Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/87/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

20.01.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Єгорової С.М.,

суддів: Гайсюка О.В., Письменного О.А.,

із секретарем Кравченко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, державний нотаріус Голованівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області ОСОБА_6, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, державний нотаріус Голованівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області ОСОБА_6, в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_7 21 листопада 2014 року державним нотаріусом Голованівської районної державної нотаріальної контори Голованівського району ОСОБА_6, на земельну ділянку в розмірі 3,7252 га, кадастровий номер :02:000:0233, що розташована на території Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області.

В обгрунтування своїх вимог зазначав, що 01 квітня 2014 року помер його батько ОСОБА_7 Після смерті батька залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 3,7252 га, розташована на території Перегонівської сільської ради, що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності не нерухоме майно від 09 листопада 2013 року. З 1991 року по день смерті батька позивач проживав в с. Перегонівка разом з батьком та матір»ю в їх будинку по вул. Дзержинського 31, що підтверджується довідкою Перегонівської сільської ради № 886 від 06 травня 2015 року, і відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України є спадкоємцем першої черги після смерті батька. У травні 2015 року він дізнався, що його рідний брат ОСОБА_2, не поставивши до відома його та рідну сестру ОСОБА_4, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, успадкував всю земельну ділянку, яка належала покійному батькові. Вважає, що при прийняті спадщини брат навмисно не повідомив нотаріуса про те, що крім нього є інші спадкоємці, які прийняли спадщину, внаслідок чого отримав свідоцтво про спадщину на спірну земельну ділянку в цілому, чим порушено права позивача.

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, серія НАЕ № 563256, видане ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_7 21 листопада 2014 року державним нотаріусом Голованівської районної державної нотаріальної контори Голованівського району ОСОБА_6, на земельну ділянку, розміром 3,7252 га, кадастровий номер :02:000:0233, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування вказаного судового рішення з підстав його незаконності і необгрунтованості, порушення судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначається, що суд безпідставно дійшов висновку про доведеність факту постійного проживання з померлим на час відкриття спадщини та порушення прав позивача при видачі нотаріусом оспорюваного свідоцтва про право на спадщину.

Сторони по справі та треті особи, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями з підписами про отримання повісток, в судове засідання до апеляційного суду не з"явились, від представника позивача надійшло письмове пояснення, в якому зазначається про неможливість прибути через погодні умови, інші про причину відсутності не повідомили, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши у передбачених ст. 303 ЦПК України межах законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив і правильно виходив з того, що оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом видане без урахування інтересів інших осіб - спадкоємців першої черги, та порушує їхні права на спадкування належного померлому майна, зокрема позивача ОСОБА_3, який на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем і не заявив про відмову від прийняття спадщини.

Встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 01 квітня 2014 року в с. Перегонівка Голованівського району помер ОСОБА_7, який на час смерті мав на праві власності спірну земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,7252 га, житловий будинок та інше майно.

Спадкоємцями після його смерті є дружина померлого - ОСОБА_8 (третя особа по справі), син ОСОБА_2 (відповідач по справі) , син ОСОБА_3 (позивач по справі) та донька ОСОБА_4 ( третя особа по справі).

Позивач ОСОБА_3 на час смерті ОСОБА_7 постійно проживав разом зі спадкодавцем у належному останньому будинку в с. Перегонівка по вул. Дзержинського 31, що знайшло своє підтвердження при дослідженні судом письмових доказів, а саме: згідно записів у домовій книзі він зареєстрований і проживає постійно за вказаною адресою з 1976 року по даний час (т. 1 а.с. 187, 208-210), погосподарських книг - як член сім"ї померлого (т. 1 а.с. 121-127), а з 1992 року крім нього зареєстрована його дружина ОСОБА_9 та онук ОСОБА_10 (т.1 а.с. 128)., виданою виконкомом Перегонівської сільської ради довідкою від 14 травня 2015 року про склад сім"ї померлого ОСОБА_7 (т. 1 а.с.11), довідкою про місце проживання ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 28).

Відповідно до вимог ст.. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно вимог ч. 1 , ч. 2 ст. 1220 , ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

У першу чергу право на спадкування за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Оскільки заповіту спадкодавець не складав , усної домовленості та письмової угоди між спадкоємцями не було ( ч. 2 , ч. 3 ст. 1267 ЦК України) , частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними ( ч. 1 ст. 1267 ЦК України).

Згідно ч. 3 і ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1269, ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно копії спадкової справи відповідач ОСОБА_2 19 вересня 2014 року, до спливу шестимісячного строку пісдя відкриття спадщини, подав до державної нотаріальної контори Голованівського району заяву про прийняття спадщини, в якій вказав про ще одного спадкоємця- свою матір ОСОБА_8, але не зазначив інших спадкоємців, зокрема позивача ОСОБА_3 (а.с.160), та довідку, видану секретарем виконкому Перегонівської сільської ради Голованівського району від 20 листопада 2014 року, згідно якої померлий проживав і був зареєстрований у своєї дочки в будинку № 12 по вул. Дзержинського в с. Перегонівка Голованівського району, де також зареєстрована, але не проживає його дружина ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 89).

В той же день, 19 вересня 2014 року дружина померлого ОСОБА_8 через представника ОСОБА_11 подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.61).

За заявою ОСОБА_2 державним нотаріусом Голованівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 21 листопада 2014 року було видане свідоцтво про спадщину за законом, в якому зазначено, що на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем спадкового майна: земельної ділянки в розмірі 3,7252 га, кадастровий номер 0:02:000:0233, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, в межах згідно з планом, що належить на праві власності ОСОБА_7, який помер 01 квітня 2014 року, є його син ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 94).

Статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абз. 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Згідно ст.. 1 Протоколу № 1 Європейської конвенції по захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як на користь суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними| принципами міжнародного права.

За правилами ст. ст. 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

За приписами ч.1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до п. 4.14 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Для того , щоб встановити факт сумісного проживання зі спадкодавцем, нотаріус за місцем відкриття спадщини перевіряє в паспорті відмітку про реєстрацію проживання спадкоємця та встановлює місце реєстрації проживання померлого за довідкою органів реєстрації.

Суд дійшов до висновку, позивач ОСОБА_3 після смерті батька, як спадкоємець першої черги мав право успадковувати частину майна, що належало батькові ОСОБА_7 на день смерті, фактично прийняв спадщину, проте не оформив свого права та не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом.

Відповідач , приймаючи спадщину після смерті батька , маючи законне право також на частину спадкового майна, умисно надав нотаріусу недостовірну довідку про те , що на день смерті спадкодавця з ним ніхто не проживав, не вказав, що в належному померлому будинку № 31 по вул. Дзержинського в с. Перегонівка постійно проживав та був зареєстрований ОСОБА_3

Вказані дії відповідача ОСОБА_2 потягли за собою порушення вимог законодавства України щодо спадкування ним майна та порушення права інших осіб, зокрема ОСОБА_3, тому свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом на ім"я ОСОБА_2 після смерті батька ОСОБА_7 необхідно визнати недійсним.

З урахуванням встановлених обставин, наданих сторонами та досліджених судом доказів, пояснень свідків, в тому числі секретаря виконкому Перегонівської сільської ради Голованівського району, яка зазначила, що видала для нотаріуса довідку від 20 листопада 2014 року про місце проживання і склад сім"ї померлого без належної перевірки зі слів відповідача ОСОБА_2, суд першої інстанції, вважаючи доведеним факт постійного проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем на час смерті останнього, зазначив, що оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом, видане з порушенням прав позивача, який вважається таким, що прийняв спадщину, що є підставою для визнання його недійсним.

Розглядаючи спір суд належним чином перевірив доводи відповідача щодо проживання позивача в с. Іллічівка Голованівського району і в результаті оцінки усіх досліджених доказів дійшов висновку, що ОСОБА_3 проживав там тимчасово в будинку, що належить на праві власності іншій особі, а постійно проживав біля батьків в буд. № 31 по вул. Дзержинського в с. Перегонівка Голованівського району, в тому числі і на час смерті спадкодавця.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи та з дотриманням норм процесуального права.

Оскільки ухвалене судом рішення відповідає вимогам матеріального й процесуального права, то відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: