Номер провадження: 22-ц/785/211/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 23 вересня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

встановила:

28 серпня 2013 року позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до суду із позовом, в якому просили суд визнати за ними, як за єдиними спадкоємцями, право власності на спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Свободи, 24 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7

Позивачі надали суду письмову заяву, згідно якої просили суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача за довіреністю, в особі юриста-спеціаліста Вилківської міської ради, надав суду письмову заяву, згідно якої позов визнав, вважав за можливе визнати право власності позивача на спадкове майно в м. Вилкове Кілійського району, а також просив суд розглянути справу у його відсутність.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД № 300441 від 26.10.1999 року, позивач ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_7 і ОСОБА_5. Позивач ОСОБА_5 знаходилася в шлюбних відносинах з ОСОБА_7 з 03.03.2002 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЖД № 300839 від 03.03.2002 року.

Відповідно до рішення Кілійського районного суду Одеської області від 25.01.1995 року по справі № 2-31/1995 р., яке набрало законної сили у встановленому законом порядку, ОСОБА_7 став власником 1/2 частини житлового будинку з будівлями і спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Свободи, 24.

Так, ОСОБА_7 було виділено з житлового будинку літ. А приміщення 1,4,5 загальною корисною площею 31,5 кв.м, літню кухню літ. Б, альтанку літ. Г, сарай літ. В, вбиральню літ. Г, що складає 1/2 частину будинку з будівлями та спорудами (далі 1/2 частина спірного житлового будинку). При цьому, приміщення літер Д гаражу не входило у зазначений перелік приміщень, які перейшли у приватну власність ОСОБА_7

ОСОБА_7 помер 14.09.2010 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 226896 від 14.09.2010 року.

Як вказано в технічному паспорті, складеному КП «Кілійське РБТІ та РОН» спірний житловий будинок складається з: житлового будинку, літер А, літер Б - літньої кухні, літер В - сараю, літер Г - вбиральні, літер Д - гаражу, літер Е - навісу-альтанки, та надвірних споруд 1-4, на земельній ділянці площею 457 кв.м.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 23 вересня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були задоволені та визнано за ними право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину житлового будинку з будівлями та надвірними спорудами, який складається з житлового будинку, літер А, літер Б - літньої кухні, літер В - сараю, літер Г - вбиральні, літер Д - гаражу, літер Е - навісу-альтанки, та надвірних споруд 1-4, на земельній ділянці площею 457 кв.м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_4, ставить питання про зміну зазначеного судового рішення із виключенням із його резолютивної частини словосполучення: «літер Д гаражу».

В іншій частині рішення в апеляційному порядку не оскаржується.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_7 ОСОБА_8 до шлюбу, укладеного 03.03.2002 року з ОСОБА_5 перебував у шлюбі з апелянтом ОСОБА_4.

20 березня 1992 року між подружжям - ОСОБА_7 та ОСОБА_4 укладено договір дарування, за яким ОСОБА_9 подарував ОСОБА_4 1/2 житлового будинку, розташованого за адресою: місто Вилкове Кілійського району Одеської області, вулиця Свободи, 24, який складається з житлового будинку літер «А», літньої кухні літер «Б», сараю літер «В», вбиральні літер «Г», гаражу літер «Д», надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці площею 457 м2 (а.с.49-51).

Крім того, рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 25.01.1995 року по справі № 2-31/1995 р., яке набрало законної сили у встановленому законом порядку (а.с.53-54), ОСОБА_7 став власником 1/2 частини вищевказаного житлового будинку з будівлями і спорудами, літ. А, а саме: приміщення 1,4,5 загальною корисною площею 31,5 кв.м, літню кухню літ. Б, альтанку літ. Г, сарай літ. В, вбиральню літ. Г.

В свою чергу, за ОСОБА_4 було визнано право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку з будівлями і спорудами, іт. А, а саме: приміщення 2,3, та приміщення літер Д гаражу.

Таким чином, приміщення літер Д гаражу не входило у зазначений перелік приміщень, які перейшли у приватну власність ОСОБА_7, а перейшло у власність ОСОБА_4, а тому не входило до складу спадщини ОСОБА_7

У відповідності до ч. 5 ст. 124 Конституції України, ст. 14 ЦПК України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожної особи володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, позивачі не мали права на успадкування приміщення літер Д гаражу, оскільки останнє не належало спадкодавцю ОСОБА_7 на праві приватної власності.

Судом зазначених обставин не було враховано, що призвело до ухвалення незаконного рішення, в частині визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 на приміщення літер Д гаражу, яке належить на праві приватної власності апелянту ОСОБА_4, яка не була залучена до участі у справі і у відношенні якої суд, таким чином вирішив питання про права та обовязки.

При цьому, мотивувальна частина оскаржуваного рішення Кілійського районного суду Одеської області від 23 вересня 2013 року суперечить її резолютивній частині. Так, у мотивувальній частині, із посиланням на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 25.01.1995 року, зазначено, що ОСОБА_7 належала 1/2 житлового будинку, розташованого за адресою: місто Вилкове Кілійського району Одеської області, вулиця Свободи, 24, із зазначенням споруд, до переліку яких приміщення літер Д гаражу не входить.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу доводів своєї апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалене судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його спростовують, в частині визнання за позивачами права власності в порядку спадкування на будівлю літер Д гаражу, у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду змінити, та виключити із його резолютивної частини словосполучення: «літер Д гаражу».

В іншій частині рішення суду є законним і обґрунтованим, в апеляційному порядку не оскаржується, у звязку з чим його слід залишити без змін.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_10 на користь апелянта ОСОБА_4 в рівних частках понесені нею витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у загальній сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 23 вересня 2013 року змінити, в частині визнання за позивачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права власності в порядку спадкування на будівлю літер Д гаражу, у звязку з чим виключити із його резолютивної частини словосполучення: «літер Д гаражу».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частках на користь ОСОБА_4 судовий збір у загальній сумі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одну гривню 20 копійок).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_11

ОСОБА_2