Справа № 278/2769/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 січня 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.
секретаря с/з - Безпалько В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третіх осіб комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, комунального підприємства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради про солідарне стягнення боргу, -
Позивач підтримала позовні вимоги, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідачів, повідомлених належним чином через пресу, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України.
Представники третіх осіб надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, не заперечували проти задоволення позову.
Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти.
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
ОСОБА_2 є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 (а.с.4-5).
Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 02 липня 2014 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про вселення, яке набрало законної сили (ч.3 ст.61 ЦПК України),позивач поновлена в правах на користування вищезазначеною квартирою (а.с.6-9, 25-26).

Судове рішення виконано 07.08.2015 року, ОСОБА_2 вселена в квартиру АДРЕСА_1.(а.с.12)

Таким чином факт проживання відповідачів в квартирі АДРЕСА_1 в період з 2004 року по 07.08.2015 року і користування житлово-комунальними послугами відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню, оскільки дана обставина, встановлена судовим рішенням.

Згідно п.2 ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальними послугами, зокрема є: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 3 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Необхідність укладення такого договору передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін. Законом не передбачена можливість сторони відмовитись від отримання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. За своєю правовою природою зазначений договір є договором приєднання.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, оскільки копіями квитанцій доведена сума про сплату житлово-комунальних послуг за період з листопада 2005 року по травень 2013 року в розмірі 1677 гривень 31 копійка (а.с.19-22) та погашення боргу в 2015 році на суму 1675 гривень 94 копійки (а.с.16-18)

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості решти боргу по оплаті за користування житлово-комунальними послугами так як суб'єктами надання житлово-комунальних послуг в сфері водо- та електропостачання є комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради та комунальне підприємство «Житомирводоканал» Житомирської міської ради, які вправі звернутися до суду з позовом до зазначених осіб про стягнення заборгованості за надані послуги.

Статтею 60 ЦПК України встановлено обов'язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 11, 543 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215, 218, 224 ЦПК України, Закон України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 заборгованість за користування житлово-комунальними послугами в сумі 3353 гривні 25 копійок, 243 гривні 60 копійок сплаченого судового збору та 240 гривень за виклик відповідачів до суду, а всього на загальну суму 3836 гривень 85 копійок.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: І. В. Зубчук