Категорія 27 Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Медяного В.М.,

суддів : Жданкіна В.В., Ковальчука О.В.,

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем ОСОБА_2 11.02.2008 року було укладено кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого, банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір був укладений у формі заяви разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі.

Проте, відповідач порушив свої зобов'язання щодо щомісячного повернення кредитної заборгованості, передбаченої договором. А тому, позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30.06.2015 року становить 23 298, 44 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 8994, 98 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 10 638, 17 грн., 2 079, 65 грн. - заборгованість за пенею та комісією , 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 085, 64 грн. - штраф (відсоткова складова).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено (а.с.62).

В апеляційній скарзі позивач у справі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду першої інстанції від 24 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим через порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду щодо обставин справи не відповідають дійсності.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача у справі ПАТ КБ «Приватбанк» - Рой В.Л. апеляційну скаргу повністю підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнав та заперечив проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просив рішення залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, що з'явилися до суду, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення у справі, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Проте, зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1-3 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції встановив та виходив з того, що відповідно до статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань ЗАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.22).

Згідно укладеного 11.02.2008 року між позивачем та відповідачем кредитного договору № б/н ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Договір був укладений у формі заяви разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою.

Відповідно до п. 3.1.1 - п. 3.1.3 Умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки продовжується банком шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, якщо за місяць до закінчення строку дії картки особа письмово не проінформує банк про припинення дії договору та закриття карткового рахунку.

Про факт невиконання відповідачем умов даного договору позивачу було відомо, оскільки, як вбачається із матеріалів справи строк дії картки закінчився в лютому 2011 року, ОСОБА_2 не звертався до установи банку із вимогою про заміну картки та карткою не користувався.

В ході розгляду справи, відповідачем 21.10.2015 року до суду було подано заяву про застосування строків позовної давності.

Таким чином, суд першої інстанції, враховуючи вимоги ст.257, 266, 267 ЦК України, а також те, що позовна заява про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.02.2008 року у розмірі 23 298, 44 грн. була подана до суду лише 05.08.2015 року, а тому прийшов до висновку, що вказана позовна заява подана з пропуском строку позовної давності.

Проте колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду не можна визнати обґрунтованим та законним.

Частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно п.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, не сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Так, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад законодавства України.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, призначених змістом зобов'язання (неналежне зобов'язання).

Встановлено, що відповідно до умов укладеного договору б/н від 11 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до вказаного договору, ОСОБА_2 11.02.2008 року було видано кредитну картку.

Згідно п.9.12 розділу І Умов і правил надання банківських послуг наданих позивачем до позовної заяви договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с.16).

При оформленні кредитної картки позичальник був ознайомлений і погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується його підписом на заяві про видачу кредиту.

Пунктом 3.1.3. Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг за виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Згідно п.5.2 Умов та правил надання банківських послуг, у випадку порушення держателем або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у випадку виникнення овердрафта банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначений банком частині у випадку невиконання держателем та/або довіреною особою держателя своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань по даному договору.

Пунктом 5.4. Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам без встановленого мінімального обов'язкового платежу, проводиться у визначеному порядку, а саме : строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту - у повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (у полі місяць).

Пунктом 3.1.3. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг визначено, що після закінчення строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо попередньо (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття карти, а також при умові наявності коштів на карті для оплати послуг для виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Відповідно до п. 5.5.1 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг, за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань (користування простроченим кредитом і Овердрафтом) держатель сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких визначаються тарифами. у випадку порушення держателем або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у випадку виникнення овердрафта банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначений банком частині у випадку невиконання держателем та/або довіреною особою держателя своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань по даному договору.

Положеннями статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної або настання події, з якою пов'язано його початок.

Встановлено, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Тому, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Положеннями ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. А також якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Встановлено, що місцевий суд відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» за пропуском строку позовної давності, виходив з того, що така заява була подана відповідачем під час судового засідання 21.10.2015 року, строк дії картки закінчився в лютому 2011 року і ОСОБА_5 до установи банку із вимогою про заміну картки не звертався та карткою не користувався, а позовна заява про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 298,44 гривень, позивачем була подана до суду 05.08.2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки ч.1, ч.3 ст.264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Звертаючись до суду з позовом, банк просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість, яка утворилась станом на 30.06.2015 року в сумі 23 298,44 грн. із яких: 8 994,98 грн. заборгованість за кредитом, 10638,17 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 2079,65 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн штраф (фіксована частина), 1085,64 грн. штраф (процентна складова). При цьому Банк зазначав, що боржник вчиняв дії, що свідчили про визнання боргу та є підставою для переривання позовної давності. На підтвердження доводів позову позивачем надано відповідний розрахунок, з якого вбачається, що відповідачем проводилися часткові погашення заборгованості як до лютого 2011 року, так і після лютого 2011 року, а останній платіж в рахунок погашення заборгованості в сумі 500 грн. було проведено 30.08.2013 року в період позовної давності, що свідчить про переривання ОСОБА_2 строку позовної давності (ч. 1 ст. 294 ЦК України), а тому після переривання перебіг позовної давності починається заново відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України.

Однак, у порушення вимог статей 212, 213 ЦПК України суд на вказане уваги не звернув, не дав належної оцінки наданому розрахунку заборгованості, не з'ясував, якими доказами підтверджено внесення позичальником платежів на погашення заборгованості та не встановив, хто саме вносив кошти.

Таким чином, колегія суддів з урахуванням цих обставин та факту пред'явлення банком позову прийшла до висновку, що позивачем при зверненні з даним позовом до суду не було пропущено строк позовної давності, що вказує на те, що при вирішенні даного спору судом першої інстанції було допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав доведеними, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин рішення суду не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо його законності й обґрунтованості, що призвело до неправильного вирішення спору, тому залишатись в силі не може та підлягає скасуванню відповідно до вимог п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України з постановленням нового рішення у справі про задоволення позову.

Крім того, відповідно до вимог ч.ч.1,5 ст.88 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 88, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2015 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.02.2008 року в розмірі 23 298 (двадцять три тисячі двісті дев'яносто вісім гривень) 44 коп. яка складається з наступного:

-8994,98 гривень заборгованість за кредитом;

-10 638,17 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом;

-2079,65 гривень заборгованість за пенею та комісією;

-500 гривень штраф (фіксована частина);

-1085,64 гривень штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 511,56 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :підпис. В.М. Медяний

Судді :підписи. В.В. Жданкін

О.В. Ковальчук

Згідно з оригіналом.

Суддя : В.М. Медяний