У х в а л а

18 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Лященко Н.П.,Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Красилівської районної ради Хмельницької області про стягнення компенсації за невикористану відпустку, заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки заробітної плати та за зустрічним позовом Красилівської районної ради Хмельницької області до ОСОБА_4, третя особа - виконавча дирекція Хмельницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про стягнення завданих збитків,

в с т а н о в и л а:

12 січня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено, зустрічний позов залишено без розгляду. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 22 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову, постановлено стягнути з Красилівської районної ради Хмельницької області на користь ОСОБА_4 заборгованість із заробітної плати, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, компенсацію втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням термінів її виплати та кошти в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року касаційну скаргу на рішення суду апеляційної інстанції задоволено, рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 22 липня 2015 року скасовано, рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2015 року залишено в силі.

ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та касаційної інстанції та залишити в силі рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 26 грудня 2012 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що підстав для стягнення коштів з Красилівської районної ради Хмельницької області не має, оскільки позивавач перебував у трудових відносинах з комунальним підприємством «Красилівський телерадіоцентр», який повинен був сплатити всі суми, що належать позивачу.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зроблено такі висновки:

- в ухвалі від 26 грудня 2012 року суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції зазначив, що обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, встановлені статтею 116 КЗпП України;

- в ухвалі від 26 грудня 2012 року суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, вказав на те, що оскільки початок перебігу тримісячного строку звернення з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки починається з наступного дня після виплати всіх належних позивачеві при звільненні сум, а не з дня його звільнення з роботи, а роботодавець повністю не розрахувався з працівником, то перебіг строку звернення з позовом про вирішення трудового спору не почався.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке просить переглянути ОСОБА_4, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до Красилівської районної ради Хмельницької області про стягнення компенсації за невикористану відпустку, заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки заробітної плати та за зустрічним позовом Красилівської районної ради Хмельницької області до ОСОБА_4, третя особа - виконавча дирекція Хмельницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про стягнення завданих збитків за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Н.П. Лященко
Л.І. Охрімчук