Справа № 159/6143/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Лесик В.О.
Провадження № 22-ц/773/240/16 Категорія: 54 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2016 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Осіпука В.В., Мудренко Л.І.,

з участю секретаря Губарик К.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державного закладу «Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО Львівської залізниці» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до державного закладу «Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО Львівської залізниці» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди відмовлено .

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати це рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 відповідно до наказу № 252/ос від 19.11.2015 року звільнена із займаної посади лікаря невропатолога за угодою сторін.

Підставою для звільнення позивача стала заява ОСОБА_2 про звільнення з 19.11.2015 року за угодою сторін.

Згідно п.1 ст. 36 КЗпП України однією з підстав для припинення трудового договору є угода сторін.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу, а згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Повно та всебічно зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін у справі та свідків, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

При цьому суд обґрунтовано посилався на недоведення позивачем тієї обставини, що заява про звільнення за угодою сторін була написана позивачем під примусом.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не прийняв до уваги подані позивачем докази, а саме покази свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та виписку із медичної картки амбулаторного хворого з якої вбачається захворювання та лікування 17.11.2015 року, не заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 хворіла з 04 листопада 2015 року по 13 листопада 2015 року (а.с.77), з виписки із медичної картки амбулаторного стаціонарного хворого встановлено, що ОСОБА_2 була на прийомі у лікаря 17.11.2015 року, зазначений діагноз: «Пр.здорова»(а.с.78), чим спростовуються доводи позивача про перебування її в хворобливому стані під час подання заяви про звільнення 19.11.2015 року.

Разом з тим з показань свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, допитаних в суді першої інстанції, вбачається, що про обставини звільнення позивача з роботи їм стало відомо зі слів ОСОБА_2, жоден з них не був присутній при подачі заяви про звільнення з роботи позивачем, що підтверджується технічним записом судового засідання від 29 грудня 2015 року.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами справи та дослідженими судом доказами.

Рішення постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді