АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Хлус Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2015 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 про визнання договору дарування квартири недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

29 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, за якою просила суд визнати недійсним договір дарування квартири № 136, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1, будинок 13, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 06.08.2015 року реєстровий номер № 1496, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру № 136, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1, будинок 13, загальною площею 66,4 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м. та складається з: 1-коридодр, 2-клалдова, 3-туалет, 4-ванна, 5-кухня, 6,7,8-житлові, І-балкон, ІІ- лоджія, судовий збір покласти на відповідача.

Разом з позовною заявою представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якому просив: накласти заборону на відчуження квартири № 136 в будинку №13 на ж/м Тополя-1 в м. Дніпропетровську.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2015 року про забезпечення позову заяву представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 задоволено; постановлено: накласти заборону на відчуження квартири №136 в будинку №13 на ж/м Тополя-1 в м. Дніпропетровську.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який не приймав участі у справі, однак вважає, що ухвалою суду порушено його права, просить скасувати ухвалу суду, скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру №136 в будинку №13 на ж/м Тополя-1 в м. Дніпропетровську, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу відхилити, ухвалу судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2015 року про забезпечення позову залишити без змін.

25 січня 2016 року в судове засідання суду апеляційної інстанції надійшло клопотання апелянта про перенесення засідання у звязку з його станом здоровя, мед. документи будуть надані. Апелянт в судове засідання не зявився, хоча належним чином сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи. Колегія суддів не визнає зазначені апелянтом причини неявки в судове засідання поважними, оскільки не надано доказів неявки до суду за поважними причинами. З урахуванням положень статті 305 ЦПК України та строків розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності вказаного апелянта по справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Суддя суду першої інстанції, постановляючи ухвалу про забезпечення позову, виходив з того, що позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір дарування квартири №136 в будинку № 13 на ж/м Тополя-1 в м. Дніпропетровську, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, визнати за нею право власності на вказану квартиру. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вказаний договір вона не укладала, ніколи у приватного нотаріуса ОСОБА_5, яка посвідчила вказаний договір дарування, не була, її волевиявлення на укладання договору дарування відсутнє. Зважаючи на те, що позивачем у позові оспорюється дійсність договору дарування вищевказаної квартири та ставиться питання про визнання за нею права власності на цю квартиру, з урахуванням того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, то є необхідним до розгляду справи по суті накласти заборону на відчуження спірної квартири, оскільки саме такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами

Колегія суддів, погоджується з таким висновком районного суду, оскільки суд правильно застосував норми процесуального права.

Відповідно до вимог ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Таке забезпечення допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду і ці обставини та докази їм повинні бути викладені в заяві про забезпечення позову.

У статті 152 ЦПК України перелічені види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом при вирішенні питання про забезпечення позову, зокрема, п.2 ч.1.ст.152 ЦПК України передбачає забезпечення позову забороною вчиняти певні дії.

Спірні відносини виникли між сторонами щодо визнання недійсним договір дарування квартири № 136, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1, будинок 13.

Колегія суддів вважає заходи забезпечення позову, які застосовані судом першої інстанції, правомірними та вжиті у відповідності до вимог закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що 01 жовтня 2015 року право власності на спірну квартиру належить апелянту на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.2015 року, який не є стороною у справі, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки спірна квартира є предметом спору та застосований судом п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК України не передбачає застосування заходів забезпечення позову лише відносно майна відповідача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, стосуються переоцінки доказів у справі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала судді постановлена з дотриманням процесуальних норм права, а саме: ст.151,152 ЦПК України, не встановлено порушення норм матеріального права, а доводи викладені в апеляційній скарзі визнати обґрунтованими не можна, а тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.304,307, п.1 ч.1 ст.312, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2015 року про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_7