ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/2053/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Каліушко Ф.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та її передачу у власність іншій особі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та її передачу у власність іншій особі.

Відповідно до ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвалою суду від 29 грудня 2015 року, у зв'язку з порушенням позивачем вимог статті 119 ЦПК України, а саме не сплатою позивачем судового збору в повній мірі, дана позовна заява залишена без руху та встановлено позивачу строк п'ять днів з дня отримання нею даної ухвали для усунення недоліків.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду від 29 грудня 2015 року отримана представником позивача 06 січня 2016 року, тобто останнім днем для виконання вимог ухвали з урахуванням вихідних днів є 11 січня 2016 року.

06 січня 2016 року на адресу Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява від представника позивача на ухвалу про залишення без руху з доданою до неї квитанцією про сплату судового збору у розмірі 487,20 грн.

Водночас, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 26 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10 (далі по тексту - Постанова Пленуму) роз'яснив, що перерахування суми судового збору здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року №2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Як встановлено суддею, представником позивача до заяви про усунення недоліків додано квитанцію №0.0.486039137.1 від 06.01.2016 року про сплату судового збору на суму 487,20 грн., яка не може бути належним доказом сплати позивачем судового збору, оскільки в даній квитанції містяться відомості про сплату судового збору за позовом ОСОБА_3, а не особу, яка звертається до суду з відповідним позовом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не виконані вимоги ухвали суду від 29 грудня 2015 року, а саме недоліки позовної заяви нею не усунуті.

Частиною 2 ст. 121 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин вважаю, що заява підлягає поверненню позивачеві.

Згідно з частиною 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та її передачу у власність іншій особі - повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.