Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне рішення )

"12" січня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Лесик Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу за позовом: Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 101 210 гривень 97 копійок.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 грудня 2007 року Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Сведбанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1101/1207/71/463, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 117 500,00 доларів США на строк з 12 грудня 2007 року до 11 грудня 2037 року. В частині надання кредитних коштів ПАТ «Сведбанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі. У забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором банк прийняв поруку фізичної особи, а саме ОСОБА_2, про що було укладено 12 грудня 2007 року договір поруки № 1101/1207/71/463-Р-1, згідно якого, поручитель зобов'язався перед банком відповідати за не виконання позичальником усіх його зобов'язань перед банком та зобов'язався, виконати зобов'язання за договором на користь банку шляхом переказу коштів у сумі заборгованості боржника за договором. 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за № 1306, 1307 від 25 травня 2012 року приватним нотаріусом Шевченко Д.Г.). Таким чином, керуючись договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, АТ «Дельта Банк» набуто статусу нового кредитора згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків нового кредитора. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, станом на 31 липня 2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 101 210 гривень 97 копійок, з яких: тіло кредиту - 87 104 гривень 10 копійок; відсотки - 14 106 гривень 87 копійок.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив справу розглядати без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з′явилися, про день, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили.

Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідачів, та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1101/1207/71/463, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 117 500,00 доларів США, на строк з 12 грудня 2007 року по 11 грудня 2037 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язується повернути кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором (а.с. 5-10).

За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України, визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором з боку позичальника ОСОБА_1, 12 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 1101/1207/71/463-Р-1, відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_2 зобов'язувався перед банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 1101/1207/71/463 від 12 грудня 2007 року, у сумі 117 500,00 доларів США строком до 11 грудня 2037 року, з процентною ставкою 11,9% річних за його використання (а.с. 44-45).

В подальшому, 08 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», яке в свою чергу є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 1101/1207/71/463 від 12 грудня 2007 року, відповідно до умов якого сторони домовились з 08 листопада 2011 року, шляхом укладення цього договору про внесення змін та доповнень збільшити суму заборгованості на позичковому рахунку позичальника № НОМЕР_1 на суму залишків, нарахованих на дату укладання цього договору, на рахунках: простроченої заборгованості за кредитом згідно п. 1.1. цього договору про внесення змін та доповнень; простроченої заборгованості по процентах за кредитним договором згідно п. 1.2. цього договору про внесення змін та доповнень. Також, сторони домовились, що з урахуванням п. 2 цього договору про внесення змін та доповнень розмір строкової заборгованості за кредитом, що відображена на позичковому рахунку позичальника № НОМЕР_1 складає 116 592,58 доларів США. Крім того, сторони домовились внести зміни до пункту 3.1. кредитного договору та викладено його в наступній редакції: «3.1. Позичальник зобов'язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок № НОМЕР_1 щомісяця, з 1 по 10 число кожного поточного місяця, через касу банку, починаючи з грудня 2011 року, згідно Додатку № 2, що є невід'ємною частиною цього договору, якщо інше не передбачено цим договором» (а.с. 19-20).

09 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору № 1101/1207/71/463 від 12 грудня 2007 року, відповідно до якого, сторони домовились, що на дату укладання цього договору про внесення змін та доповнень розмір строкової заборгованості за кредитом складає 116 172,58 доларів США. Прострочена заборгованість за кредитним договором на дату укладання цього договору про внесення змін та доповнень відсутня. Крім того, кредитний договір № 1101/1207/71/463 від 12 грудня 2007 року викладено у новій редакції.

Так, відповідно до п. 1.1. Розділу 1 кредитного договору у новій редакції, банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 116 592,58 доларів США, на строк по 11 грудня 2037 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором.

Згідно п. 1.3. Розділу 1 кредитного договору в новій редакції, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,9% річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього договору, у випадку і у порядку, встановленому п. 8.4. цього договору.

Відповідно до п.п. 3.1.1. п. 3.1. Розділу 3 кредитного договору в новій редакції, починаючи з 01 грудня 2011 року позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитом (згідно додатка до цього договору, що є невід'ємною частиною цього договору) та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 3.2. цього договору, шляхом здійснення платежів у чітко встановлений цим договором термін з 01 по 20 число кожного місяця та в день закінчення кредитного договору.

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого продавець ПАТ «Сведбанк» продав (відступив), а покупець ПАТ «Дельта Банк» купив (прийняв) права вимоги за винагородду та на умовах, що визначені у цьому договорі (а.с. 52-57).

Згідно Витягу з Додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (Перелік прав вимоги за кредитами) між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» від 25 травня 2012 року, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 1101/1207/71/463 від 12 грудня 2007 року та договору поруки № 1101/1207/71/463-Р-1 (а.с.58).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок переданням ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом, закріпленим в частини 1 статті 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.п. 5.1. п. 5 Розділу 5 кредитного договору в новій редакції, позичальник зобов'язується: забезпечити своєчасну оплату платежів на погашення заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, передбачених цим договором шляхом забезпечення наявності на рахунку, зазначеному в п. 3.1.2., грошових коштів у сумі, достатній для здійснення таких платежів, до настання терміну їх сплати.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема:

1.припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2.зміна умов зобов'язання;

3.сплата неустойки;

4.відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, умови кредитного договору та додаткових договорів до нього з боку кредитодавця були виконані в повному обсязі. В той же час, позичальником ОСОБА_1 умови кредитного договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не були виконані, у зв'язку з чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31 липня 2015 року заборгованість за кредитним договором № 1101/1207/71/463 від 12 грудня 2007 року становить 101 210,97 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту становить 87 104,10 гривень; відсотки - 14 106,87 гривень.

Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів.

Відповідно до п. 2 договору поруки № 1101/1207/71/463-Р-1, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов'язання належними йому грошовими коштами.

Як роз'яснено в п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Згідно п. 9.1. Розділу 9 кредитного договору у новій редакції, у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов'язань за цим договором та/або умов договору іпотеки, зазначеного в п. 2.1. цього договору, та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених п 3.1., 3.3. цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку, передбаченому пп. 9.2., 9.3. цього договору.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, враховуючи порушення позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору в частині сплати кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, враховуючи солідарний обов'язок відповідачів у випадку невиконання умов кредитного договору, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідачів, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідачів кредитної заборгованості та відсотків підлягає судовому захисту в порядку визначеному пунктом 5 частини 2 статті 16 ЦК України, а відповідно позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 506 гривень 05 копійок, з кожного, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні з позовом до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 512, 514, 516, 526, 546, 553, 610, 611, 612, 629, 1054 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, ст.ст. 10, 14, 60, 88, 197, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 1101/1207/71/463 від 12 грудня 2007 року у розмірі 101 210 (сто одна тисяча двісті десять) гривень 97 (дев'яносто сім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 506 (п`ятсот шість) гривень 05 (п`ять) копійок, з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: