АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/2293/14-ц Номер провадження 22-ц/786/57/16Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Пікуля В.П., Прядкіної О.В.

при секретарі: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила про стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 04.01.2014 року в м. Кременчуці за участю належного їй автомобіля Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 42 925 грн. 81 коп., у відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. та судовий збір в розмірі 479 грн. 26 коп.

Ухвалою цього ж суду від 27.04.2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення, а ухвалою від 23.10.2015 року аналогічну заяву від 16.10.2015 року повернуто заявнику.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04.01.2014 року о 20 год. 20 хв. на перехресті вул. 60 років Жовтня з вул. Маяковського в м. Кременчуці Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5

Винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2, який порушив вимоги п. 10.9. ПДР України, рухаючись по другорядній дорозі не надав переваги автомобілю «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.01.2014 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.

Згідно технічного паспорту НОМЕР_3 власником автомобіля «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_4

Відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 26 від 03.02.2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 92925 грн. 81 коп.

27 червня 2014 року у відповідності до п.п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторним (транспортним) страховим бюро України (МТСБУ) виплачено ОСОБА_4 50 000 грн. страхового відшкодування матеріальної шкоди.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2, як володілець джерела підвищеної небезпеки, повинен відшкодувати позивачеві різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням та спричинену їй моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача ґрунтуються на тому, що автомобіль позивача є фізично знищеним, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою регламентовано порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка за аналогією закону (ст. 8 ЦК України) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди (п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

Позивач не погоджується із визнанням належного їй автомобіля «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 фізично знищеним.

Отже, у відповідності до вимог ст. 179 ЦПК України предметом доказування по справі є вартість автомобіля позивача до та після дорожньо-транспортної пригоди 04.01.2014 року та витрати на його ремонт, що підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для встановлення у судовому засіданні фактів, що становлять предмет доказування - обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України обов'язок доказування та подання доказів по справі покладається виключно на сторони.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оскільки встановлення обставин, що мають значення для вирішення справи, потребує спеціальних знань, за клопотанням представника відповідача судом першої інстанції було призначено судову авто-товарознавчу експертизу, яку не проведено експертною установою через відсутність її оплати, здійснення якої покладено судом на ОСОБА_2

В суді апеляційної інстанції клопотання про призначення експертизи ОСОБА_2 не заявляв.

З огляду на викладене, за недоведеності обставин, що обґрунтовують заперечення відповідача, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги.

Даючи оцінку законності та обґрунтованості ухваленого по справі рішення, колегія суддів приходить до висновку, що покладення на відповідача обов'язку відшкодувати потерпілій не покриту страховим відшкодуванням майнову шкоду та моральну шкоду, завдану пошкодженням належного їй автомобіля, відповідає вимогам ст.ст. 23, 386, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України та встановленим обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно. Суддя