АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Корчевного Г.В., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», поданою через представника Власенка Артема Олександровича, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

01.07. 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з останнього свою на користь 8 592, 86 грн. заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що позичальник порушив умовами кредитного договору, зобов'язання по своєчасному поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами не виконує.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17.11.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що договір не розірваний та не припинений, оскільки відповідно до Умов та правил надання банківських послуг він був пролонгований. Суд не врахував правові висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 16.11.2013 року № 6-116 цс13 та від 19.11.2014 року № 6-160 цс 14.

У судовому засіданні відповідач просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у його відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Справа № 760/12431/15ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/1291/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Букіна О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.06.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30 % річних строком до травня 2008 року.

Умови договору належним чином відповідач не виконав внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 16.06.2015 року складає 8 592, 86 грн., що включає заборгованість за кредитом - 7 592, 62 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 114, 87 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 385, 37 грн..

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом після спливу позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами 27.06.2006 року укладено договір про надання банківських послуг. На підставі такого договору, оформленого у вигляді заяви (а.с. 9) відповідачу було видано платіжну картку «Метро» терміном дії до травня 2008 року та встановлено кредитний ліміт 1 000 грн. У заяві вказано, що відповідач ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку.

Відповідач отримав кредит з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (травень 2008 року).

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного для такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Дія картки закінчилася 31 травня 2008 року та нова картка відповідачу не видавалася. Позивачем також не надано пам`ятки клієнта, а відповідач стверджує, що така пам`ятка йому взагалі не видавалася.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та ч. 5 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач невиконав взятихна себезобов'язань щодопогашення боргудо травня 2008 року, протеПАТ КБ"ПриватБанк" звернулось досуду зпозовом прозахист свогопорушеного правалише 01.07.2015 року, тобтоз пропускомустановленого ст.257 ЦК Українитрирічного строкупозовної давності.

Висновки суду першої інстанції щодо пропуску строку позовної давності відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду України від 18.06.2014 року № 6-61 цс14; від 19.03.2014 року № 6-14 цс14; від 01.10.2014 року № 6-134 цс14.

Колегія судів не може погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що відповідно до Умов та правил надання банківських послуг кредитний договір було пролонговано.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 року № 6-103 цс 14 пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що зобов`язання виконані не були, нова платіжна картка не видавалася, а відтак пролонгації договору не відбулося.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно встановив обставини справи на основі об'єктивної оцінки доказів, наданих сторонами та правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а також правові висновки Верховного Суду України.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді