Справа № 375/1338/15-ц Головуючий у І інстанції Нечепоренко Л. М.
Провадження № 22-ц/780/1103/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 03.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

03 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Мережко М.В., Суханової Є.М.,

при секретарі: Бобку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 04 грудня 2015 року про закриття провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Рокитнянського районного суду Київської області перебувала справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 04 грудня 2015 року провадження у вищезазначеній справі було закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ПАТ «КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило скасувати ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 04 грудня 2015 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що у порушення ст. 1281 ЦК України, суд першої інстанції не врахував, що вимоги кредитора підлягають задоволенню в межах вартості майна, одержаного в спадщину, не зясував всіх обставин щодо наявності спадкового майна, яка його вартість та чи є спадкоємці, які проживали разом із померлою особою.

Крім цього, апелянт вважає, що до даних правовідносин має бути застосовано положення п. 1 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, відповідно до якого суд зобовязаний зупинити провадження у справі в разі смерті або оголошення фізичною особи померлою, яка була стороною в справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, до встановлення правонаступника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303, ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що 03 грудня 2015 року на запит суду одержано актовий запис про смерть №5163 від 19 березня 2015 року з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_2 помер 16 березня 2015 року, а у відповідності до вимог п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

З такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

По справі встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28 грудня 2010 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У звязку із порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31 липня 2015 року має заборгованість у розмірі 10150 грн. 74 коп.

16 березня 2015 року ОСОБА_2 помер, про що свідчить актовий запис про смерть №5163 від 19 березня 2015 року (а.с. 59).

Звернення позивача до суду було наслідком виникнення цивільних відносин між позивачем та відповідачем, оскільки виникли внаслідок укладення кредитного договору між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2

Кредитні правовідносини не є особистими правовідносинами, що не допускають правонаступництво, оскільки здійснення цього права не повязане з певною особою. А тому може здійснюватися і спадкоємцями цієї особи на передбачених законом умовах.

Згідно із ст. 37 ЦПК України, в разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника в зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виникає спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обовязкові для нього так само, як вони були обовязкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини включаються всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент смерті - відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов'язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до ст. 1231 цього Кодексу. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до ст. 1283 цього Кодексу.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції не врахував, що перелік підстав для закриття провадження у справі є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 6 ст. 205 ЦПК України

До даних правовідносин має бути застосовано положення п. 1 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, відповідно до якого суд зобовязаний зупинити провадження в справі в разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною в справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, до встановлення правонаступника.

У порушення положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, не роз'яснив право на уточнення позовних вимог.

Таким чином, вирішуючи справу, суд першої інстанції, дійшов не вірного висновку про те, що підстави для правонаступництва у даній справі відсутні.

Фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом першої інстанції не встановлені, оскаржуване рішення суду не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності.

Дані обставини суд першої інстанції залишив поза увагою та дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі.

Відповідно до вимог ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки ухвала суду першої інстанції постановлена за неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що ухвала підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала Апеляційного суду Київської області в касаційному порядку відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України оскарженню не підлягає, оскільки вона не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 04 грудня 2015 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: