Провадження № 2/761/251/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Мурга О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» до ОСОБА_1, 3-я особа: Відділ опіки та піклування Шевченківського району міста Києва про виселення без надання іншого житла та стягнення неустойки та за зустрічним позовом заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2», 3-я особа: Відділ опіки та піклування Шевченківського району міста Києва про визнання права користування житловим приміщенням та визнання недійсним договору найму (оренди), -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року позивач ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з цивільним позовом в якому поставлено питання про:

-виселення відповідача ОСОБА_1 разом з неповнолітньою ОСОБА_2 2003 року народження з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення;

-стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» неустойки у розмірі 8688,66 грн.

Судові витрати позивач просив покласти на відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідач разом з неповнолітньою дочкою незаконно проживає у гуртожитку, оскільки строк дії цивільно-правового договору, на підставі якого відповідачка вселилася у спірне житлове приміщення, закінчився. Крім того, посилаючись на те, що оскільки після закінчення строку дії договору найму відповідач не звільняє займане приміщення, продовжує ним користуватися, однак не сплачує орендну плату за користування житловим приміщенням, позивач просив стягнути з відповідача у відшкодування збитків за незаконне зайняття житлового приміщення за період з 01.12.2013 року (закінчення терміну дії договору оренди) по 10.04.2014 року (звернення до суду) неустойку в розмірі 8688,66 грн.

В ході розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 було заявлено зустрічну позовну заяву до ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» про визнання недійсним договору найму (оренди) житла №36ф від 02.03.2009 року, що укладений між ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» та ОСОБА_1 разом з додатковими угодами до вказаного договору найму. А також, у зустрічному позові заявлено вимогу про визнання за ОСОБА_1 та неповнолітньою ОСОБА_2 право на користування кімнатою АДРЕСА_1

Обґрунтовуючи вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 вказувала на те, що з моменту вселення у спірне житлове приміщення на законних підставах вона набула права користування цим житловим приміщенням, і виселення можливе лише з дотриманням приписів ст.128, 125 ЖК України, тобто з наданням іншого рівноцінного житла.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом повністю підтримав заявлений позов, проти задоволення зустрічного позову заперечував.

Представник відповідача заперечував проти заявленого первісного позову та наполягав на задоволенні вимог зустрічної позовної заяви.

Представник Відділу опіки та піклування Шевченківського району міста Києва в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 проти задоволення первісного позову заперечувала, просила задовольнити зустрічний позов.

Суд вивчивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив наступне.

18.09.1998 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, на підставі наказу №558-С/ЖБ від 16.09.1998 року, ВАТ «Трест «Київміськбуд-2», правонаступником якого є позивач ПАТ «Трест «Київміськбуд-2», видано свідоцтво серія НОМЕР_2 про право власності на житловий будинок - гуртожиток, площею 4098,10 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1.

02.03.2009 року між ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» (наймодавець) та ОСОБА_1 (наймач) був укладений договір №36ф, за умовами якого наймач прийняла в строкове платне користування від наймача майно, яке складається з 2-х ліжко-місць в кімнаті АДРЕСА_1. Строк найму (оренди) визначено цим договором до 31.12.2009 року, який було в подальшому продовжено до 30.11.2013 року новою редакцією договору №36ф від 02.12.2012 року.

Судом установлено, що право ОСОБА_1 на проживання у спірному житловому приміщенні виникло на підставі цивільно-правової угоди - однією з яких є договір оренди житлового приміщення (найму).

У жовтні та грудні 2013 року відповідач письмово повідомляв ОСОБА_1 про закінчення терміну дії оренди 30.11.2013 року та зобов'язання наймача протягом п'яти календарних днів з моменту припинення дії договору повернути майно, передане в оренду, що обумовлено п.9.8 договору №36ф від 02.12.2012 року. Проте, повідомлення позивача відповідач ОСОБА_1 проігнорувала, при цьому житлове приміщення в гуртожитку не звільнила, орендної плати за найм, яка включає компенсацію витрат за надання комунальних послуг, у встановленому розмірі не сплачувала. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду ПАТ «Трест «Київміськбуд-2».

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власник має право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до вимог ст. 316-320 Цивільного кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчинити щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем ОСОБА_1 порушується право ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» на користування та розпорядження власним майном, а саме кімнатою №125 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.9.8 договору найму (оренди) житла №36ф від 02.12.2012 року у разі закінчення строку дії договору наймач зобов'язаний за першою вимогою наймодавця повернути в належному стані майно протягом п'яти календарних днів з моменту припинення дії договору.

У разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживають у помешканні, відповідно до положень ст.826 ЦК України підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла.

Таким чином, розірвання договору найму житла є формою припинення цього договору, а також приймаючи до уваги, що законодавцем не визначені правові наслідки припинення договору найму житла, проте загальною нормою про припинення договору найму (ст.785 ЦК України) передбачено зобов'язання наймача повернути річ, - способом повернення предмета найму житла слід вважати виселення з нього наймача та інших осіб, які проживають у помешканні (ст.785,826 ЦК України), на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла.

Судом достовірно встановлено, що відповідач разом з малолітньою дочкою ОСОБА_2 займає спірну кімнату в гуртожитку, який є власністю позивача, з 01.12.2013 року без належних правових підстав, оскільки строк дії договору найму житла закінчився. Доказів зворотного у судовому засіданні не здобуто.

Виходячи з того, що ОСОБА_1 разом з дочкою станом на час звернення до суду та розгляду справи без законних на те підстав, без спеціального ордеру та договору проживають в кімнаті гуртожитку належному ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» і тим самим позбавляють можливості проживати у спірному помешканні іншим особам, а також виходячи з положень п.9.8 договору найму (оренди) житла №36ф від 02.12.2012 року, суд визнає первісний позов обґрунтованим визнаючи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають виселенню без надання їм іншого житла на підставі ст. 391 ЦК України.

При цьому, суд не приймає до уваги заперечення проти позову третьої особи щодо неможливості виселення відповідача та її неповнолітньої дитини з спірного житла, оскільки право на проживання позивача дитини у гуртожитку позивача є похідним від прав на вказане проживання відповідача, яка у відповідності до вимог ст.55, 150, 180 Сімейного кодексу України ст. 27 Конвенції про права дитини зобов'язана виконувати свої обов'язки по утриманню дитини та забезпечення її усім необхідним для життя, в тому числі житлом, а відтак підстави для покладення такого обов'язку на позивача ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» відсутністі.

Вирішуючи позовні вимоги ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 неустойки суд встановлено наступне.

Так, умовами п.8.4 договору найму (оренди) житла №36ф від 02.12.2012 року передбачено, що несвоєчасне повернення наймачем майна (фактичного звільнення орендованого майна після припинення дії договору) наймач сплачує наймодавцю неустойку в розмірі подвійної орендної плати, встановленої п.3.1 договору за користування орендованим майном за період прострочення.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.785 ЦК України, передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язки по поверненню речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Судом встановлено, що оскільки щомісячна сплата коштів за оренду майна (два ліжко-місця) складає - 1240,00 грн. за умовами п.3.1 укладеного між сторонами договору, тому станом на день звернення позивача до суду сума неустойки за неповернення майна за період з 01.12.2013 року по 10.04.2014 року (з урахуванням наданого позивачем розрахунку, що включає підтверджені банківською випискою переплату в розмірі 1158,00 грн. та сплати 900,00 грн.) складає - 8688,66 грн., які підлягають стягненню із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ «Трест «Київміськбуд-2».

Щодо вимог зустрічної позовної заяви про визнання за ОСОБА_1 та неповнолітньою ОСОБА_2 право на користування кімнатою АДРЕСА_1, а також про визнання недійсним договору найму (оренди) житла №36ф від 02.03.2009 року, що укладений між ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» та ОСОБА_1 разом з додатковими угодами до вказаного договору найму, суд зазначає наступне.

У відповідності з ч. 1 ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

За змістом ст. 51 ЖК України, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_2 займають два ліжко-місця у кімнаті АДРЕСА_1, який належить ПАТ «Трест «Київміськбуд-2».

Звертаючись до суду з первісним позовом, позивач ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» наголошував, що відповідач вселилась до зазначеного спірного приміщення на підставі цивільно-правової угоди - договору найму (оренди) житла, який припинив свою дію 30.11.2013 року.

Судом встановлено, що рішення про надання спірного жилого приміщення відповідачу не існує, встановленого зразка ордер на жиле приміщення їй не надавався.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення первісного позову, і встановив незаконність користування та проживання відповідача та її доньки у спірному жилому приміщенні після спливу строку дії договору найму (оренди) житла №36ф від 02.12.2012 року, суд не вбачає правових підстав для задоволення зустрічного позову. Сам факт, що позивач за зустрічним позовом, в силу своїх трудових обов'язків мала право на отримання службового житла, і здійснювала оплату вартості оренди ліжко-місць протягом дії вищевказаного договору оренди, це не дає підстав для задоволення зустрічного позову.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи та вказаних вище вимог закону, який регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» про виселення ОСОБА_1 разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_2 та стягнення неустойки підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги зустрічної позовної заяви свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, тому в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 487,20 грн.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 116 ЖК України, ст.ст. 316, 317, 321, 391, ст.ст. 10, 11, 31, 57 - 60, 88, 169, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» до ОСОБА_1, 3-я особа: Відділ опіки та піклування Шевченківського району міста Києва про виселення без надання іншого житла та стягнення неустойки задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2 з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» суму неустойки в розмірі 8688 (вісім тисяч шістсот вісімдесят вісім) грн. 66 коп., судовий збір в сумі 478 (чотириста сімдесят вісім) грн. 20 коп., а всього 9166 (дев'ять тисяч сто шістдесят шість) грн. 86 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2», 3-я особа: Відділ опіки та піклування Шевченківського району міста Києва про визнання права користування житловим приміщенням та визнання недійсним договору найму (оренди) відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: