Справа № 463/6914/14 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/865/16 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

секретаря: Іванової О.О.

з участю: Бучацького А.Я., Роюк Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 9 листопада 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Донснаб-Захід», товариство з обмеженою відповідальністю «Гранум» про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом.

Посилався на те, що 04.03.2005 року ВАТ «Банк Універсальний (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») уклав з ОСОБА_4 договір іпотеки на забезпечення кредитних зобов'язань ТОВ «Донснаб-Захід» і ТОВ «Гранум» перед позивачем за кредитним договором № 36/07 від 26.11.2007 року та додатковими до нього угодами в межах генерального договору на здійснення кредитних операцій № 12-05/02 від 04.03.2005 року.

Відповідач ОСОБА_4 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 та належать йому праві власності.

Так як ТОВ «Донснаб-Захід» і ТОВ «Гранум» не виконали своїх зобов'язань, то в рахунок погашення заборгованості в сумі 52652800,46 грн. просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

В рахунок невиконаних зобов'язань ТОВ «Донснаб-Захід» і ТОВ «Гранум» перед ПАТ «Універсал Банк» звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення оскаржив ОСОБА_4 Просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові. Зазначає, що позивач захистив порушене ТОВ «Донснаб-Захід» і ТОВ «Гранум» право. Так, рішенням господарського суду Львівської області від 06.06.2011 року стягнуто з боржників 20386300 грн., а рішенням Личаківського районного суду м. Львова стягнуто з ТОВ «Донснаб-Захід», ТОВ «Гранум» і ОСОБА_4 20330341,62 грн. Посилається і на те, що суд не застосував приписи ст. 267 ЦК України про наслідки спливу позовної давності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта ОСОБА_4 - ОСОБА_2 і представника третьої особи ТОВ «Гранум» - ОСОБА_3 на підтримання скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів знаходить підстав для скасування рішення суду з таких мотивів.

Встановлено, що 04.03.2005 року ВАТ «Банк Універсальний (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») уклав з ОСОБА_4 договір іпотеки на забезпечення зобов'язань ТОВ «Донснаб-Захід» і ТОВ «Гранум» перед позивачем, що випливають із генерального договору на здійснення кредитних операцій №12-05/02 від 04.03.2005 року, а також будь - яких додаткових договорів до нього, укладеними між іпотекодавцем і позичальниками.

Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.04.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Кулиняком І.Я. (реєстровий № 1805) та зареєстрована Львівським державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 02.04.1996 року, реєстраційний номер 10068474.

Пунктом 6.3. договору передбачено, що він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

ТОВ «Донснаб-Захід» і ТОВ «Гранум» не виконали своїх зобов'язань перед ПАТ «Універсал Банк» і заборгованість становить 52652800,46 грн.

Статтею 526 ЦК встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК).

Як випливає з ч. 1 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Стаття 267 ЦК встановлює наслідки спливу позовної давності, зокрема, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4).

Із матеріалів справи випливає, що кінцевим строком виконання кредитних зобов'язань ТОВ «Донснаб-Захід» і ТОВ «Гранум» перед ПАТ «Універсал Банк» згідно генерального договору на здійснення кредитних операцій №12-05/02 від 04.03.2005 року, а також додаткових угод до нього, укладених між позичальниками і банком, є 21.07.2009 року.

На цей час позичальники своїх зобов'язань не виконали, отже допустили прострочення зобов'язання.

З аналізу наведених вище норм права колегія суддів приходить до висновку, що станом на 22.07.2009 року право позивача було порушене і з цього часу в нього виникло право на захист.

Із матеріалів справи випливає, що позов у цій справі подано 05.05.2014 року - тобто зі спливом позовної давності.

09.11.2015 року представник відповідача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про застосування наслідків спливу позовної давності (а.с. 107 т.2).

Отже, відповідно до приписів ч. 4 ст. 267 ЦК суд мав підстави для відмови у позові у зв'язку зі спливом позовної давності.

Відмовляючи відповідачу в задоволенні заяви про застосування наслідків спливу позовної давності за додатковим зобов'язанням, суд помилково послався на ст. 266 ЦК, так як вона стосується лише наслідків спливу позовної давності за основним зобов'язанням.

Між тим, позовна давність обчислюється окремо щодо основної і щодо кожної додаткової вимоги. Відтак, можливий сплив позовної давності щодо додаткової вимоги, тоді, як за основною вимогою позовна давність триває. Але, якщо позовна давність спливла за основною вимогою, то вважаться, що вона спливла і стосовно додаткової вимоги.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що оскільки вимога ПАТ «Універсал Банк» до іпотекодавця є обґрунтованою, оскільки на час розгляду цієї справи порушене право банку не було відновлене позичальниками, проте позивач звернувся до суду зі спливом позовної давності, то в позові необхідно відмовити на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 9 листопада 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 і належить на праві приватної власності ОСОБА_4, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та про стягнення судового збору з ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: