Справа №490/9559/13-ц 20.01.2016 20.01.2016 20.01.2016
Провадження №22-ц/784/249/16
Справа 490/9559/13-ц
Провадження 22ц-/784/249/16 Головуючий по 1 інстанції Подзігун Г.В.
Категорія 47 Доповідач апеляційного суду Колосовський С.Ю.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2016р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

з участю: секретаря судового засідання Богуславської О.М., позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015р.

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_8 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та визнання недійсним правовстановлюючого документу,

встановила:

У серпні 2013р. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 пред'явили позов до Миколаївської міської ради, ОСОБА_8 про:

- визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської міської ради №14/41 від 26 січня 2012р. про надання ОСОБА_8 у власність земельної ділянки площею 678 м2 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1

- визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 678 м2 по АДРЕСА_1, виданого 05 березня 2012р. Миколаївським міським головою на ім'я ОСОБА_8

Позивачі вказували, що орган місцевого самоврядування прийняв рішення про надання у власність земельної ділянки ОСОБА_8 без погодження з ними меж як з користувачами суміжних земельних ділянок.

Крім того, за рахунок їх земельних ділянок відбулось збільшення земельної ділянки ОСОБА_8, що призвело до порушення їх прав як землекористувачів.

Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили про задоволення їх вимог.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради депутатів трудящих №1399 від 29 серпня 1955р. за житловими будинками по АДРЕСА_2 (на даний час це АДРЕСА_2 були закріплені земельні ділянки площами відповідно 466 м2, 468 м2, 1066 м2.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є власниками житлових будинків по вул. Великій Морській відповідно №135/1, №135/2, №137/2, №137/3, 137/7, №137/1, які були самочинно побудовані на земельних ділянках №135 і №137 замість знесених будівель і споруд по цій же вулиці та узаконені рішенням Заводського суду м. Миколаєва від 06 грудня 2007р. за їх попередніми власниками: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

ОСОБА_8 є власником домоволодіння №133-а по вул. Великій Морській.

Власники домоволодіння АДРЕСА_1 які є разом з ОСОБА_8 правонаступниками прав на земельну ділянку по АДРЕСА_2 до участі у справі не притягались.

Рішенням Миколаївської міської ради №14/41 від 26 січня 2012р. ОСОБА_8 надана у власність земельна ділянка площею 678 м2 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1.

05 березня 2012р. Миколаївським міським головою на підставі вказаного рішення на ім'я ОСОБА_8 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 678 м2 по АДРЕСА_1.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2012р. між позивачами по даній справі визначено порядок користування земельною ділянкою (фактично земельними ділянками АДРЕСА_2 на якій розташовані їх житлові будинки.

У користування ОСОБА_2 виділено земельну ділянку загальною площею 202,78 м2. При цьому порядок землекористування між позивачами визначався виходячи із площі, яку вони фактично займали, а саме 1000 м2, що на 66 м2 перевищує сукупну площу земельних ділянок №135 і №137 за первісним правовстановлюючим документом.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не є предметом перевірки на його законність і обґрунтованість в апеляційному порядку відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК.

Доказів того, що ОСОБА_2 користується земельною ділянкою площею меншою ніж виділено у його користування вищеназваним рішенням суду, як і того, що ОСОБА_8 як одному із правонаступників земельної ділянки по АДРЕСА_1 надано у власність земельну ділянку більшою площею в матеріалах справи немає.

Враховуючи те, що оскаржене рішення органу самоврядування ґрунтується на технічній документації, яку було виготовлено в установленому порядку і з дотриманням актів цивільного законодавства, а ОСОБА_2 не довів, що цим рішенням порушені його права як землекористувача, то можна погодитись з рішенням суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи ОСОБА_2 стосовно того, що передача у власність ОСОБА_8 земельної ділянки порушила права всіх позивачів є безпідставними, так як кожному із позивачів належить окремий житловий будинок з конкретно визначеними, за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2012р., площами земельних ділянок. А так як позивачі використали своє право на звернення до суду, а з апеляційною скаргою звернувся лише один із них без відповідного права на представництво решти позивачів, то вказані твердження апелянта не мають під собою юридичного підґрунтя.

Посилання позивача ОСОБА_2 на відсутність погодження меж були предметом дослідження суду першої інстанції і наданим з цього приводу доказам, а саме: ситуаційній схемі та заявам на яких містяться підписи суміжних землекористувачів (т.1 а.с.159,161,163,165,171) дана оцінка у відповідності з вимогами ст.212 ЦПК.

Аргументи позивача щодо лінії розмежування теж не можна визнати обґрунтованими, тому що при встановленні порядку землекористування між позивачами межа з відповідачем визначена по паркану, який до того ж спорудив забудовник при будівництві житлових будинків позивачів.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст.308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: