РІШЕННЯ

Іменем України

28.01.2016 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого-судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Буюклі В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1, з участю третіх осіб: ОСОБА_2, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Листопадаове» про приведення до попереднього стану самовільно перепланованих нежитлових приміщень,-

встановив:

30.01.2009 року представник Франківської районної адміністрації Львівської міської ради звернувся в суд із вказаним позовом до відповідача, в якому просить: зобов'язати ОСОБА_1, власника нежитлових приміщень площею 460,90 кв.м. (корпус 42) на АДРЕСА_1 у місячний термін привести у попередній стан самовільно переплановані нежитлові приміщення. У випадку невиконання рішення суду в добровільному порядку виконати демонтаж підрядною будівельною організацією, а витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем ОСОБА_1 здійснено роботи із внутрішнього перепланування належних йому нежитлових приміщень першого поверху корпусу № 42, що за адресою: АДРЕСА_1. Такі роботи проведені без відповідного дозволу, погодженої проектної документації, дозволу ДАБК. Розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 19.11.2008 №1141 ОСОБА_1 зобов'язано самовільно переплановані нежитлові приміщення привести у попередній стан. ОСОБА_1 вказаного розпорядження не виконав тому Франківська районна адміністрація Львівської міської звернулася до суду із даним позовом.

30.05.2014 року представник відповідача ОСОБА_1 подав заперечення на позов Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, яким зазначив, що із позовом вони не погоджуються, вважають його таким, що не підлягає задоволенню. Вказує, що ним було проведено перепланування об'єкта громадського призначення, на яке не потрібно дозволу, із збереженням несучої конструкції, без перевищення допустимих навантажень на перекриття, стіни та фундамент за умови дотримання існуючих архітектурно-планувальних вимог, державних будівельних норм, місцевих правил забудови, без зміни основних техніко-економічних показників, отримання дозволу на виконання яких законом не вимагається, що підтверджується звітом «Про проведення технічного обстеження самовільно влаштованих дверних прорізів в приміщеннях 1-1 - 1-13 корпусу № 42 «Літ. А-5» на АДРЕСА_1 на відповідність проекту реконструкції нежитлових приміщень під магазин салон. Крім того, будівельними роботами відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність» є роботи нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту. Перепланування не є будівельними роботами. Проведене перепланування відповідає розробленому проекту на реконструкцію нежитлових приміщень під магазин-салон, а також відповідає будівельним нормам, місцевим правилам забудови та архітектурно-планувальним вимогам.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, просить задовольнити, на підставі зібраних матеріалів справи.

Повноважний представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов заперечив, просить відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмовому запереченні.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні щодо вирішення спору Франківської адміністрації Львівської міської ради про приведення до попереднього стану самовільно перепланованих нежитлових приміщень поклалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, встановивши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, нежитлові приміщення площею 460,90 кв.м., що розташовані на першому поверсі корпусу № 42 за адресою: АДРЕСА_1 належать на праві власності відповідачу - ОСОБА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу об'єкту нерухомості, укладеного у формі біржової угоди №77-01/4 /т.1 а.с. 18-20/ та реєстраційним посвідченням від 13.08.2001, виданим Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки /т.1 а.с. 17/.

ОСОБА_2 на праві приватної власності належать нежитлові приміщення площею 174,1 кв.м., що розташовані в підвалі вказаного вище корпусу № 42. Даний факт підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.03.2005 № 6739689, виданим Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки /т. 3 а.с. 61/.

У відповідності до ст.ст.10; 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Із поданих позивачем доказів та пояснень представника позивача наданих ним у ході судового розгляду не вбачається того, які які саме внутрішні перепланування здійснені відповідачем ОСОБА_1 у належним йому нежитлових приміщеннях, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Незважаючи на те, що судом неодноразово роз'яснювалося представнику позивача необхідність доказування цієї обставини, яка має істотне значення для вирішення справи та встановлення по ній істини, жодного належного доказу в підтвердження обґрунтування того, які саме внутрішні перепланування були здійснені відповідачем суду не надано. Жодних клопотань із обґрунтуванням неможливості самостійного подання таких доказів та їх витребовування до суду не надходило.

У матеріалах справи наявний акт обстеження нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 від 28.08.2014, складений комісією (посадовими особами ФРА ЛМР), у якому зазначено, що наявність перепланувань в середині приміщень, що належать ОСОБА_3 встановити не вдалося оскільки останній не забезпечив до них доступ. /т. 3 а.с. 58/.

Таким чином, позивачем навіть не доведено в силу дії ст. 60 ЦПК України самого факту здійснення відповідачем ОСОБА_1 внутрішнього перепланування нежитлових приміщень площею 460,90 кв.м., що розташовані на першому поверсі корпусу №42 за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 з належних йому приміщень, позначених на поверховому плані під номерами: 1-4, 1-6, 1-8, 1-10 на місці віконних влаштовано дверні прорізи, із приміщень, позначених під номерами: 1-4, 1-6, 1-8 у внутрішнє подвір'я, із приміщення, позначеного під номером АДРЕСА_2.

Із вказаного акту обстеження нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 від 28.08.2014 року, складеного комісією (посадовими особами ФРА ЛМР) також вбачається, що із приміщень, які належать ОСОБА_1 замуровано виходи у загальний коридор.

Вирішуючи позов Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, суд вказані перепланування до уваги не бере, оскільки такі виходять на фасад будинку та внутрішній коридор і не можуть бути віднесені до внутрішніх.

Розглядаючи позов ФРА ЛМР в частині підставності позову, суд враховує і наступне.

У позовній заяві позивач покликається на ст.376 ЦК України, згідно ч.1 якої, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані, або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.7 вказаної статті, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, для задоволення даного позову про приведення приміщень до попереднього стану позивач повинен довести факт істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам, або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, а також неможливості проведення перебудови для приведення самочинного будівництва у відповідність із описаними нормативами.

Факт наявності таких обставин у даній спірній ситуації позивачем не доведено, як на стадії прийняття розпорядження щодо спірного перепланування, так і під час судового розгляду спору.

Окрім того, представником відповідача надано суду загальну пояснювальну записку проекту реконструкції належних відповідачу нежитлових приміщень, який передбачає влаштування у приміщеннях 1-4, 1-6, 1-8, 1-10 на місці віконних дверних прорізів.

Даний проект є належною проектною документацією в розумінні ст.31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що діяла на момент розроблення проекту (2012 рік) та діє на даний час. Зокрема згідно із вимогами даної статті, проектна документація не підлягає погодженню із будь-якими органами чи установами. Відповідачем також долучено до матеріалів справи експертний звіт від 17.08.2012 року № 14-02756-12 щодо розгляду проектної документації в частині міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення по вказаному проекту «Реконструкція нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 під магазин-салон», складений Філією ДП «Укрдержбудекпертиза» у Львівській області. Згідно вказаного експертного звіту, проектна документація (Робочий проект «Реконструкція нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 під магазин-салон») виконано згідно з вимогами ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» та розроблений з дотриманням вимог до міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, охорони праці, забезпечення захисту від шуму.

Також відповідачем надано суду звіт про проведення обстеження самовільно влаштованих дверних прорізів в виробничих приміщеннях 1-1-1-13 корпусу № 42 «Літ. А-5» на АДРЕСА_1, що належать відповідачу на відповідність проекту реконструкції нежитлових приміщень під магазин салон, який складений експертом із технічного обстеження будівель і споруд (кваліфікаційний сертифікат Серія НОМЕР_1). Вказаним звітом встановлено, що дверні прорізи влаштовано на місці існуючих віконних прорізів у місцях передбачених проектом реконструкції нежитлових приміщень із збереженням несучих конструкцій, без перевищення допустимих навантажень на перекриття, стіни та фундаменти, з дотриманням існуючих архітектурно-планувальних вимог, державних будівельних норм, місцевих правил забудови. Також експерт ствердив, що ним не виявлено негативного впливу (тріщин, перекосів, руйнувань конструкцій) які б були наслідком влаштування дверних прорізів на місці віконних блоків.

Таким чином відповідачем доведено відповідність реконструкції належному проекту, державним будівельним нормам та правилам, що в силу приписів ч.7 ст.376 ЦК України, виключає можливість для покладення на відповідача зобов'язання по приведенню приміщення до попереднього стану.

Враховано судом і недотримання Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради Порядку врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, що затверджений Рішенням Львівської міської ради №406 від 06.05.2005 (був чинним на момент прийняття розпорядження від 19.11.2008 №1141 та звернення до суду із даним позовом).

Зокрема матеріли справи не містять акту-попередження по факту виявлення самочинного будівництва та доказів його вручення відповідачу. Відсутній і технічний висновок міжвідомчої комісії про відповідність або невідповідність архітектурно-будівельним, протипожежним і санітарним (для об'єктів промисловості і інших екологічно небезпечних - екологічним) нормативним вимогам самочинного будівництва, із встановленням наявності істотного відхилення від проекту, із рекомендаціями щодо технічної можливості продовження будівництва, або експлуатації споруди, або перебудови, або зносу та із зазначенням змісту порушень, конкретних пунктів, параграфів, розділів державних будівельних норм і стандартів та ін. нормативно-технічних документів, за якими виявлено порушення, чи суперечать вони суспільним інтересам або порушують права інших осіб, в чому.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене позовні вимоги Франківської районної адміністрації Львівської міської ради є невизначеними, підстави позову є недоведеними та необґрунтованими, що виключає можливість задоволення позову Франківської районної адміністрації. У позові слід відмовити. Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст. 331, 376 ЦК України, ст.ст. 24, 29, 30-1 Закону України «Про планування і забудову територій», ст.ст. 31-37, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст. 10, 11, 60, 61, 213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Львівська міська рада, Львівське комунальне підприємство «Листопадаове» про приведення до попереднього стану самовільно перепланованих нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 - відмовити у повному обсязі. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ванівський Юрій Михайлович