Справа № 305/39/16-ц
Провадження по справі № 2/305/298/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Тулик І.І.

при секретарі - Шемота М.І.

з участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, Рахівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, Рахівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову зазначено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянки ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яким являється житловий будинок №16 разом з надвірними спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1. Дане нерухоме майно до відкриття спадщини фактично належало на праві приватної власності в цілій частині ОСОБА_2, яке нею було набуто в порядку новобудови, в якому вона проживала до дня своєї смерті та який вона вважала своєю особистою приватною власністю. Однак, як з"ясувалось після її смерті, первинна реєстрація права власності на спадкове домоволодіння за її життя проведена не була. Документами, якими підтверджується правовий статус спадкового нерухомого майна, являються: технічний паспорт із характеристикою будинку, господарських будівель та споруд, зведеним актом вартості забудови, планом будинку та експлікацією приміщень до плану, особовий рахунок- виписка із по господарської книги Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області за 2011-2015 р.р. із відповідним записом щодо об"єкту по господарського обліку та наявною земельною ділянкою, довідка виконавчого комітету Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №530 від 5 жовтня 2015 року. Разом з тим, через відсутність належних правовстановлюючих документів на житловий будинок, він як спадкоємець за заповітом, фактично не має можливості оформити в встановленому законом порядку своє право власності на дане спадкове майно. За свого життя громадянка ОСОБА_2 склала в його користь, 8 травня 2003 року, заповітне розпорядження відносно спадкового майна, як рухомого так і нерухомого, що належало їй на праві приватної власності чи на яке б вона мала право, де б воно не знаходилося та де б воно не перебувало. Спадщина ним прийнята, підтвердженням чого є Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, складеним 21 вересня 2015 року нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області. На підставі наведеного просив визнати за ним, ОСОБА_1 право власності в цілій частині на житловий будинок №16 разом з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позові та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Верхньоводянської сільської ради в судове засідання не з"явився. Сільський голова Гуцул В.Д. направила суду заяву про розгляд справи без участі представника ради та визнання позовних вимог.

Представник третьої особи - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області, будуч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився.

Представник третьої особи - Рахівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з"явився. Завідуюча нотконторою Пріц О.І. надала заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті ОСОБА_2, залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок АДРЕСА_1, і відносно якого остання розпорядилася шляхом складення заповіту 8 травня 2003 року. Згідно даного заповіту ОСОБА_2 належний їй житловий будинок №16 з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1.

Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в його користь.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд АДРЕСА_1, виданої ФОП ОСОБА_5 спадковий будинок побудований у 1921 році.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно довідки виконавчого комітету Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №530 від 5 жовтня 2015 року житловий будинок АДРЕСА_1 дійсно, згідно по господарської книги належав ОСОБА_2, а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, подавши, у встановлений ст. 1270 ЦК України, шестимісячний строк, заяву про прийняття спадщини, підтвердженням чого являється Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №41562235 від 21 вересня 2015 року.

На день звернення до суду заповіт, складений ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 є чинним, ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №4247162 від 10 грудня 2015 року.

Спадкоємців, які б мали обов"язкову частку в спадщині судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось. Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, мешканцем АДРЕСА_2, право власності в цілій частині на житловий будинок №16 разом з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Судовий збір в сумі 551,20 гривень залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.