АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року

19 січня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2015 рокута ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (а.с.115-118).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2015 рокувідмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" про захист прав споживачів(а.с.34-36).

Як на підстави апеляційної скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи (а.с.110-112).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. А ч.1 ст. 629 цього кодексу передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського мультивалютного рахунку №Физ-НОМЕР_1/P від 19.07.2010 року, згідно з яким банком було відкрито позивачу поточний рахунок НОМЕР_1 та банк зобов'язався здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта - приймання і зарахування на рахунок коштів, що надходять клієнту, виконання розпоряджень клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.

26.12.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №263/14/351040 про відкриття депозитного рахунку в рамках договору щодо банківського обслуговування. Згідно п.7 договору вкладного рахунку, клієнт надав згоду на обслуговування у рамках договору щодо банківського обслуговування за наступними договорами (одним або декількома): договору банківського мультивалютного рахунку, договору банківського інвестиційного рахунку, договору про відкриття та обслуговування поточного рахунку у банківських металах, договору ощадного рахунку, договору доходного рахунку, договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку з випуском платіжної картки, договору про надання доступу до системи дистанційного банківського обслуговування «Сбербанк ОнЛ@йн», якщо такі договори були укладені між банком та клієнтом до 24.01.2012 та залишились чинними на момент укладання сторонами цього договору. Аналогічна умова також передбачена п.7 договору №263/14/707259 про відкриття депозитного рахунку в рамках договору щодо банківського обслуговування, що був укладений між позивачем та банком 27.02.2015 року.

Тобто, сторони 26.12.2012 року, погодили, що на Договори, укладені між банком та клієнтом до 24.01.2012 року (а це є договір банківського мультивалютного рахунку №Физ-НОМЕР_1/P від 19.07.2010 року, надалі - Договір поточного рахунку, щодо умов якого виник спір між позивачем та відповідачем), поширюються правила, визначені умовами, з усіма можливими додатками та відповідними тарифами.

Відповідно до п.1 укладеного договору, невід'ємною частиною договору є Умови банківського обслуговування фізичних осіб AT "Сбербанк Росії", затверджені наказом Голови Правління AT "Сбербанк Росії" №37 від 16.01.2012 року, згідно п.4.1.4 яких Банк має право змінювати в порядку, визначеному Умовами, вартість послуг Банку, які визначені у відповідних тарифах, з чим позивач погодився, підписавши цей договір, після чого з 02.06.2015 року банком була здійснена зміна тарифів та введена комісія за зняття коштів з поточного рахунку у розмірі 0,8% від суми (мінімум 5 грн.) з публікацією таких змін на офіційному сайті банку 25.05.2015 року, тобто за 7 днів як передбачено п.1.6.11 Умов.

Оскільки Національним банком України введено обмеження на видачу готівкових коштів із депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України позивач кожного дня в банку знімала із свого рахунку НОМЕР_1 кошти у сумі, еквівалентній 15 000 грн., при цьому 02.06.2015 року при знятті коштів з неї було списано 118 грн. 08 коп. комісії за видачу готівки з поточного рахунку, тому 05.06.2015 року вона надіслала лист-заперечення проти змін умов договору, а всього за період з 2.06.2015 року по 21.07.2015 року списано банком 4176 грн. 73 коп. комісії, у зв'язку з чим ОСОБА_2, вважаючи такі зміни незаконними, звернулась до суду з цим позовом у липні 2015 року, в той час коли згідно п.8.4 Умов вона мала право на таке звернення до суду протягом 7 днів.

За таких обставин та виходячи з того, що відповідач законно стягнув з позивача комісію за період з 02.06.2015 року по 29.07.2015 року відповідно до укладених між сторонами договорів, зміна умов договору є законною і банком не порушений порядок цих змін, а позивач звернулась до банку із запереченнями проти них і з таким позовом до суду з порушенням встановлених договором порядку та строків, суд обґрунтовано відмовив в задоволенні заявлених ним вимог, керуючись названими нормами права.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про незаконність змін банком умов укладеного між сторонами договору і наявність всіх доказів в підтвердження заявлених ним вимог не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи та змісті укладених між сторонами договорів, а фактично зводяться до та повторного обґрунтування своїх позовних вимог з викладенням тих же обставин і доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на несправедливість в розумінні ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" положень п.8.4 Умов банківського обслуговування фізичних осіб AT "Сбербанк Росії", затверджених наказом Голови Правління AT "Сбербанк Росії" №37 від 16.01.2012 року, належним чином не обґрунтовано, не відповідає загальним положенням норм регулюючого спірні правовідносини законодавства і ніякими відповідними допустимими доказами не підтверджується. Крім того, позивач погодилась з такими Умовами при підписанні нею договору від 26.12.2013 року.

Доводи ОСОБА_2в апеляційній скарзі про те, що умовами договору банківського мультивалютного рахунку №Физ-НОМЕР_1/P від 19.07.2010 року передбачений інший порядок внесення змін до договорує необґрунтованими та не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справ.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: