УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сенаторова В.М.,

за участю секретаря - Явнюк К.Р.,

представників - ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_4 до заінтересованих осіб: Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Харківської області, Ради адвокатів України, Рада адвокатів Харківської області про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу, -

встановив:

ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою, у якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме той факт, що ОСОБА_4 має статус адвоката та право займатись адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва за № 459 від 28.02.1994 року, яке було видане Кваліфікаційно - дисциплінарною комісією адвокатури Харківської області на підставі протоколу № 6 від 28.02.1994 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_1 уточнив заяву та просив встановити факт належності ОСОБА_4 у протоколі № 06 від 28.02.1994 року засідання атестаційної палати КДКА Харківської області запису прізвища «ОСОБА_4.», як такого, що належить ОСОБА_4, як одній і тій же особі та встановити факт належності заявникові - ОСОБА_4 правовстановлюючого документу - свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю за № 459 від 28.02.1994 року, виданого на підставі протоколу засідання атестаційної пfлати КДКА Харківської області за № 06 від 28.02.1994 року.

В обгрунтування поданої заяви представник ОСОБА_4 вказав, що у вказаній заяві зазначено прохання встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_4 має статус адвоката та право на заняття адвокатською діяльністю.

Встановлення юридичного факту судом згідно положень глави 6 Цивільного процесуального кодексу України не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право. У даній справі встановлення факту не пов'язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право ОСОБА_4 на заняття адвокатською діяльністю, адже кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури

Харківської області на підставі протоколу засідання атестаційної палати № 6 від 29 лютого 1994 року надала таке право ОСОБА_4

На підставі вказаного протоколу КДКА Харківської області 28.02.1994 року видала ОСОБА_4 свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю за № 459 на виконання Постанови Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року «Про порядок введення у дію Закону України «Про адвокатуру» № 2887-12.

Відповідно до цієї Постанови особи, які на день прийняття вказаної постанови мали ліцензію на здійснення юридичної практики, отримували свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (далі - свідоцтво) без складання кваліфікаційного іспиту.

У зв'язку із втратою свідоцтва ОСОБА_4 звернулася до Ради адвокатів Харківської області із заявою про видачу їй дублікату. Рада адвокатів Харківської області витребувала, в свою чергу, документи, на підставі яких було видано таке свідоцтво.

08 квітня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до КДКА Харківської області із проханням про видачу витягу з протоколу засідання КДКА Харківської області № 6 від 28.02.1994 року. В отриманому витязі було виявлено помилку у написанні прізвища, а саме: вказано «Богуславська» замість «Богословська» відповідно до паспортних даних. Представник вважає, що у Єдиному реєстрі адвокатів України та у самому свідоцтві прізвище ОСОБА_4 та інші відомості вказані вірно.

17 квітня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до КДКА Харківської області із заявою про прийняття рішення, яким написання прізвища «Богуславська» в протоколі засідання атестаційної палати КДКА Харківської області № 6 від 28.02.1994 року вважати помилковим у зв'язку із невідповідністю із паспортними даними, тобто вказане рішення КДКА Харківської області мало б підтвердити факт набуття саме ОСОБА_4 права на заняття адвокатською діяльністю, а помилку у протоколі атестаційної палати КДКА Харківської області визначити технічною.

Проте, 27 квітня 2015 року КДКА Харківської області прийняла рішення № 4 про відмову у задоволенні вищезгаданої заяви ОСОБА_4 через відсутність в матеріалах особової справи документів, які б підтверджували, що саме відносно заявника ОСОБА_4 вирішувалося питання про видачу свідоцтва на засіданні атестаційної палати КДКА Харківської області 28.02.1994 року.

13 травня 2015 року ОСОБА_4 надала КДКА Харківської області копії документів, відсутність яких стала підставою для відмови у задоволенні заяви від 08.04.2015 року. У заяві від 13.05.2015 року ОСОБА_4 просила додати зазначені документи до особової справи та прийняти рішення про виправлення помилки у протоколі засідання атестаційної палати КДКА Харківської області № 6 від 28.02.1994 року, яким вважати вірним написання прізвища «Богословська».

Заява була прийнята та розглянута КДКА Харківської області на засіданні 03 червня 2015 року. За результатом розгляду згаданої вище заяви було прийнято рішення № 5, яким відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 з тих підстав, що заява з того ж питання вже була розглянута КДКА Харківської області, а повноважень щодо виправлення помилок у документах, створених кваліфікаційно-дисциплінарними комісіями адвокатури попередніх скликань теперішній склад КДКА Харківської області не має.

Враховуючи викладене, заявник звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови. Наразі заявник не має іншої можливості одержати чи відновити такий документ, а саме - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, а чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно положень ЦПК України перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 256 ЦПК України не є вичерпним.

Встановлення фактів належності правовстановлюючих документів має місце у випадку, коли зазначені в них прізвище, ім'я, по-батькові не відповідають записам у паспорті чи в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Оскільки свідоцтво за № 459 від 28.02.1994 року підтверджує право ОСОБА_4. на заняття адвокатською діяльністю, представник вважає необхідним встановити факт набуття саме ОСОБА_4 такого права виключно у судовому порядку.

Представник заявника адвокат ОСОБА_1 вважає, що різниця у написанні прізвища заявника в протоколі є наслідком технічної помилки з боку КДКА Харківської області при складанні протоколу засідання атестаційної палати від 28 лютого 1994 року, а тому необхідно встановити факт, що правовстановлюючий документ - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю за № 459 від 28.02.1994 року, як зазначено в Єдиному реєстрі адвокатів України, належить заявникові - ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_1 підтримав подану заяву.

Представник Ради адвокатів України ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про залишення поданої заяви ОСОБА_4 без розгляду у зв'язку з тим, що спір про право.

В обгрунтування клопотання представник вказав, що мова йде про право ОСОБА_4, на адвокатську діяльність, належність протокольного запису прізвища не є юридичним фактом, а тому судом не встановлюється.

Представник Ради адвокатів Харківської області в судове засідання не з'явилась, належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи.

Представник Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала клопотання про залишення поданої заяви без розгляду, вважає, що є спір про право.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_1 заперечував проти задоволення клопотання, вказав про відсутність спору про право.

Суд, вислухав учасників процесу, перевірив матеріали справи приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлені наступні юридично значимі факти та відповідні їм правовідносини.

08 квітня 2015 року ОСОБА_4, у зв'язку з втратою свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю, звернулася до КДКА Харківської області із проханням про видачу витягу з протоколу засідання КДКА Харківської області № 6 від 28.02.1994 року. / а. с. 22 /

В отриманому протоколі за № 6 від 28 лютого 1994 року вбачається, що у графі «особи, які мають ліцензію» за №5 вказано прізвище «ОСОБА_4.», а у графі «слухали» вказано прізвище « ОСОБА_4» Даним протоколом було вирішено видати свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю без складання іспитів. / а. с. 20 /

В судовому засіданні представнику ОСОБА_4. адвокату ОСОБА_1 було пропоновано надати або оригінал свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю, або ксерокопію вказаного свідоцтва, або будь яку ксерокопію свідоцтва з будь якої цивільної або кримінальної справи, у яких ОСОБА_4 приймала участь у якості адвоката на підставі свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю.

Адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні вказав, що у будь якій формі і спосіб не може надати свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_4

Таким чином, суду не було надано будь яких доказів проте, що ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Рішенням ради адвокатів України за № 141 від 13.11.2015 року скасовано протокольне рішення Ради адвокатів Хрківської області від 15 квітня 2015 року « Про внесення відомостей про адвоката ОСОБА_4 до ЄРАУ» як таке, що прийняте радою адвокатів Харківської області з перевищенням повноважень в порушення вимог Порядку ведення Єдиного реєстру адвокатів України./ а. с. 110 /

Рішенням № 139 « Про приведення у відповідність відомостей Єдиного реєстру адвокатів України від 13 листопада 2015 року виключено з бази даних Єдиного реєстру адвокатів України відомості стосовно ОСОБА_4 з приміткою « дані, не підтверджені адвокатом регіону на момент формування витягу» / а. с. 120, 132 /

Відповідно до статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1/ родинних відносин між фізичними особами; 2/ перебування фізичної особи на утриманні; 3/ каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4/ реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5/ проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6/ належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;7/ народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8/ смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9/ смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини 2 статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, у даному випадку мова йде про право на адвокатську діяльність шляхом отримання свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю, тобто має місце спір про право.

Належність протокольного запису прізвища не є юридичним фактом, а тому судом, відповідно до приписів Глави 6 ЦПК України, не встановлюється.

Для встановлення належності ОСОБА_4 правовстановлюючого документу, необхідно надати відповідні докази на підтвердження належності наданого документу заявнику, про його наявність у будь якій формі / оригінал, ксерокопії та інше /. Такий правовстановлюючий документ представником ОСОБА_4 суду не надано, що взагалі виключає можливість розгляду даного питання судом.

Таким чином, із заяви ОСОБА_4 вбачається спір про право на її адвокатську діяльність, що регулюється Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Частиною 6 статті 235 ЦПК України зазначено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Частиною 4 статті 256 ЦПК України, встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Оскільки під час розгляду заяви встановлений спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання, залишити заяву без розгляду та роз'яснити заінтересованим особам, що вони мають право звернутися в позовному провадженні в загальному порядку /спори із субєктом владних повноважень розглядаються в позовному провадженні в порядку КАСУ) .

Керуючись ст. ст. 27, 168, 210, ч. 6 ст. 235, ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_4 до заінтересованих осіб: Кваліфікаційно - дисциплінарна комісія адвокатури Харківської області, Рада адвокатів України, Рада адвокатів Харківської області про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Роз'яснити право заявника звернутися в порядку позовного провадження.

Суддя -