АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/809/2016 Головуючий у І інстанції Шостак О.О.
Доповідач Котула Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Барановської Л.В., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2007 року ОСОБА_2, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні.

Мотивуючи свої вимоги тим, що позивачі на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківської райдержадміністрації м. Києва від 29.01.1999 року згідно з розпорядженням ( наказом) № 24476 від 29.01.1999 є співвласниками в рівних частках 61/100 частин квартири АДРЕСА_1 , а 39/100 частин цієї квартири належить ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 07.03.2000, зареєстровано в реєстрі за № 213.

У зв'язку з тим, що належна відповідачу частка є незначною, виділ її є неможливим, і проживати в квартирі з відповідачем неможливо позивачі на прохання відповідача купили йому окрему трикімнатну квартиру АДРЕСА_2

Відповідач пообіцяв свою частку в спірній квартирі передати відповідачам. На підтвердження цього він знявся з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 і зареєструвався в квартирі АДРЕСА_2, де проживає з сім'єю.

Посилаючись на зазначені обставини, просили визнати за позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 право власності на 15,25 % жилої площі відповідача в квартирі , яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2007 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні задоволено в повному обсязі .

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в частині висновку суду про те, що квартира АДРЕСА_2 була придбана ОСОБА_4 за кошти , що були йому сплачені ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як компенсація його ј частки в АДРЕСА_1 та виключити вказаний висновок із змісту рішення, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Рішення суду в іншій частині не оскаржувалося , а тому не є предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав, викладених у ній, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і його представника ОСОБА_10, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а рішення суду в оскаржувані частині є законним, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Положенням частини1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін , та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази , які містять інформацію щодо предмету доказування.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови №14 від 18.12.2009 " Про судове рішення у цивільній справі " обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позов, суд дійшов висновку , що відповідач зі своєю сім'єю проживає в належній йому на праві власності квартирі АДРЕСА_2 , яка була придбана для нього за кошти позивачів за умови , що відповідачем буде проведено відчуження його частки в спірній квартирі на користь позивачів , так як сторони вважали за неможливе проживати разом у спірній квартирі з підстав того , що доля відповідача у спірній власності з нерухомого майна є незначною і не може бути виділена в натурі.

Разом з тим, суд не навів належних та допустимих доказів на підтвердження такого висновку. Відсутні такі докази і у матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи , у судовому засіданні був присутній лише позивач ОСОБА_3, який представляв свої інтереси та за довіреністю інтереси ОСОБА_5 І ОСОБА_2 та пояснив, що підтримує позовну заяву. ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився .

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилалася на те, що в провадженні Вишгородського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до неї про поділ майна подружжя та визнання АДРЕСА_2 в смт. Димер Київської області особистою власністю ОСОБА_4 і в підтвердження цього надав рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2007 року.

Отже, встановивши у рішенні, що квартира АДРЕСА_2 є приватною власністю ОСОБА_4 суд тим, самим вирішив питання про права ОСОБА_1, яка не була стороною в справі.

Виходячи з того, що до оспорюваного висновку суд дійшов з порушенням вимоги матеріального та процесуального права , колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно змінити , виключивши з мотивувальної частини рішення висновок суду, " що відповідач зі своєю сім'єю фактично проживає в належній йому на праві власності квартирі АДРЕСА_2, яка була придбана для нього за кошти позивачів.", як такий , що не підтверджений належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України , колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2007 року змінити , виключивши з мотивувальної частини рішення висновок суду в абзаці 16 сторінки 2 про те, що "відповідач зі своєю сім'єю фактично проживає в належній йому на праві власності квартирі АДРЕСА_2, яка була придбана для нього за кошти позивачів."

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: