Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у.№2-551/11
Провадження № 22ц/778/3344/16 Головуючий у 1-й інстанції: Гусарова В.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Сапун О.А.,

суддів: Савченко О.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 17 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий оздоровчій центр «Волна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські зорі», треті особи: Комунальне підприємство «Якимівське БТІ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Золушка», ОСОБА_7, Товариство з обмеженою відповідальністю «БТ Інвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «Управління будівництва - 2», ОСОБА_8, про встановлення факту відсутності права відчуження нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий оздоровчий центр «Волна» на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Золушка» за договором купівлі-продажу, визнання за Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОЦ «Волна» права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування записів в державному реєстрі прав власності, визнання недобросовісними набувачами, -

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом до ТОВ «Дитячий оздоровчий центр «Волна», ТОВ «Дніпровські зорі», треті особи: КП «Якимівське БТІ», ТОВ «Золушка», ОСОБА_7, ТОВ «БТ Інвест», ТОВ «Управління будівництва - 2», ОСОБА_8, про встановлення факту відсутності права відчуження нерухомого майна ТОВ «Дитячий оздоровчий центр «Волна» на користь ТОВ «Золушка» за договором купівлі-продажу, визнання за ТОВ «ДОЦ «Волна право власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування записів в державному реєстрі прав власності, визнання недобросовісними набувачами.

Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 17 травня 2016 року закрито провадження у справі, скасовано арешт, накладений ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 13.09.2011 року по справі № 2-551/11, провадження № 2/330/1/2016, якою накладено арешт на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: 72563, Запорізька область Якимівський район смт. Кирилівка Коса Пересип № 94.

На зазначену ухвалу, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, просять ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 17 травня 2016 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

18 липня 2016 року до канцелярії апеляційного суду передана заява представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_9 про відкладення розгляду справи по причині перебування його у відрядженні у м. Києві з 15 липня 2016 року по 22 липня 2016 року.

Колегія суддів, вислухавши з приводу заявленого клопотання домку учасників процесу, які заперечували проти відкладення розгляду справи, перевіривши надані документи, дійшла висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За змістом статті 305 ЦПК України, апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

У частині 3 статті 27 ЦПК України зазначено, що особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. За змістом частини 2 статті 11, частини 1 статті 27, частини 1 статті 31 ЦПК України, сторони мають рівні процесуальні права і обовязки. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Згідно частини 1 статті 303-1 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду. У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може подовжити строк розгляду справи, але не більш як на п'ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

За апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 апеляційне провадження відкрито 24 червня 2015 року. Справа призначена до слухання на 20 липня 2016 року ( а. с. 36-43,50-53 т.3 ).

У судове засідання апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_3, ОСОБА_4 не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином 06 липня 2016 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, про причини неявки суд не сповістили.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_9 подав заяву про відкладення розгляду справи з посиланням на перебування у відрядженні, проте документів у підтвердження, окрім наказу від 15 липня 2016 року, не надав.

Приймаючи до уваги викладене, з урахуванням того, що встановлений статтею 303-1 ЦПК України строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції закінчився, з клопотанням про продовження строку розгляду справи ОСОБА_3 не звертався, до того ж враховуючи, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 реалізували право на апеляційне оскарження судового рішення і в апеляційній скарзі обґрунтував свої доводи, однак на власний розсуд розпорядилися своїм правом та не побажали зявлятися у судове засідання апеляційного суду, колегія суддів відхилила клопотання про відкладення розгляду справи і визнала можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду доповідь судді, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід задовольнити частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ТОВ «Дитячий оздоровчий центр «Волна», ТОВ «Дніпровські зорі», треті особи: КП «Якимівське БТІ», ТОВ «Золушка», ОСОБА_7, ТОВ «БТ Інвест», ТОВ «Управління будівництва - 2», ОСОБА_8, про встановлення факту відсутності права відчуження нерухомого майна ТОВ «Дитячий оздоровчий центр «Волна» на користь ТОВ «Золушка» за договором купівлі-продажу, визнання за ТОВ «Дитячий оздоровчий центр «Волна» права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування записів в державному реєстрі прав власності, визнання недобросовісними набувачами.

Посилалися на те, що 11 березня 2005 року помер ОСОБА_10, який володів 56% Статутного фонду ТОВ «Дитячий оздоровчий центр «Волна». ОСОБА_3 є учасником ТОВ «Дитячий оздоровчий центр «Волна» та утримувачем 10% Статутного фонду ТОВ «Дитячий оздоровчий центр «Волна».

Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Дитячий оздоровчий центр «Волна» від 30 січня 2008 року було прийнято рішення про відчуження нерухомого майна товариства. Однак таке рішення прийнято учасниками товариства ОСОБА_8, ОСОБА_11, частка яких у Статутному фонді дорівнює лише 34%.

11 вересня 2009 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу ТОВ «Дитячий оздоровчий центр «Волна» продало, а ТОВ «Золушка» прийняло у власність дитячий оздоровчий центр «Волна», розташований по вул. Коса Пересип-94 у смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області. В подальшому нерухомість також була перепродана іншим юридичним особам.

ОСОБА_3 зазначав, що незаконним відчуженням нерухомості товариства порушені його права як учасника ТОВ «Дитячий оздоровчий центр «Волна» та утримувача 10% Статутного фонду ТОВ «Дитячий оздоровчий центр «Волна».

Між тим, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 посилалися на те, що відчуженням нерухомості порушені їх майнові права, як спадкоємців померлого ОСОБА_10, який володів 56% Статутного фонду ТОВ «Дитячий оздоровчий центр «Волна» ( а. с. 1-27 т. 1 ).

За змістом статті 15 ЦПК України суди в порядку цивільного судочинства розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У статті 12 ГПК України зазначено, що господарським судам підвідомчі справи, які виникають з корпоративних відносин у справах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, повіданими із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Пунктом 1 частини 1 статті 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції, з урахуванням змісту позовних вимог ОСОБА_3, якими він обґрунтовує заявлені вимоги, правильно на підставі положень пункту 1 частини 1 статті 205 ЦПК України, закрив провадження у справі за його позовом, оскільки такі вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства стаття 12 ГПК України ).

Така позиція є правильною, оскільки узгоджується з позицією, яка викладена пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24 жовтня 2008 року № 13, і згідно якої усі спори між господарським товариством та його учасником (засновником,акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, повязані із здійсненням ними корпоративних прав та виконанням обовязків учасника господарського товариства, на підставі пункту 4 частини 1 статті 12 ГПК підвідомчі (підсудні) господарським судам, незалежно від субєктного складу учасників спору. Підвідомчими (підсудними) господарським судам є справи за позовами акціонерів закритого акціонерного товариства (далі - ЗАТ) про переведення на акціонера прав та обов'язків покупця акцій у зв'язку з наявністю переважного права на придбання акцій, що продаються іншими акціонерами товариства. Таке право є корпоративним правом акціонерів ЗАТ відповідно до частини третьої статті 81 ГК. З цих самих підстав згідно з частиною другою статті 147, частиною четвертою статті 151 ЦК, частиною третьою статті 53, частиною третьою статті 65 Закону про господарські товариства підвідомчими господарським судам є справи за позовом учасника товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) чи товариства з додатковою відповідальністю (далі - ТДВ) про переведення на учасника прав та обов'язків покупця частки (її частини) у зв'язку з порушенням їх переважного права на купівлю. У зв'язку з тим, що такі права відповідно до частини першої статті 167 ГК належать до корпоративних, зазначені справи є такими, що виникають із корпоративних відносин. Підвідомчими (підсудними) господарським судам на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК є також спори між учасниками (засновником) господарського товариства та господарським товариством щодо права власності на майно, переданого товариству як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Пунктом 3 частини 1 статті 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

14 квітня 2016 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшли заяви від ОСОБА_6, ОСОБА_5, засвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_12, у яких вони просили закрити провадження у справі по причині відмови їх від позову. У судовому засіданні 17 травня 2016 року представник ОСОБА_5, ОСОБА_6 за довіреність ОСОБА_13, в межах наданих їй повноважень, просила задовольнити клопотання та закрити провадження у справі за їх позовом ( а. с. 254-258 т. 2, а. с. 27-28 т. 3 ).

Суд першої інстанції, з урахуванням поданих заяв, обґрунтовано закрив провадження у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_5 до ТОВ «Дитячий оздоровчий центр «Волна», ТОВ «Дніпровські зорі», треті особи: КП «Якимівське БТІ», ТОВ «Золушка», ОСОБА_7, ТОВ «БТ Інвест», ТОВ «Управління будівництва - 2», ОСОБА_8, про встановлення факту відсутності права відчуження нерухомого майна ТОВ «Дитячий оздоровчий центр «Волна» на користь ТОВ «Золушка» за договором купівлі-продажу, визнання за ТОВ «ДОЦ «Волна права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування записів в державному реєстрі прав власності, визнання недобросовісними набувачами.

Ухвала суду першої інстанції в цій частині узгоджується з наявними у справі документами та нормами процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 по пункту 1 частини 1 статті 205 ЦПК України, суд першої інстанції послався на пункт 3.2.4 рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 28 грудня 2007 року «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин», у яких зазначено, що відповідно до статті 55 Закону України «Про господарські товариства» спадкоємці або правонаступники набувають прав учасника товариства після вступу до товариства. При цьому, як слідує з положень даної статті, прийняття чи відмова у прийнятті спадкоємця або правонаступника до складу товариства надається рішенням товариства в особі його вищого органу управління загальних зборів учасників. Тобто, порушення прав спадкоємців учасників товариства є саме корпоративним спором, який підвідомчий господарському суду.

З таким висновком погодитися неможна, оскільки його суд дійшов без повного аналізу змісту заявлених ОСОБА_4 позовних вимог, яка не являлася учасником ТОВ «Дитячий оздоровчий цент «Волна», заяву про вступ до товариства вона не подавала. ОСОБА_4 вважає, що відповідачами порушені її права як спадкоємця ОСОБА_10, який володів 56% Статутного фонду ТОВ «Дитячий оздоровчий центр «Волна».

Суд на вказане уваги не звернув і дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4

Також суд, закриваючи провадження, послався на положення пункту 7 частини 1 статті 305 ЦПК України, у якій зазначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо ліквідовано юридичну особу, яка була однією із сторін у справі.

Разом з тим, дійшовши висновку, що позов ОСОБА_4 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 205 ЦПК України, вийшов за межі своїх повноважень, так як це питання у такому випадку відноситься до компетенції суду іншої юрисдикції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307,311,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 17 травня 2016 року в частині закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, в частині залишення без змін ухвали суду першої інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: