Ухвала

іменем україни

13 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Матвєєва ІннаМиколаївна, про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 01 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Матвєєва І.М., про визнання договору недійсним.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 31 березня 1984 року по 30 жовтня 2007 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 22 лютого 1996 року та 28 грудня 1999 року на ім'я ОСОБА_4 були оформлені договори купівлі-продажу квартир АДРЕСА_1. Рішенням Центрального виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 16 травня 2000 року № 47 вищевказані квартири об'єднані в одну АДРЕСА_1 та 22 червня 2000 року видано свідоцтво про право власності на новий об'єкт нерухомості. Зазначала, що після розірвання шлюбу, без отримання її згоди 05 січня 2011 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу було посвідчено договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_5, яка діяла від імені своєї малолітньої доньки ОСОБА_6, прийняла в дар від ОСОБА_4 вказану квартиру. Посилаючись на те, що спірною угодою було порушено її права на розпорядження спільним майном подружжя, позивач на підставі ст. 65 СК України, ст. 369 ЦК України просила визнати договір дарування від 05 січня 2011 року недійсним.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 01 вересня 2015 року, позов задоволено.

Визнано договір дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Матвєєвою І.М. 05 січня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка діяла в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 недійсним.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також встановивши, що спірна квартира була придбана за час шлюбу, тобто є спільним сумісним майном подружжя, а тому для її відчуження обов'язково необхідна згода обох співвласників, яка при укладенні оспорюваного договору дарування надана не була, обґрунтовано виходив з того, що оспорюваний договір суперечить вимогам норм Сімейного кодексу України, а тому підлягає визнанню недійсним.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 01 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

М.В.Дем'яносов

А.В.Маляренко