У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування шкоди за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 24 серпня 2014 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем «ВАЗ », державний номерний знак НОМЕР_1, допустив зіткнення з належним йому транспортним засобом «Mercedes-Benz 108 D», державний номерний знак НОМЕР_2, унаслідок чого належний йому автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 у добровільному порядку була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»). 27 вересня 2014 року він звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», надавши всі необхідні документи для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, а пізніше і товариство з обмеженою відповідальністю «Ельса» (далі - ТОВ «Ельса») за довіреністю від його імені надіслало заяву на виплату страхового відшкодування у розмірі 24 714 грн 12 коп. 21 жовтня 2014 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повідомило, що згідно звіту від 11 вересня 2014 року розмір матеріальних збитків становить 21 666 грн, з чим вони не погодились. Проте 20 листопада 2014 року на розрахунковий рахунок його представника страховиком було сплачено страхове відшкодування у розмірі 20 666 грн, тобто не в повному обсязі.

З урахуванням наведеного ОСОБА_3 просив стягнути солідарно з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_4 на його користь недоотримані збитки у розмірі 4 048 грн 12 коп. та стягнути з ОСОБА_4 франшизу, яка передбачена полісом у розмірі 1 тис. грн.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто із ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_3 компенсацію матеріального збитку у розмірі 4 048 грн 12 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині вимог до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ІншурансГруп» скасувати, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 в цій частині відмовити.

Отже, судові рішення в частині вимог до ОСОБА_4 не оскаржуються, тому в касаційному порядку в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України не переглядаються.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яке застрахувало цивільно-правову відповідальність винного у ДТП ОСОБА_4, має сплатити страхове відшкодування у межах ліміту відповідальності, розмір якого позивачем доведено.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши також про те, що судом було правильно стягнуто з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суму недоплаченого страхового відшкодування як реальну вартість втраченого майна при відсутності доказів фактичного проведення ремонту, тому податок на додану вартість підлягає стягненню.

Проте повністюпогодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судом установлено, що 24 серпня 2014 року о 22 год. ОСОБА_4, керуючи автомобілем «ВАЗ 1183110-20», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Запорізьке шосе у районі перехрестя з вул. Аеропортовскою у м. Дніпропетровську, повертаючи ліворуч не дав дорогу транспортному засобу «Mercedes-Benz 108 D», державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 та допустив зіткнення з ним.

ОСОБА_4 порушив п. 16.13 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого автомобіль ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження. Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Автомобіль «ВАЗ », державний номерний знак НОМЕР_1, було застраховано у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу обов'язкового страхування № АС/ 8030623 від 15 грудня 2013 року. Представник ОСОБА_3 - ТОВ «Ельса», звернулося з заявою про відшкодування до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в якій зазначило, що матеріальна шкода, завдана транспортному засобу «Mercedes-Benz 108 D» згідно висновку експертного дослідження від 11 вересня 2014 року становить 25 714 грн 12 коп., розмір франшизи по полісу 1 тис. грн та надало всі необхідні документи для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повідомило ТОВ «Ельса», що згідно звіту від 11 вересня 2014 року оцінювача ОСОБА_7 розмір матеріальних збитків становить 21 666 грн. З суми страхового відшкодування, вартості запасних частин було утримано 20 % податку на додану вартість. ТОВ «Ельса» неодноразово зверталося до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», посилаючись на те, що вони не згодні з їх розрахунком розміру збитку та, що їх оцінювач не мав права проводити оцінку.

20 листопада 2014 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», було виплачено страхове відшкодування ТОВ «Ельса» у розмірі 20 666 грн за мінусом франшизи 1 тис. грн та вирахуванням податку на додану вартість, яку ОСОБА_4 виплатив позивачу у процесі розгляду справи.

При перегляді справи апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не звернув уваги на таке.

Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, що передбачено п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на положення п. 36.2 ст. 36 наведеного ЗаконуУкраїни сума ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням податку на додану вартість має бути виплачена страховою компанією чи стягнута судом після надання документів про фактичне понесення таких витрат. У зв'язку з цим апеляційному суду слід було з'ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля платником податку на додану вартість.

При цьому установлено, що на час вирішення справи судом апеляційної інстанції, автомобіль «Mercedes-Benz 108 D», державний номерний знак НОМЕР_2, не відремонтовано, а доказів про понесення витрат на оплату робіт із відновлення автомобіля платником податку на додану вартість не надано. Отже, висновок апеляційного суду про обов'язок страховика виплатити страхове відшкодування з урахуванням податку на додану вартість є передчасним та суперечливим і не узгоджується із положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже,висновки апеляційного суду ґрунтуються на припущеннях, що є порушенням вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

За таких обставин, коли фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлені, судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. ст. 303, 304 ЦПК України, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, щов силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В.Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик