємцями після смерті якого є неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка зазначає, що в іпотечному договорі як іпотекодавець зазначена ОСОБА_1, але вона ніколи не укладала та не підписувала вказаний договір і дізналася про його існування лише в травні 2013 року, коли ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог позивачка просила суд визнати недійсним іпотечний договір №DNHDGK0000009 від 11 липня 2005 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий №446; скасувати реєстрацію вказаного іпотечного договору №DNHDGK0000009 від 11 липня 2005 року в реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №2174587, 2174598 (а.с.3-4, 36-37, 44-45).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, представником позивача ОСОБА_6 надано заяву щодо розгляду справи за їх відсутності, просили позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_7 просив розглянути справу за його відсутності та застосувати строк позовної давності, відмовивши позивачу в задоволенні позову.

Інші учасники процесу відповідачка ОСОБА_3, її представник ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 до суду не зявилися, причин неявки суду не повідомили, про день слухання справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 липня 2005 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є відповідач ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №DNHDGK00000097, відповідно до умов якого позивачка отримала кредит у розмірі 80000,00 доларів США для купівлі нерухомого майна зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% річних з кінцевим терміном повернення 10 липня 2025 року.

В той же день 11.07.2005 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки №DNНDGК0000009. Згідно з умовами договору іпотеки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали в іпотеку будинок №331-а по вул. Грінченка в м. Дніпропетровську, загальною площею 464,10 кв.м., житловою площею 138,60 кв.м., а також земельну ділянку площею 816 кв.м. за тією ж адресою. Ціна предмету іпотеки була встановлена у розмірі 899790,00 грн. (а.с.5-7).

Відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі.

05 грудня 2006 року ОСОБА_5 помер, актовий запис №9675 від 13.12.2006 року. Спадкоємцем першої черги після його смерті є неповнолітня донька ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_2, колишня дружина померлого.

В порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка ОСОБА_1 свої зобов'язання належним чином не виконує, тому станом на 09.04.2013 року має заборгованість за кредитним договором №DNНDGК00000097 194362,11 доларів США, що в еквіваленті становить 1552953,26 грн.

Дані обставини встановлені рішенням колегії суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2014 року (а.с.79-80).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

На думку суду, позивачка звернулась до суду з порушенням строку позовної давності, до ухвалення рішення представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» заявив клопотання про застосування наслідків порушення строків позовної давності.

До посилань позиваки про те, що вона не знала про існування договору іпотеки та не підписувала його, суд ставиться критично, оскільки належних та допустимих доказів цим обставинам суду не надано. До того ж, суд звертає увагу на те, що договір іпотеки був укладений в той самий день, що й кредитний договір на значну суму в іноземній валюті, яка була надана банком для купівлі нерухомості домоволодіння №331-а по вул. Грінченка в м. Дніпропетровську, договори купівлі-продажу якого також були укладені 11.07.2005 року, та всі зазначені договори були посвідчені одним приватним нотаріусом ОСОБА_4

Також суд вважає зазначити, що по справі за клопотанням позивачки призначалась судова почеркознавча експертиза, яка не була проведена у зв'язку з ненаданням сторонами оригіналу договору іпотеки. Сторони, у томи числі й позивачка, не вживали заходів, стосовно можливості проведення судової почеркознавчої експертизи, а надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, у зв'язку з чим суд розглянув дану справу на підставі доказів, що знаходяться в матеріалах справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає ОСОБА_1 в позові ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання правочину недійсним, - відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 57-60, 209, 212-215, 222, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання правочину недійсним, - відмовити.

Судові віднести на рахунок сторони, що їх понесла.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г.Якименко