Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

01 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Ларіонової Н. М. ,

при секретарі - Матіос А. О.,

за участю представника позивача Вітошка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний судноремонтний завод» (надалі ПАТ «Київський суднобудівний судноремонтний завод») до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 р. ПАТ «Київський суднобудівний судноремонтний завод» звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування кімнатою № 402 в гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, мотивуючи тим, що ОСОБА_2, було надано кімнату в гуртожитку по АДРЕСА_2. Даний гуртожиток знаходиться на балансі ПАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод», що підтверджується договором купівлі-продажу майна державного підприємства від 14 квітня 1993 року, листом № 10-21-2131 від 27.02.1998 р. Фонду державного майна України та додатком до нього. У відповідності до картки форми А, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2, хоча фактично, з дня реєстрації місця проживання та по даний час в зазначеному гуртожитку не проживав та не з'являється. В період з 09 вересня 2014 року по 04 березня 2015 року, відповідальними працівниками ПАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» були складені акти про те, що ОСОБА_2, зареєстрований, але не проживає у приміщенні в якому він зареєстрований. Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2, не проживає у кімнаті без поважних причин понад шість місяців, не цікавиться гуртожитком та не бере участі в його утриманні та оплаті платежів за житлово-комунальні послуги, особисті його речі відсутні, в зв'язку з чим, ПАТ «Київський суднобудівний судноремонтний завод» звернувся за захистом порушеного права до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що в спірній кімнаті відповідач не живе з часу реєстрації, але письмово (відповідними актами) підтверджений цей факт лише з вересня 2014 р., оскільки з цього часу зафіксовано відсутність відповідача у спірному житловому приміщенні, відсутність його речей та майна. Він входив до складу комісії по перевірці проживання відповідача у гуртожитку, яка відбувалася в присутності і 2 мешканців гуртожитку. Зазначив, що наявні всі передбачені законом підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог закону. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

В зв'язку з цим, суд на підставі ст.ст.169 ч.4, 224 ч.1 ЦПК України постановляє заочне рішення.

Суд, встановивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 було надано ліжко-місце в кімнаті в гуртожитку по АДРЕСА_2, що у Подільському районі м.Києва. Даний гуртожиток знаходиться на балансі ПАТ «Київський суднобудівний судноремонтний завод», що підтверджується договором купівлі-продажу майна державного підприємства від 14 квітня 1993 року, листом № 10-21-2131 від 27.02.1998 р. Фонду державного майна України та додатком до нього (а.с. 5, 6, 7).

У відповідності до картки форми А ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав реєстрацію місця проживання 20.06.2006 р. за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 15).

За змістом ст.64 ЖК України члени сім'ї та такі, що перестали бути членами сім'ї наймача житлового приміщення, користуються рівними правами по користуванню житлом.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймодавця чи членів його сім'ї за ним зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з актами, складеними житловим органом 09.09.2014 р., 15.10.2014 р., 10.11.2014 р., 02.12.2014 р., 14.01.2015 р., 06.02.2015 р., та 04.03.2015 р., ОСОБА_2 не проживає за місцем своєї реєстрації (а.с. 36-42).

Допитана в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3, яка є завідувачем гуртожитку з 1979 р. та яка підписувала акти, підтвердила суду той факт, що ОСОБА_2 не мешкає в спірній кімнаті з часу реєстрації, перешкод в користуванні ОСОБА_2 ніхто не чинив, його речі і майно в кімнаті відсутні.

У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Даних про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим доказам.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_2 мав об'єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому ПАТ «Київський суднобудівний судноремонтний завод» не чинило, майно та речі відповідача в кімнаті відсутні. Між тим, письмовими доказами факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні підтверджений лише з вересня 2014 р.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що ОСОБА_2, не мешкаючи в спірній кімнаті з вересня 2014 р. без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку.

На спростування доводів позивача відповідач всупереч вимогам ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України не надав суду доказів, котрі б підтверджували факт його проживання у спірному житловому приміщенні або поважність причин не проживання у цій квартирі.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Статтею ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, ст.ст.64, 71, 72 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 208-209, 212, 213, 214-215, 224, 226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний - судноремонтний завод» до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування кімнатою № 402 в гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуто Подільським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до районного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова