Головуючий у 1 інстанції Скляров В.В.
Доповідач Постолова В.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 лютого 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Постолової В.Г.

суддів: Канурної О.Д., Жданової В.С.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 8 жовтня 2015 року в справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції ОСОБА_2, погоджене з начальником відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції ОСОБА_3 про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України

В С Т А Н О В И В:

7 жовтня 2015 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції ОСОБА_2М звернулася до суду з указаним поданням , мотивуючи вимогу тим, що на виконанні ВДВС Краматорського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист №0530/3002 від 12.08.2013 року виданий Краснолиманським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованості у сумі 12320,61 грн. Зазначав, що 6.08.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої було направлено сторонам, зроблені запити до ДПІ, УПФУ,МРЕВ ДАІ, ДМС. Станом на 5.10.2015 року боржником рішення суду не виконано , просив його обмежити у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 8 жовтня 2015 року подання задоволено.

Обмежено у праві виїзду із України за кордон строком на один рік ОСОБА_1, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов*язано відділ державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції направити копії ухвали до Державної прикордонної служби України, Консульській службі України, відділенню у справах громадянства , імміграції та реєстрації фізичних осіб ДУМВС України в Донецькій області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про відмову у задоволені подання , посилаючись на її протиправність та необгрунтованність ,зокрема посилався на те, що заявником не надано суду доказів , які б доводили його перешкоджання проведенню відповідних дій щодо здійснення виконавчого провадження, він не отримував копії постанови про відкриття виконавчого провадження , а тому не мав можливості щодо її оскарження чи добровільного виконання .

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу , просив її задовольнити, скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову у задоволені подання.

Представник стягувача ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заперечувала проти скарги.

Представник заявника не з*явилися до суду апеляційної інстанції , про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до телефонограми, просили розглянути справу у їх відсутність відповідно до заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 та представника стягувача ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду підлягає скасуванню з постановою нової ухвали за таких підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця ВДВС Краматорського міського управління юстиції Донецької області та обмежуючи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України строком на один рік , суд першої інстанції , виходив із того, що боржник ухиляється від виконання зобов*язань , покладених на нього за виконавчим листом на підставі рішення суду.

Проте погодитись із таким висновком суду погодитися не можна, оскільки його зроблено у зв*язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала суду не відповідає.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України .

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Згідно п. 18 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України « Про виконавче провадження» N 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Встановлено, що в проваджені державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції Донецької області перебуває виконавчий лист №0530/3002 від 12.08.2013 року виданий Краснолиманським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованості у сумі 12320,61 грн .

6.08.2015 року державним виконавцем ВДВС Краматорського міського управління юстиції Донецької області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 7 жовтня 2015 року він звернувся до суду з вказаним поданням.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець ВДВС Краматорського міського управління юстиції Донецької області не надав доказів того, що ним вчинено всі дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямовані на погашення боргу.

Також не надано доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судом або вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, або боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця, а також відомості про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання , а тому подання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 п.2 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішені було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати ухвалу суду та постановити нову про відмову у задоволені подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління Донецької області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 307, 312-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 8 жовтня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу.

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції Донецької області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: