н/п 2/490/2118/2016 Справа № 490/4645/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Гуденко О.А.
при секретарі Гудковій Є.С. ,
без участі представників сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про передачу предмета іпотеки в управління іпотекодержателя , -
В травні 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" ( далі - Банк) звернулось до суду з позовом до відповідачів, в якому просив передати в управління Банку квартиру загальною площею 61.70 м2, житловою площею 42.60 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, щодо якої рішенням суду від 19 листопада 2015 року по справі № 490/446/14-ц звернуто стягнення шляхом продажу вказаного предмету іпотеки - на період до його реалізації або повного виконання умов кредитного договору №NKH3GA00000054 від 13.06.2007 р.; та зобов'язати відповідачів на період до реалізації предмету іпотеки або повного виконання умов кредитного договору повністю вивільнити від будь-яких осіб та їх майна (у т.ч. власних присутності та майна) цей предмет іпотеки.
У судове засідання сторони не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день слухання справи повідомлялися належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістили.
Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України.
Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до п.7.3 умов Договору, забезпеченням виконання позичальником зобовязань за даним договором виступає іпотека трикімнатної квартири №141 в м.Миколаєві по пр.Леніна, 183 А, а також всі інші види застави, іпотеки, поруки і т.п., надані Банку з метою забезпечення зобовязань за цим договором.
Відповідно до довідки ТОВ Центральний 1 №1375 від 01.09.2014 року в квартирі, що є предметом іпотеки, зареєстровані та проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_1
Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 листопада 2015 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приват Банк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення .
В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ КБ "Приват Банк" за кредитним договором №NKH3GA00000054 від 14.06.2007 року в розмірі 7013,67 доларів США, яка складається з наступного:- заборгованість за кредитом 5833,87 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 619,09 доларів США,- заборгованість по комісії за користуванням кредитом 100,00 доларів США, - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 96,93 доларів США, - штраф (фіксована частина) 31,29 доларів США, - штраф (процентна складова) 332,49 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру № 141, що розташована за адресою: м.Миколаїв,пр.Леніна 183-А, загальною площею 61,70 кв.м., житловою площею 42,60 кв.м. шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №NKH3GA00000054 від 14.06.2007р.) ПАТ "ПриватБанк" з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державног ореєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави правових дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.
Виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із квартири № 141, що розташована за адресою: м.Миколаїв,пр.Леніна 183-А.
Відстрочено виконання рішення суду на період дії мораторію, встановленого Законом України №1304- VII від 03.06.2014р. "Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".
З наведеного рішення суду вбачається, що приймаючи до уваги встановлені факти надіслання позивачем вимог на адресу позичальника ( позивач надіслав відповідачм вимогу про виселення 28.10.2013р., однак відповідачі продовжують проживати за вказаною адресою), те, що позичальник належним чином на такі вимоги не відреагував, те, що іпотечний договір містить зауваження щодо способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності на такий предмет до стягувача, суд дійшов ь висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Однак, згідно Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014р., протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Оскільки законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору не може бути підставою для відмови у позові. В зв'язку із чим, відповідно до ст.217 ЦПК України, задовольняючи позов, суд вважав необхідним рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, встановити відстрочку виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки до закінченні дії мораторію, встановленого Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".
Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачено Розділом 5 Закону України «Про іпотеку» .
Один із таких способів визначено положеннями ст. 34 вказаного Закону, де передбачено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отриманняпродукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки напідставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або за рішенням суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства.
Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотек, спрямовуються на задоволеннязабезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.
Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову прозвернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається заходи щодо забезпечення збереження предмету іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні.
Так, підставою передачі іпотечного майна в управління законодавець визначив наявність мети отримання продукції, плодів та доходів від використання іпотечного майна відповідно до його цільового призначення , позивач посилався як на підставу позовних вимог - надання можливості іпотекодержателю можливості задоволення вимог за рахунок ринкового використання предмету іпотеки , враховуючи що позичальник тривалий час не виконує умови кредитного договору і заборгованість за договором не погашає, так і прийняття рішення про звернення стягненя на предмет іпотеки.
Таким чином, оскільки на час вирішення даних позовних вимог виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення відстрочено на період дії мораторію, встановленого Законом України №1304- VII від 03.06.2014р. "Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" , а позивачем жодним чином не обгрунтована можливість такого використання квартири за наявності зареєстрованих в ній осіб, які проживають в квартирі - обраний позивачем спосіб захисту передбачений ст. 34 Закону України «Про іпотеку" є передчасним .
Зазначене є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову та відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про передачу предмета іпотеки в управління іпотекодержателя - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя Гуденко О.А.