Справа №265/7450/15-ц
Провадження №2/265/254/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненко О. В.,

за участю секретаря Бабенко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

17 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом в інтересах ОСОБА_1, яким просить визнати за останнім в порядку спадкування після смерті батька, ОСОБА_3, померлого 31 серпня 2006 року, право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,0592 га, розташованої по вулиці Київській, 10 в місті Маріуполі Донецької області (кадастровий № :01:024:0245), як за спадкоємцем першої черги.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_3, який помер 31 серпня 2006 року. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої увійшли грошові внески та домоволодіння по вулиці Київській, 10 в місті Маріуполі. ОСОБА_1, як син спадкодавця, є спадкоємцем за законом після померлого, та вже оформив свої спадкові права на вказану спадщину. При житті ОСОБА_3 звернувся до Маріупольського міського управління земельних ресурсів із відповідними документами для приватизації земельної ділянки, на якій розташоване вказане вище домоволодіння. Але державний акт на право власності на земельну ділянку на його імя було видано 13 грудня 2006 року, тобто вже після його смерті. Через наведені обставини ОСОБА_1 позбавлений можливості оформити свої спадкові права на вказану земельну ділянку та звертається з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Позивач до суду не прибув з невідомих суду причин.

Представник позивача ОСОБА_2, діюча на підставі довіреності, своєю заявою від 20 січня 2016 року просила розглядати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4, діючий на підставі довіреності, до зали суду не прибув, надавши заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 01 вересня 2006 року Оржджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_3 помер 31 серпня 2006 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1208 (ас. 4).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом встановлено, що позивач у справі, ОСОБА_1, є сином померлого ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 (ас. 19, зв), та на підставі ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька, ОСОБА_3, 26 жовтня 2006 року, тобто у передбачений законом строк. У згаданій заяві ОСОБА_1 зазначив, що спадщину, з чого б вона не складалась, та де б вона не знаходилась, він приймає (ас. 18).

03 квітня 2007 року державним нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 на імя ОСОБА_1 видані свідоцтва про право на спадщину за законом, за якими останній отримав у спадщину після померлого батька ОСОБА_3 жилий будинок № 10 з усіма побудовами подвіря, розташований по вулиці Київській в місті Маріуполі на земельній ділянці Маріупольської міської ради, та грошовий внесок з належними до нього відсотками та компенсаційними виплатами (ас. 25, 25зв, 26, 27).

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 118 Земельного Кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Судом встановлено, що батько позивача ОСОБА_3 у порядку ст. 118 Земельного Кодексу України висловив свою волю на приватизацію земельної ділянки по вулиці Київській, 10 в місті Маріуполі, звернувшись до Маріупольського міського управління земельних ресурсів з метою приватизації, проте державний акт на право власності на вказану земельну ділянку (кадастровий номер :01:024:0245, площа 0,0592 га) був виданий на імя ОСОБА_3 13 грудня 2006 року, тобто вже після його смерті (ас. 5).

Відповідно до ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Аналізуючи наведене, враховуючи, що ОСОБА_3 за життя висловив волю на приватизацію займаної ним земельної ділянки, але помер до прийняття рішення про приватизацію, суд дійшов висновку про перехід до позивача ОСОБА_1, як спадкоємця за законом першої черги, у порядку спадкування, права на визнання за ним права власності на вказану земельну ділянку, та вважає можливим позовні вимоги задовольнити.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 11 грудня 2013 року № 6-121цс13.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати право власності на земельну ділянку площею 0,0592 га, розташовану по вулиці Київській, 10 в місті Маріуполі Донецької області, кадастровий номер :01:024:0245, за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3, який помер 31 серпня 2006 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя