Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/3464/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Федченко І.М.
Провадження № 22-ц/778/3478/16 Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Кочеткової І.В.

за участю секретаря: Бурими В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2016 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору №DNH4KP90980285 від 15 червня 2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2800,20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 06 квітня 2016 року має заборгованість 75844,59 грн., яка складається з наступного:

- 2800,20 грн. - заборгованість за кредитом;

- 19257,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 49698,64 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

- 3587,84 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України просило стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNH4KP90980285 від 15 червня 2006 року у розмірі 75844,59 грн. та судові витрати у розмірі 1378 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає про відсутність підстав для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості, та існування підстав для стягнення з відповідача в межах строку позовної давності відсотків за період з 06 квітня 2013 року по 06 квітня 2016 року та неустойки за період з 06 квітня 2015 року по 06 квітня 2016 року, з посиланням на те, що кредит не повернуто і договір №DNH4KP90980285 від 15 червня 2006 року є чинним, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, судові витрати покласти на відповідача.

Повістка ПАТ КБ «ПриватБанк» вручена 14 липня 2016 року та 12 липня 2016 року вручено SMS-повідомлення (а.с. 66,67).

Банк не скористався передбаченим законом право на участь у судовому засіданні, причини неявки не повідомив.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. (частина перша статті 259 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Судом встановлено, що 15 червня 2006 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит в сумі 2800 грн. 20 коп. зі сплатою відсотків у розмірі 2,091% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 12 місяців по 15.06.2007 року включно.

Відповідач не виконав своїх зобов'язань за вказаним договором, не здійснив жодного платежу на погашення кредиту.

З позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_3 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду 29 квітня 2016 року.

Стороною у спорі заявлено вимогу про застосування позовної давності ( а.с.38- 40).

На підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України), встановивши, що позивачем пропущено строк позовної давності, суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про те, що з вимогами про стягнення відсотків за користування кредитом і неустойки банк звернувся з дотримання строків позовної давності. Зазначені доводи суперечать ст.266 ЦК України,якою передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Вирішення спору відповідає нормам матеріального права та правовій позиції Верховного Суду України, що викладена в постановах № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, № 6-61 від 18 червня 2014 року, № 6-95цс14 від17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від 24 вересні 2014 року, № 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року, № 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права, а доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: