Номер справи 623/4516/15-ц
Номер провадження 2/623/82/2016
РІШЕННЯ

іменем України

02 лютого 2016 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бутенка В.М.

при секретарі судового засідання Костенко В.В.

судового розпорядника ОСОБА_1

за участю: позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі справу за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювання України у Ізюмському районі Харківської області про стягнення недоплаченої суми страхових виплат в зв'язку з трудовим каліцтвом, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року, позивач, ОСОБА_2, звернулася до суду з зазначеним позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ізюмському районі Харківської області (далі відділення Фонду), в якому просить стягнути з відповідача недосплачену суму страхової виплати втраченого заробітку за період з 01.08.2012 року по 01.08.2015 року одноразово 4166,45 грн, і стягувати з відповідача, починаючи з 1 серпня 2015 року по 1450,23 грн щомісячно, перераховуючи цю суму згідно діючого законодавства України.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 у позовній заяві та у судовому засіданні мотивувала тим, що працювала на Ізюмському оптико-механічному заводі гальваником 3 розряду зі шкідливими умовами праці, 24 липня 1985 року отримала важку травму на виробництві. За висновком МСЕК у 1986 році їй буда встановлена 3 група інвалідності із втратою професійної працездатності 40%. При черговому переогляду 04.11.2002 року МСЕК підтвердила їй 3 групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності.

Вказала, що відповідач визнав свою вину в ушкодженні її здоров'я і у добровільному порядку сплачував їй відшкодування шкоди, розмір якої на 2001 рік становив 136,13 грн щомісячно, що відповідає середньому заробітку 226,88 грн, з чим вона не згодна. Так, мінімальна тарифна ставка 3 розряду по галузі становить: 170,14 грн х 1,35 = 229,69 грн + 229,69 грн х 12% = 257,24 грн. Тому сума відшкодування шкоди становить: 257,24 грн х 60% : 100% = 154,34 грн.

Із 2004 року вона перейшла на пенсію по віку, яка відділенням Фонду не враховувалась при перерахунку втраченого заробітку. При черговому переогляду 09.04.2008 року МСЕК встановила їй 2 групу інвалідності та 70% втрати професійної працездатності безстроково.

Позивачка просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач відділення Фонду позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення на позов (а.с. 26-29).

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, зазначив, що ОСОБА_2 знаходиться на обліку в відділенні Фонду як особа яка отримала професійне захворювання з 18.06.2001 р., з дня прийняття її особової справи від підприємства ІОМЗ, на якому вона отримала професійне захворювання. Після передачі особової справи потерпілій ОСОБА_2 продовжені раніш призначені підприємством страхові виплати, які їй своєчасно виплачувались та індексувались, відповідно до вимог ст. 29 Закону України від 23 вересня 1999 р. №1105-ХІУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», і на даний час складають 1380,42 грн.

Вищевказана регіональна угода на 2001 р., на яку посилається позивач, при постановленні судового рішення не повинна бути застосована, так як вона суперечить Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

На підставі вищевикладеного, приймаючі до уваги, що згідно матеріалів особової справи, та наданих ОСОБА_2 документів, підстави для перерахування страхових виплат потерпілій ОСОБА_2, ні в бік збільшення ні в бік зменшення, відсутні, просить суд в задоволені позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, пояснення представника відповідача відділення Фонду ОСОБА_3, перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

З 1 квітня 2001 року вступив в дію Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі Закон № 1105-XIV), за яким виплати відшкодування шкоди проводить Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України, якому підприємства передають особові справи з документами.

Відповідно до статті 28 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які згідно із Законом Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

У відповідності до ст. 29 цього Закону встановлено, що страхова сума втраченого заробітку підлягає перерахуванню у випадку підвищення середнього розміру заробітної плати у галузях національної економіки України.

Частиною 2 статті 29 Закону № 1105-ХІV передбачено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Згідно з пунктами 4.4.2. - 4.4.4. Порядку призначення та здійснення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей), узгодженого з Міністерством праці та соціальної політики України й затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31 січня 2002 року № 7 (діючого на час виникнення спірних відносин) при проведенні перерахування щомісячних страхових виплат з 1 березня кожного року середньомісячна заробітна плата підлягає коригуванню. При цьому відкоригована середньомісячна заробітна плата не може перевищувати встановлену на дату настання права на перерахування максимальну величину (граничну суму) заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески до Фонду.

Перерахування щомісячних страхових виплат проводиться з урахуванням вимог абзацу 3 частини 1 статті 34 базового Закону № 1105-ХІV, а саме: у разі, коли потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у звязку з одним і тим самим нещасним випадком або професійним захворюванням, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоровя.

Сума перерахованої щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (станом на 1 березня відповідного року) обмежується відкоригованим середньомісячним заробітком потерпілого.

При перерахуванні щомісячних страхових виплат з 1 березня для коригування середньомісячної заробітної плати застосовується коефіцієнт, на який перераховуються щомісячні страхові виплати потерпілим (членам їх сімей) за рішенням правління Фонду.

Аналогічна норма міститься і в новій редакції Порядку призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей), затвердженого постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24, згідно з пунктами 3.4.4., 3.8.2. якого розмір щомісячної страхової виплати встановлюється з урахуванням коефіцієнтів перерахування, які встановлюються правлінням Фонду щороку з 1 березня; перерахування розміру щомісячної страхової виплати проводиться виходячи з відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат, затверджений правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Порядок призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей) затверджено відповідно до Закону № 1105-ХІV із змінами Законом України від 23 лютого 2007 року, що набрав чинності 20 березня 2007 року, відповідно до яких пункт 7 частини 7 статті 17 Закону № 1105-ХІV доповнено абзацом одинадцятим та визначено повноваження правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків щодо затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат.

Статтею 30 Закону № 1105-XIV передбачено, що ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду соціального страхування від нещасних випадків і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоровя.

Судом установлено, що ОСОБА_2, з 20.07.1969 року по 25.10.2000 року перебувала у трудових правовідносинах з Ізюмським оптико-механічним заводом, працювала на різних посадах зі шкідливими умовами праці, з 22.09.1980 року на посаді гальваніка 3 розряду в цеху 04.

24 липня 1985 року ОСОБА_2 отримала травму на виробництві, про що було складено акт Н1 № 59 від 18 червня 2001 року.

З жовтня 1986 року потерпілій ОСОБА_2, згідно висновків Харківського НДІ гігієни праці та профзахворювань, встановлено професійне захворювання, встановлена 3 група інвалідності та 40% втрати професійної працездатності.

З жовтня 1986р. по квітень 2001р. виплати, які відшкодовували частину втраченого заробітку, в звязку отриманим професійним захворюванням, відповідно розміру відсотку втрати професійної працездатності та діючого законодавства, здійснювало підприємство роботодавець, Ізюмський оптико-механічний завод.

Згідно довідки підприємства «Про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи потерпілої на 01 квітня 2001р.» сума відшкодування втраченого заробітку склала 136 грн 13 коп.

З 28 квітня 2001р. згідно заяви потерпілої ОСОБА_2, особову справу передано до відділення Фонду, для продовження раніш призначених страхових виплат.

Згідно довідки МСЕК сер.2-18 АЕ №013130 від 08.11.2000р. ОСОБА_2 підтверджено 3 група інвалідності і встановлено 60 % втрати професійної працездатності на період з 01.11.2000р. по 01.11.2002р.

Відділення Фонду постановою № 26 від 28.06.2001р. продовжило ОСОБА_2 страхові виплати, які відшкодовували частину втрачено заробітку 136,13 грн.

З 28 квітня 2001 р. по даний час, потерпіла ОСОБА_2, знаходиться на обліку у відділенні Фонду, як особа яка отримала ушкодження здоровя на виробництві (професійне захворювання), та отримує страхові виплати, відповідно ступеня втрати професійної працездатності та діючого законодавства, а саме на підставі:

Постанова відділення Фонду №345 від 25.03.2002р. «Про призначення перерахованої страхової виплати» в сумі 141,68грн.

Постанова відділення Фонду №637 від 07.11.2002р. «Про продовження призначеної страхової виплати» в сумі 141,68грн.

Постанова відділення Фонду №878 від 28.03.2003р. «Про призначення перерахованої страхової виплати у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки з 01 березня 2003 в сумі 167,47грн.

Постанова відділення Фонду № 1173 від 25.03.2004р. «Про призначення перерахованої щомісячної виплати з 01 березня 2004 в сумі 192,93грн.

З 19.03.2004р. потерпіла ОСОБА_2 замість пенсії по інвалідності в насідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання обрала пенсію за віком. Так, як при перерахуванні щомісячної страхової виплати з 01.03.2004р. пенсія по інвалідності не вплинула на розмір страхової виплати, щомісячна страхова виплата залишилась без змін з 19.03.2004р. - 192,93грн. (Постанова відділення Фонду №1435 від 21.07.2004р.).

Довідка МСЕК сер.ХАР-4 № 000736 від 03.11.2004р. - 60% з 01.11.2004 - безстроково.

Постанова відділення Фонду №1495 від 04.11.2004р. «Про продовження раніше призначеної страхової виплати» в сумі - 192,93грн.

Постанова відділення Фонду №1569 від 25.03.2005р. «Про призначення перерахованої щомісячної страхової виплати з 01 березня2005в сумі - 238,85грн.

Постанова відділення Фонду №674 від 31.03.2006 р. «Про призначення перерахованої щомісячної страхової виплати з 01 березня 2006 р.» в сумі - 329,34грн.

Постанова відділення Фонду №605 від 30.03.2007 р. «Про призначення перерахованої щомісячної страхової виплати з 01 березня 2007 р.» в сумі - 389,61грн.

Постанова відділення Фонду №2 від 07.04.2008р. «Про призначення перерахованої щомісячної страхової виплати з 01 березня 2008 р.» в сумі - 438,31грн.

Довідка МСЕК сер.ХАР-6 № 000869 від 09.04.2008р. - 70% з 09.04.2008 - безстроково.

Постанова відділення Фонду №3 від 15.04.2008р. «Про призначення потерпілому перерахованої страхової виплати у разі зміни ступеня втрати професійної працездатності» в сумі - 511,36грн.

Постанова відділення Фонду №9 від 31.03.2009р. «Про призначення перерахованої щомісячної страхової виплати з 01 березня 2009 р.» в сумі - 543,58грн.

Постанова відділення Фонду №23 від 09.04.2010р. «Про призначення перерахованої щомісячної страхової виплати з 01 березня 2010 р.» в сумі - 543,58грн.

Постанова №42 від 19.05.2011р. «Про призначення перерахованої щомісячної страхової виплати з 01 березня 2011 р.» в сумі - 599,03грн.

Постанова відділення Фонду №59 від 12.04.2012р. «Про призначення перерахованої щомісячної страхової виплати з 01 березня 2012 р.» в сумі - 897,20грн.

Постанова відділення Фонду №66 від 29.03.2013р. «Про призначення перерахованої щомісячної страхової виплати з 01 березня 2013 р.» в сумі - 1279,36грн.

Постанова відділення Фонду №81 від 31.01.2015р. «Про призначення перерахованої щомісячної страхової виплати з 01 березня 2014 р.» в сумі - 1380,42грн.

03.10.2005р. вих.№645, на звернення особисто ОСОБА_2, до управління відділення Фонду у Харківській області, позивачці було надана відповідь з розрахунками страхових виплат з часу прийняття особової справи по 03.10.2005 року.

05.03.2009р. вих.№98 на повторне звернення потерпілої ОСОБА_2, особова справа останньої направлялась до управління відділення Фонду у Харківській області, де була перевірена фахівцями управління.

Таким чином, з 26.06.2001 р., відповідно до вимог вимогам ст.7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 22.02.2001 р. №2272, яким Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, потерпілій ОСОБА_2, були продовжені страхові виплати в розмірі 136 грн 13 коп. яка була передана підприємством (Постанова відділення Фонду №26 від 28.06.2001 р.)

З часу передачі особової справи Фонд самостійно не має права перерахувати страхові виплати за винятком підстав викладених в ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку та професійного захворювання України».

Таким чином ОСОБА_2 знаходиться на обліку в відділенні Фонду як особа яка отримала професійне захворювання з 18.06.2001р., з дня прийняття її особової справи від підприємства ІОМЗ на якому вона отримала професійне захворювання. Після передачі особової справи потерпілій ОСОБА_2 продовжені раніш призначені підприємством страхові виплати, які їй своєчасно виплачувались та індексувались, відповідно до вимог ст. 29 Закону, і на теперішній час складають 1380,42 грн.

Даних про підвищення тарифних ставок на підприємстві ІОМЗ матеріали справи не містять, і з питанням про перерахунок розміру відшкодування шкоди позивачка не зверталася.

За таких встановлених судом даних позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У відповідності ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти за рахунок держави.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювання України у Ізюмському районі Харківської області про стягнення недоплаченої суми страхових виплат в зв'язку з трудовим каліцтвом відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в строк 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд.

Головуючий: суддя