Справа № 177/1097/15-ц
Провадження № 2/177/49/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 лютого 2016 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Приміч Г. І.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи - орган опіки та піклування Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради, про відібрання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відібрання дитини, в обґрунтування якого зазначив, що 14.11.2009 року він уклав шлюб з ОСОБА_9, від якого вони мають малолітню доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_9 померла, причиною смерті згідно лікарського свідоцтва про смерть являється навмисне самоушкодження шляхом повішання.

Після смерті дружини їхня малолітня дитини проживала з ним, при цьому він не перешкоджав відповідачам - бабі ОСОБА_4 та діду ОСОБА_3 по лінії померлої матері у здійсненні своїх прав стосовно піклування та участі у вихованні внучки ОСОБА_8.

21,22 березня 2015 року після чергового відвідування своїх баби з дідом з ночівлею, відповідачі відмовилися відпустити дитину додому та насильно утримують її у себе, тим самим самочинно, без згоди позивача змінили місце проживання малолітньої дитини та створюючи перешкоди в спілкуванні з дитиною.

З метою припинення незаконного утримування та зміни проживання малолітньої дитини позивач звертався до дільничного інспектора міліції Криворізького РВ, до чергової частини Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, відділу опіки та піклування Глеюватськї сільської ради Криворізького району, однак в досудовому порядку повернути дитину йому не вдалося.

Позивач просить відібрати малолітню дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, від баби ОСОБА_4 та діда ОСОБА_3 та повернути йому за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні, кожен окремо, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Позивач суду пояснив, що не має змоги спілкуватися зі своєю дитиною, забрати її додому та виховувати належним чином, оскільки відповідачі в незаконний спосіб відібрали дочку у нього та насильно утримують у себе вдома. При цьому він не чинив перешкоди в спілкуванні дитини з бабою та дідом, з його дозволу вони забирали її з дитячого садочку, вона гостювала в них вдома з ночівлею. На даний час відповідачі налаштовують дитину проти нього. Він має змогу належним чином забезпечити умови проживання та виховання дитини. Працює, має дохід, раніше не судимий, психічно та фізично здоровий, проживає в 4-х кімнатному будинку, де є всі умови для проживання дочки.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Не заперечували, що їх онука ОСОБА_8 дійсно на даний час проживає з ними в належному їм будинку за адресою: АДРЕСА_2. При цьому вказали, що діють вони саме в інтересах дитини, оскільки ОСОБА_8 боїться свого батька та не бажає з ним проживати, неодноразово розповідала, що позивач застосовував насильницькі дій відносно її матері. Саме позивача вони вважають винуватим у смерті їх доньки - ОСОБА_9 та побоюються за життя та здоров'я своєї онуки. Їм відомо, що позивач вживає наркотики, про що останній сам не заперечував в розмові з ними. А тому проти задоволення позову заперечують в повному обсязі, бажають щоб малолітня ОСОБА_8 проживала з ними.

Представники третіх осіб: органу опіки та піклування Жовтневої районної у місті ради м. Кривий Ріг та органу опіки та піклування Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області правом на участь в судовому засіданні 02.02.2016 року не скористалися, від представників кожного з них надійшли заяви, в яких вони просили справу розглянути за їх відсутності та прийняти рішення в інтересах дитини, надали відповідні висновки (а.с. 55,130).

Представник органу опіки та піклування Жовтневої районної у місті ради Грабарчук О.М., будучи присутньою в судовому засіданні 26.11.2015 року (а.с.106), підтримала позовні вимоги. Пояснила, що до Жовтневої районної у місті ради 13.06.2015 року звернувся ОСОБА_1 з питання надання висновку щодо повернення йому дочки ОСОБА_8 . 08.07.2015 року органом опіки та піклування зроблено висновок, в якому рекомендовано повернути малолітню дитину ОСОБА_8 батькові. При цьому комісією були враховані позитивні характеристики батька, акт обстеження побутових умов проживання. В той же час до органу опіки та піклування звернулися подружжя ОСОБА_4 з приводу позбавлення батьківських прав ОСОБА_1, розглянувши яке комісія визнала за недоцільне позбавлення його батьківських прав. До цього родина на обліку не перебувала.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши у сукупності всі матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.11.2009 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_9 (після шлюбу ОСОБА_9), який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №873, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6).

В шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7).

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року, що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.8). Причиною смерті згідно лікарського свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 10.03.2015 року є навмисне самоушкодження (а.с. 9).

Як вказав позивач та ці обставини визнані відповідачами, 20.03.2015 року малолітню ОСОБА_8 відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які є її бабою та дідом з боку матері, забрали з дитячого садка та до цього часу вона без дозволу позивача перебуває за місцем проживання відповідачів за адресою: АДРЕСА_2.

Вказані обставини підтверджуються довідкою №7 від 15.04.2015 року Комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №272 (а.с. 10) та довідкою Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 15.10.2015 року №808 (а.с. 151).

Ураховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголошене правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного в гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Частиною 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно висновку органу опіки та піклування Жовтневої районної у місті ради від 08.07.2015 року, визнано доцільним рекомендувати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повернути малолітню дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, батькові ОСОБА_1 для сумісного та постійного проживання. При цьому органом опіки та піклування було встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1. За місцем реєстрації характеризується позитивно, умови для проживання за вищевказаною адресою задовільні: для дитини виділена окрема кімната, яка має все необхідне для гри та відпочинку. ОСОБА_1 працює, має стабільний дохід, за станом здоров'я не має протипоказань щодо спілкування та спільного проживання з малолітньою дитиною (а.с. 61).

Про офіційне працевлаштування та стабільний дохід позивача також свідчить довідка про доходи від 27.07.2015 року №770, видана ПАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» (а.с. 60).

Отже вказані обставини свідчать про можливість позивача матеріально утримувати дитину.

Позивач звернувшись до відповідних компетентних органів (Криворізького РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, Жовтневого РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, органу опіки та піклування Жовтневої районної в місті ради, органу опіки та піклування Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області) (а.с.11, 78), показав свою небайдужість до малолітньої доньки, її долі, проявив стурбованість щодо її утримання та бажання забезпечити гідними умовами проживання і розвитку.

Про нормальні відносини в сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_9, а також добре відношення позивача, як батька до своєї дочки, свідчили в судовому засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14

За заявою ОСОБА_4 виконкомом Жовтневої районної у місті ради зроблено висновок, затверджений рішенням органу опіки та піклування виконкому Жовтневої районної у місті ради від 19.08.2015 року №10, про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно його малолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. При розгляді заяви було встановлено, що ОСОБА_1 характеризується позитивно за місцем проживання, алкогольними напоями не зловживає, наркотичні речовини не вживає, стосунки з сусідами добрі, працевлаштований, проти позбавлення його батьківських прав заперечує. Згідно з актом обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 створені належні умови для життя та розвитку малолітньої дитини. (а.с. 76).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що перебування з позивачем малолітньої дитини є небезпечним для неї.

Відповідно до ч.1,2 ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду.

Про необхідність дотримання інтересів батька щодо опікування його дитиною як і інтересів дитини щодо збереження тісних зв'язків з її батьками зазначив Європейській суд з прав людини в своєму рішенні від 16.07.2015 року «Мамчур проти України».

Обставин, які б свідчили, що відібрання дитини у відповідачів і передачі її позивачу буде суперечити її інтересам, судом не встановлено.

Доводи відповідачів, що позивач підозрюється у вчиненні злочину - доведення до самогубства їх доньки не заслуговують на увагу, оскільки суд враховує обставини встановлені на час розгляду справи і прийняття рішення. Так, з матеріалів справи дійсно вбачається, що за фактом смерті ОСОБА_9 проводиться досудове розслідування (а.с. 48, 49), в той же час на момент розгляду справи не встановлено доказів причетності позивача до скоєння злочину, підозра йому у вчиненні злочину щодо померлої дружини досудовим слідством не оголошувалася (а.с. 59).

Згідно з наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики від 16 травня 1999 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року, «Про затвердження Правил опіки та піклування» передбачено підстави, коли опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей, а саме у випадках коли батьки: судом позбавлені батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини; визнані у встановленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними (психічно хворі, розумово відсталі або перебувають на тривалому стаціонарному лікуванні в лікувально-профілактичному закладі чи на державному утриманні в будинках-інтернатах); понад шість місяців не можуть займатися вихованням своїх дітей (засуджені до позбавлення волі на тривалий час за скоєння злочину, за станом здоров'я (інваліди І-ІІ групи) тощо); понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участь в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи або підкинули (залишили) дитину, і це підтверджено відповідними актами, складеними органами внутрішніх справ; відмовилися від дітей в установленому законом порядку; виїхали на постійне місце проживання або на постійне місце роботи за кордон чи перебувають у довготривалому відрядженні; перебувають під слідством.

Суд погоджується, що відповідачі створили належні умови для перебування у них їх онуки - малолітньої ОСОБА_8, вони працюють, отримують стабільний дохід, позитивно характеризуються (а.с. 144-153) , добре піклуються про неї, що підтверджується показами свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20

Однак, відповідачі не є особами, які призначені опікунами або яким під опіку передана малолітня ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому без відповідних правових підстав утримують у себе дитину.

Отже, суд приходить до висновку що потреба дитини проживати разом з батьками, а не з іншими родичами, є природньою, ні баба, ні дід не здатні забезпечити того середовища, яке створюють батько і мати. Тому батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Оцінивши всі обставини в сукупності суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, відібрати малолітню дитину - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження від відповідачів та повернути її батьку ОСОБА_1 за місцем його проживання.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 11, 60, 208 ч.1 п. 2, ч.3 ст. 209, 212- 215, п.5 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи - орган опіки та піклування Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради, про відібрання дитини, - задовольнити повністю.

Відібрати малолітню дитину - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження від діда ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6, та баби ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, за адресою: АДРЕСА_2 та повернути малолітню ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження її батьку - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: