Справа №591/4773/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/118/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 08 грудня 2015 року

у цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Сумського міського обєднання громадян «Гаражно-будівельний кооператив «Харківський»

про визнання права володіння та користування гаражним приміщенням та зобовязання звільнити гаражне приміщення,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 08 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволений.

Визнано за ОСОБА_4 право володіння та користування гаражним приміщенням №49 у Сумському міському обєднанні громадян «Гаражно-будівельний кооператив «Харківський».

Зобовязано ОСОБА_3 звільнити гаражне приміщення №49 у Сумському міському обєднанні громадян «Гаражно-будівельний кооператив «Харківський» та передати ключі від вказаного приміщення ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_3, Сумського міського обєднання громадян «Гаражно-будівельний кооператив «Харківський» на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 487,20 грн., в дольовому порядку в рівних частинах, тобто по 243, 60 грн. з кожного відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким ОСОБА_4 у задоволенні позову відмовити, витрати у справі покласти на неї.

При цьому зазначає, що з рішення суду незрозуміло, яким чином членство ОСОБА_4 в СМОГ ГБК «Харківський» повязане з можливістю користуватись гаражем № 49 цього кооперативу. Вказує, що державної реєстрації права власності відповідно до закону на гараж № 49, в СМОГ ГБК «Харківський», розташований за адресою: м. Суми вул.Черепіна 23, як того вимагає ст.19 Закону України «Про кооперацію» ОСОБА_5 проведено не було, оскільки у матеріалах справи таких доказів не міститься. Статут СМОГ ГБК «Харківський», затверджений рішенням загальних зборів учасників товариства, протокол № 3 від 01 грудня 2011 року, зареєстрований рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 20 грудня 2011року № 790, і викладений в новій редакції, не містить норми про спадкування права членства в СМОГ ГБК «Харківський», який був чинний на момент смерті ОСОБА_5 і на момент прийняття спадщини ОСОБА_4 З наведеного можна зробити висновок про те, що ОСОБА_5 право власності на гараж № 49 не зареєстрував (а значить і не може передати його в спадок), членство в обєднаннях громадян, зокрема в СМОГ ГБК «Харківський», членом якого він безумовно був, не входить у спадщину відповідно до закону, а статутом товариства це не передбачено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_3- ОСОБА_6, ОСОБА_7, які апеляційну скаргу підтримують з мотивів у ній викладених, пояснення ОСОБА_4, її представника ОСОБА_8, представника СМОГ ГБК «Харківський»ОСОБА_9, які проти скарги заперечують, вважають рішення суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Вирішуючи наявний спір та задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 незаконно зайняв та безпідставно володіє і користується гаражним приміщенням № 49 у СМОГ ГБК «Харківський», чим порушує права позивача, яка має належним чином оформлене членство в гаражному кооперативі і відповідно має право володіння та користування гаражем № 49.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3, Сумського міського обєднання громадян «Гаражно-будівельний кооператив «Харківський», який мотивувала тим, що з 31 березня 2003 року її батько ОСОБА_5 був членом вказаного кооперативу та за життя збудував гараж, якому присвоєно №49, володів та користувався ним. Після смерті батька позивач успадкувала вказаний гараж та продовжувала ним користуватися, зокрема дозволила тим особам, які раніше домовлялися з її батьком про зберігання в його гаражі транспортних засобів, продовжувати зберігати в гаражі батька мопед та автомобіль. Вона з кінця квітня 2014 року намагалась оформити на себе право користування гаражем, як члена кооперативу після смерті батька, шляхом розшуку голови правління кооперативу. В серпні 2014 року вона дізналась від третіх осіб, що замок на її гаражі змінено і в нього зявився новий власник ОСОБА_3 Від голови правління кооперативу, який на той час був ОСОБА_10, вона дізналась, що є заява її батька, датована 10 вересня 2013 року, в якій він просив виключити його з членів кооперативу та прийняти в члени кооперативу ОСОБА_3 З вказаного приводу вона звернулася до органів внутрішніх справ м. Суми, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження. В рамках вказаного кримінального провадження було зясовано, що існує ще одна аналогічна заява від імені ОСОБА_5, датована 01 жовтня 2013 року. У червні 2015 року проведена почеркознавча експертиза, висновком якої встановлено, що заяви про виключення батька позивача з членів кооперативу і переоформлення гаражу №49 на відповідача ОСОБА_3 підписувала інша особа, а не батько позивача ОСОБА_5. Просила визнати за нею право володіння і користування гаражним приміщенням №49 у СМОГ «Гаражно-будівельний кооператив «Харківський» в порядку спадкування після смерті батька та зобов'язати відповідача ОСОБА_3 звільнити гаражне приміщення №49 від особистих речей та передати їй ключі від приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до довідки, виданої 18 червня 2015 року головою правління СМОГ ГБК «Харківський», батько ОСОБА_4 ОСОБА_5 був власником гаража № 49 у вказаному кооперативі, який збудований ним як членом кооперативу (а.с.8).

Крім того, з копії членської книжки ОСОБА_5 вбачається, що він з 31 березня 2003 року став членом кооперативу та вносив членські внески в період з 2003 по 2013 роки (а.с.6-7).

14 жовтня 2013 року ОСОБА_5 помер.

З довідки, виданої Другою Сумською державною нотаріальною конторою вбачається, що ОСОБА_4 є спадкоємицею за законом після померлого 14 жовтня 2013 року ОСОБА_5 (а.с.9).

ОСОБА_4 прийняла спадок після смерті свого батька ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвами про права на спадщину за законом, виданих 14 жовтня 2014 року, 18 червня 2014 року, 17 липня 2014 року державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори (а.с.10-13).

Згідно ст. 19 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Оскільки гараж №49 в установленому законом порядку не був зареєстрований за батьком позивачки, але матеріалами справи доведено і не спростовано ОСОБА_3 те, що гараж будувався особисто і за кошти батька, позивачка , як єдина спадкоємиця має право на будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва гаража її батьком.

Стаття 8 Закону України «Про кооперацію» встановлює, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Як вбачається з розділу «Члени громадської організації, їх права і обовязки» Статуту Сумського міського обєднання громадян ГБК «Харківський», в редакції від 2011 року, визначено, що членство в організації є добровільним, воно є індивідуальним. Членом організації може бути особа, яка висловила бажання бути членом Організації та в установленому цим Статутом порядку прийнята до членів організації. Членом організації може бути будь-яка дієздатна особа, яка досягла віку 14 років. Питання щодо прийняття та виключення членів Організації вирішує Правління організації (а.с.51).

Членство в організації припиняється внаслідок:

виходу з організації за власним бажанням;

виключення за порушення вимог Статуту або дії, що дискредитують організацію;

член організації може вийти з її складу добровільно або бути виключений з її складу у звязку з припиненням своєї практичної діяльності протягом року .

У визначеному Статутом порядку позивачка була прийнята в члени кооперативу. Так, з витягу з протоколу №3 Засідання правління СМОГ ГБК «Харківський», яке відбулося 26 грудня 2014 року вбачається, що ОСОБА_4 прийнята в члени кооперативу в звязку з тим, що вона є спадкоємцем свого батька ОСОБА_5 (а.с.42).

Зазначене рішення правління про прийняття ОСОБА_4 в члени кооперативу не скасоване, воно є чинним.

Їй видана членська книжка на місце № 49, гараж № 49 переоформлений на ОСОБА_4 як на спадкоємицю ОСОБА_5

15 жовтня 2014 року за заявою ОСОБА_4 внесені відомості до ЄРДР по факту незаконного заволодіння належним її батьку гаражним приміщенням № 49, яке розташоване в гаражному кооперативі «Харківський» за адресою: м. Суми, вул.Черепіна, 23, та присвоєний номер кримінального провадження 0005699 (а.с.14).

В рамках вищевказаного кримінального провадження була проведена почеркознавча експертиза з приводу дослідження підписів, виконаних на заявах від 10 вересня 2013 року та від 01 жовтня 2013 року, складених від імені ОСОБА_5 на імя голови правління СМОГ ГБК «Харківський» ОСОБА_10 про виключення з членів кооперативу та переоформлення гаража №49 на ОСОБА_3 (а.с. 88, 89, 90). Згідно висновку рукописний текст та підпис від імені ОСОБА_11 в заявах, датованих 10 вересня 2013 року та 01 жовтня 2013 року, про виключення останнього з членів гаражно-будівельного кооперативу та переоформлення гаражу на ОСОБА_3 зроблено не ОСОБА_5, а іншою особою (а.с.91-96).

З пояснень представників ОСОБА_3 вбачається, що останній вважає себе членом гаражного кооперативу і йому належить право користування гаражем № 49, оскільки за життя він купив цей гараж у батька позивачки, сплативши останньому 40 000 грн. Але всупереч ст. 10,60 ЦПК України на підтвердження зазначеної обставини ні ОСОБА_3, ні його представниками не надано жодного доказу.

Наявність у ОСОБА_3 членської книжки, копія якої була надана апеляційному суду, не свідчить про правомірне використання ним спірного гаражу, про його членство в цьому гаражному кооперативі. Ним не надано доказів на підтвердження прийняття його в члени кооперативу у спосіб, визначений Статутом.

З пояснень позивачки та представника гаражного кооперативу вбачається, що вони не виключають те, що книжка була видана безпідставно попереднім головою гаражного кооперативу ОСОБА_5.

За фактом використання завідомо підроблених документів з боку членів СМОГ «ГБК Харківський» та щодо привласнення грошових коштів з боку посадових осіб гаражного кооперативу за заявою новообраного голови кооперативу ОСОБА_12 порушене кримінальне провадження (а.с.29,30).

З приводу складання двох однакових за змістом заяв батьком позивачки про його вихід з гаражного кооперативу та включення в члени кооперативу ОСОБА_3, представники ОСОБА_3 будь-що пояснити не змогли, сам же ОСОБА_3 жодного разу у судове засіданні апеляційного суду не зявився. Позивачка з цього приводу суду пояснила, що вона спілкувалась з батьком, він ніколи не виказував бажання продавати гараж. Навпаки, він дозволив використовувати гараж своїм знайомим, які ставили в гаражі машину, мопед. На момент складання першої заяви - 10.09.2013 року - її батько був поза межами міста, він відпочивав у санаторії і фізично не зміг писати зазначену заяву. Довідавшись про ці обставини, від імені батька була складена ще одна аналогічна заява, але датована уже пізніше першим жовтня 2013 року.

З огляду на викладене колегія знаходить рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, воно не спростовується доводами апеляційної скарги.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -