08.02.2016 Справа № 756/6811/15-ц
Унікальний № 756/6811/15-ц
Справа № 2/756/358/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Васалатія К.А.

при секретарі Івченко В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про обмін жилого приміщення у разі відсутності згоди між членами сім'ї, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 р. позивачі звернулись до суду із даним позовом. У своїх вимогах посилаються на те, що ОСОБА_7 - позивач № 1 є представником малолітніх дітей: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2, які зареєстровані у АДРЕСА_3, і позивач № 2 ОСОБА_4, також зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3. Обидва позивачі направили до відповідача № 1 - ОСОБА_5 як наймача такої квартири, та відповідача № 2 - ОСОБА_6, як батька дітей, лист із письмовим зверненням, щодо пропозиції укласти договір «Про обмін житлового приміщення».

Як вказано у позові, направлення такого звернення мотивовано тим, що протягом тривалого часу, а саме з дати прописки дітей у спірній квартирі, відповідачі вчиняли дії, перешкоджали позивачам у праві користуватися квартирою. Таким діями були спільне паління відповідачами цигарок у квартирі, зловживання відповідачами алкогольних напоїв, вчинення відповідачами насильство не лише стосовно позивачів, а також щодо один одного, що підтверджується подачею відповідачами один на одного заяв до міліції про насильство, позбавлення один одного житлової площі. Також (зі слів позивачів) виготовлення, зберігання, вживання та реалізація наркотичних засобів відповідачем ОСОБА_6, що підтверджується заявами його матері - відповідачем № 1 до суду. Тому позивачі вказують, що були змушені певний час проживати у не придатному будинку для проживання, що спонукало позивачів у подальшому проживати четверо у квартирі належній матері ОСОБА_1, по АДРЕСА_2. Для покращення умов проживання дітей позивачі у 2014 році проживали за адресою: АДРЕСА_1.

Як вказують позивачі, згідно ордеру № Г199708 від 12.01.1973 р. вбачається те, що 2-кімнатну кв. 7 було надано померлому ОСОБА_8, який став наймачем житла. Після смерті останньої особи право на квартиру отримала його донька ОСОБА_5 - відповідач № 1 та на сьогодні вона є наймачем квартири, а також за нею одноосібно визнаний особистий рахунок НОМЕР_1 на сплату комунальних послуг. При цьому у спірній квартирі зареєстровані 5 осіб - позивачі, діти та відповідачі, але позивачі на даний час мешкають за іншою адресою. Також позивачі із письмовим зверненням звертались до відповідачів з відміткою про повідомлення, у якому останнім було запропоновано укласти договір «Про обмін житлового приміщення». Направлення такого звернення було мотивовано тим, що протягом тривалого часу а саме - з дати прописки дітей у приміщені (квартирі), відповідачі вчиняли дії, котрі перешкоджали позивачам у праві користуватися квартирою.

Зважаючи на вищевикладене позивачі просять суд надати дозвіл на примусовий обмін АДРЕСА_3 та зобов'язати Оболонську районну у м. Києві державну адміністрацію видати їм обмінні ордери.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача № 2 ОСОБА_6 - ОСОБА_9 та відповідач № 2 у судовому засіданні позов не визнали та подали до суду заперечення щодо відмови у позові.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як з'ясовано судом, згідно ордеру № Г199708 від 12.01.1973 р. вбачається те, що 2-кімнатну кв. 7 було надано ОСОБА_8, який став наймачем житла. Після смерті ОСОБА_8 право на квартиру отримала його донька ОСОБА_5 - відповідач № 1 та на сьогодні вона є наймачем квартири, а також за нею одноосібно визнаний особистий рахунок НОМЕР_1 на сплату комунальних послуг. При цьому у спірній квартирі зареєстровані 5 осіб - позивачі, діти та відповідачі, але позивачі на даний час мешкають за іншою адресою.

Обмін житлового приміщення являє собою угоду між наймачами цих приміщень про взаємну передачу прав та обов'язків, пов'язаних із користуванням цим приміщенням. Право на обмін житлового приміщення надано лише особам, яким належить самостійне і постійне право користування житловим приміщенням. Не мають права на обмін піднаймачі, тимчасові мешканці та інші особи, які не набули самостійного права на житлову площу.

Договір про обмін житловими приміщеннями може бути як двостороннім, так і багатостороннім, оскільки кількість учасників обміну не обмежується. Чинне законодавство дозволяє обмін в межах як одного населеного пункту, так і декількох.

При цьому, заявляючи даний позов про обмін жилого приміщення в разі відсутності згоди між членами сім'ї та посилаючись на ст. 79. 80 ЖК України, позивачі не надали суду доказів проживання однією сім'єю із позивачами, доказів щодо пропозицій позивачами про обмін та відмову відповідачів від таких пропозицій, або ж доказів неможливості спільного проживання з інших причин.

Також позивачі, у судовому засіданні не оголосили та не надали суду інформації, на яку квартиру або ж квартири, вони просять суд надати дозвіл на примусовий обмін.

У відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" спори, пов'язані з обміном жилих приміщень, вирішуються судом з урахуванням встановленого порядку і умов обміну.

Як вбачається з ст. 12 постанови «Про затвердження Правил обміну жилих приміщень в Українській РСР» від 31.01.1986 р. за № 31 - обмін жилими приміщеннями не допускається:

1) якщо до наймача пред'явлено позов про розірвання чи зміну договору найму жилого приміщення або про визнання ордера недійсним;

2) якщо одним з учасників обміну є член житлово-будівельного кооперативу, щодо якого розглядається питання про виключення з кооперативу;

3) якщо обмін має корисливий або фіктивний характер;

4) якщо будинок, в якому знаходиться обмінюване жиле приміщення, підлягає знесенню або будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом чи підлягає переобладнанню для інших цілей;

5) якщо будинок підлягає капітальному ремонту з переобладнанням або переплануванням обмінюваного жилого приміщення;

6) якщо жиле приміщення є службовим або знаходиться в гуртожитку;

При примусовому обміні жилого приміщення за правилами ч. 2 ст. 116 ЖК житлові умови особи, яка допускає систематичне порушення правил співжиття, можуть бути погіршені. При примусовому обміні на підставі ст. 80 ЖК погіршення житлових умов відповідачів, як правило, не повинно допускатись. У цьому разі суд має всебічно враховувати інтереси і

Як вбачається із вищевикладених вимог постанови пленуму ВСУ щодо недопущення погіршення житлових умов громадян - відповідачів, позивачі взагалі не пропонують відповідачам жодних варіантів обміну, що унеможливлює суду вирішити даний спір у відповідності до законодавства.

За таких обставин, дії позивачів фактично спрямовані не на обмін жилого приміщення, а (.' намаганням відібрати спірну квартиру у відповідачів та містять в собі ознаки зловживання правом на позов.

У відповідності до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 цього Кодексу.

Згідно із ст. 162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

В обґрунтування вказаної позовної вимоги, представник позивача ОСОБА_10 посилався на несплату комунальних платежів відповідачем № 2 - ОСОБА_6., проте матеріали справи не містять даних про те, хто здійснює оплату комунальних платежів, оскільки а ні стороною позивачів, а ні стороною відповідачів не надано суду відповідних доказів.

Відповідно до ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_11 та ОСОБА_4 у повному об'ємі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 48, 63, 64, ст. 103, 104 ЖК України, ст. 10, 57, 60, ст. 130, 174, 209, ст. 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.А Васалатій