АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2675/2016 Головуючий у суді першої інстанції - Тітов М.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,,

секретар Троц В.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

представника третьої особи

ПАТ трест «Київміськбуд-1» Рижковської Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі по цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, треті особи: Святошинська міжрайонна виконавча дирекція Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Публічне акціонерне товариство трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього про звільнення грошових коштів з-під арешту,

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08.12.2015 відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що висновок суду про те, що даний позов не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Позивач та представник третьої особи в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачами оскаржується постанова державного виконавця в рамках виконавчого провадження, сторонами якого вони не є, то даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та його належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З вказаним висновком суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 30.11.2015 ОСОБА_5 та ОСОБА_3 звернулись до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві, треті особи: Святошинська міжрайонна виконавча дирекція Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, ПАТ трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього про звільнення грошових коштів з-під арешту, мотивуючи заявлені вимоги тим, що їм була нарахована допомога по вагітності та пологам, яка надійшла від третьої особи (Фонду) на спеціальний рахунок роботодавця (ПАТ трест «Київміськбуд-1») № НОМЕР_1 в ПАТ «КБ «Глобус», яку вони не можуть отримати у зв'язку з накладенням на цей рахунок арешту державним виконавцем. Арешт вказаних коштів суперечить вимогам закону, оскільки страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

У відповідності ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 21 Постанови № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд також вказав на те, що позивачами оскаржується постанова про арешт коштів та інших цінностей боржників, винесена у виконавчому провадження, відкритому на підставі наказі Господарського суду м. Києва та виконавчих листів Окружного адміністративного суду м. Києва, однак такий висновок не відповідає обставинам справи, оскільки зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що позивачами пред'явлено позов про звільнення грошових коштів з-під арешту, які нараховані ним як соціальна допомога по вагітності та пологам і яку їм не може виплатити банк у зв'язку з накладенням арешту на відповідний рахунок.

Таким чином, з огляду на зміст і правові підстави заявлених вимог, а також враховуючи відсутність публічно-правових відносин між позивачами і відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку про те, що дана заява підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині скасування оскаржуваної ухвали.

Разом з цим, не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги щодо направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Так, відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Отже, ухвала суду про відмову у відкритті провадження у справі підлягає скасуванню з передачею питання відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Гриценко Вікторії Вікторівни - задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі - скасувати, а питання відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва