Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4952/15-ц
Провадження №: 2/332/81/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ „ПриватБанк" у листопаді 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що 17.09.2008 р. між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, та відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2015 року має заборгованість 5591,66 грн.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив справу розглянути без нього, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій проти позову заперечувала, просила застосувати позовну давність та в позові відмовити, просила справу розглянути без неї.

У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17.09.2008 р. між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, та відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2015 року має заборгованість 5591,66 грн.

При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 9.4 Умов та правил надання банківських послуг за наявності надлишкових витрат платіжного ліміту по картці і непогашення його клієнтом протягом шести місяців, карта закривається, наступне поновлення карти можливе тільки після погашення заборгованості Клієнтом (а.с.11). Інших доказів стосовно строку дії картки сторони суду не надали.

Згідно статей 526,527,530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно умов договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання вказаним договором належним чином не виконав.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Однак, відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

До таких же висновків дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 19.03.2014р. по справі № 6-24цс14.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно наданої банком інформації, відповідач здійснив останній платіж 02.03.2011р., що підтверджується Розрахунком заборгованості (а.с.4) та Рухом коштів по кредитному рахунку ОСОБА_1 (а.с.58).

Відповідно до ч.1 ст.254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно п.6.9. Умов та правил надання банківських послуг у випадку виникнення заборгованості Клієнт зобов'язаний погашати заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення.

Таким чином, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі, враховуючи висновки Верховного Суду України про застосування положень ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України, які викладені у постанові від 16.04.2014р. № 6-24цс14, починається із наступного дня після 02.04.2011р. По цій справі позивач звернувся до суду 24.11.2015р., що підтверджується вхідним штампом на позові (а.с.1), отже трирічний строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, по вимогам банку минув. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Про застосування строку цієї позовної даності відповідач письмово заявив (а.с. 39).

Отже, позовні вимоги банку не засновані на законі, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд в силу ст.88 ЦПК України не знаходить підстав для стягнення судового збору з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Р.В. Сінєльнік