АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/2693/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Перетятько А.К.

за участю:

позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, в якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь для утримання доньки ОСОБА_4, у розмірі 1/4 з усіх його видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що ОСОБА_3 добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання доньки проте з січня 2015 року перестав, тому позивач змушена була звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2, на утримання доньки ОСОБА_4, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 30 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 25 грудня 2015 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просив змінити рішення суду в частині визначення розміру аліментів. Посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на те, що з нього відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини від заробітку та зазначає, що відповідно до судової практики при визначені розміру аліментів на двох дітей має стягуватись 1/3 частини заробітку, тобто по 1/6 на кожну дитину.

Відповідач в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3з вересня 2000 року по листопад 2004 рікперебували у зареєстрованому шлюбі.

В період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них 13 січня 2001 року народилась донька ОСОБА_4підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 виданого виконкомом Дідівщинської сільської ради Фастівського району 06 березня 2001 року. Після розірвання шлюбу донька ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 добровільно надавав кошти на утримання доньки проте з січня 2015 року від перестав добровільно виконувати свій обов'язок по утриманні дитини (а.с. 15).

З матеріалів справи вбачається, що у відповідача від другого шлюбу з ОСОБА_6 є донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року по справі № 381/3172/15-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_6, на утримання доньки ОСОБА_8, аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 29 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 36).

Визначаючи розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, відповідач має стабільний дохід, але ухиляється від виконання свого обов'язку по утриманню доньки. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів, з огляду на те, що сукупний розмір стягнутих аліментів на утримання дочок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за рішеннями судів складає 30 % від заробітної плати ОСОБА_3, що не перевищує максимального розміру аліментів встановленого ст.128 КЗпП України та ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» та враховуючи те, що донька ОСОБА_4 знаходяться на утриманні матері. Крім того відповідачем не надано доказів того, що він не може сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла до висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, і на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: