АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №620/607/15-ц Головуючий
Провадження №22-ц/790/371/16 1-ї інстанції: Огієнко Д.В. Категорія: земельні Доповідач: Трішкова І.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Трішкової І.Ю.,

суддів: - Котелевець А.В., Кірсанової Л.І.,

за участю секретаря - Хороших М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФАГРО" на заочне рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФАГРО" про витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 2007р. на підставі договору оренди землі від 20.04.2007 р. ТОВ «ПРОФАГРО» обробляється земельна ділянка, розташована на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області, яка належить позивачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Договір укладено строком на 5 років, термін дії якого закінчився у 2014р., враховуючи дату реєстрації. Позивач у 2015 р. вирішив самостійно обробляти свою земельну ділянку, проте перед початком весняно-польових робіт дізнався про те, що існує додаткова угода від 05.10.2011р. до договору оренди землі, в якій міститься відмітка про її нібито державну реєстрацію у Зачепилівському відділі Держкомзему Харківської області про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14.03.2012р.. Зазначену угоду позивачка не підписувала.

Позивачка просила витребувати із незаконного користування ТОВ «ПРОФАГРО» належну позивачу земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області, стягнути з відповідача та користь позивача сплачений ним судовий збір при зверненні до суду з позовом.

Представник відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не надав.

Заочним рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволені.

Витребувані із чужого незаконного користування у ТОВ "ПРОФАГРО" земельні ділянки, які повернуті ОСОБА_4, за кадастровим номером НОМЕР_1 та за кадастровим номером НОМЕР_2.

З ТОВ "ПРОФАГРО" на користь ОСОБА_4 стягнуті судові витрати в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОФАГРО" просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин у справі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Профагро» підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак, у даному випадку ухвалене судом першої інстанції у справі рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам процесуального закону.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, районний суд виходив з того, що відповідач ТОВ «Профагро» використовує земельну ділянку, яка належить на праві приватної власності позивачу, без достатніх правових підстав, оскільки термін дії договору оренди землі закінчився, а додаткова угода про продовження терміну дії договору оренди є не чинною, так як не внесена в Державний реєстр.

Проте, погодитися з такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом ст. ст. 18, 20 Закону договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

З матеріалів справи вбачається, що 20 квітня 2007 року між ТОВ «Профагро» та ОСОБА_4 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,7135 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області строком на 5 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки визначена у розмірі 41143,27 грн. Договір зареєстрований 13.10.2009 року у Державному реєстрі земель за № НОМЕР_3. (а.с.34-35).

05 жовтня 2009 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Профагро» укладена додаткова угода до вказаного договору оренди землі, згідно якої строк дії договору оренди продовжено ще на п'ять років з моменту набрання чинності Додаткової угоди.

Додаткова угода зареєстрована у Зачепилівському відділі Держкомзему Харківської області , про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14 березня 2012 року за № НОМЕР_4 (а.с.36).

Дійшовши висновку, що Державна реєстрація додаткової угоди не здійснена в порушення вимог чинного законодавства, районний суд не звернув уваги, що згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Крім того, згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку про те, що моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов, а набрання чинності договором, укладення якого вже відбулося, відбувається в момент його державної реєстрації, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Реєстрація договорів оренди землі та Додаткових угод до них передбачена Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021, яким визначено, що державна реєстрація права власності на підставі цивільно-правового договору або свідоцтва про право на спадщину, земельного сервітуту, емфітевзису, суперфіцію в Поземельній книзі, державна реєстрація права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснюються до 1 квітня 2012 року. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється територіальним органом Держземагентства за її місцезнаходженням (в редакції, чинній на час укладення Додаткової угоди із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року N 1404, від 20 липня 2011 року N 791, від 28 грудня 2011 року N 1388).

Натомість, пунктом 8-1 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Тобто вказане свідчить про те, що вищезазначеним законом не передбачено обов'язок орендаря реєструвати речові права Договору оренди земельної ділянки, який зареєстрований в установленому порядку, який діяв на момент укладення Договору оренди землі.

Оскільки спірна Додаткова Угода позивачем не оспорювалась і судом не визнавалась недійсною, у суду не було правових підстав для витребування земельної ділянки.

Крім того, при розгляді вказаної справи суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи.

В позовній заяві ОСОБА_4 просила про витребування земельної ділянки із незаконного користування у ТОВ «ПРОФАГРО», яка належить їй на праві власності.

Матеріали справи містять копію Державного акту на право приватної власності на землю, з якого вбачається, що ОСОБА_4 належить земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_5.

Суд своїм рішенням витребував у відповідача дві земельні ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 та за кадастровим номером НОМЕР_2, при цьому не пересвідчився, що зазначені земельні ділянки належать саме ОСОБА_4

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позовні вимоги, а тому скасовує дане рішення суду з ухваленням нового, яким в задоволенні позову необхідно відмовити з вище наведених підстав.

Керуючись ст. ст..303, ст.307,309,314,319 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФАГРО" задовольнити частково.

Рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2015 року скасувати.

ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФАГРО" сплачений судовий збір у сумі 535 грн.92 коп.

Рішення судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: Трішкова І.Ю.

Судді: Кірсанова Л.І.

Котелевець А.В.