У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоГвоздика П.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що на підставі договору від 15 грудня 2013 року він та ОСОБА_7 домовилися про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1. У рахунок завдатку на витрати, пов'язані з оформленням документів купівлі-продажу, відповідачка отримала від позивача 25 тис. грн.

У березні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до відповідачки з проханням укласти договір купівлі-продажу квартири згідно з курсом валют на дату укладення договору або повернути кошти.

Оскільки станом на день подачі позову до суду жодної відповіді від відповідачки не отримано, а в телефонній розмові повідомлено, що кошти повертати відповідачка не буде, просив стягнути з ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 25 тис. грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аванс у розмірі 25 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2015 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2015 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга має бути задоволена.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що сторони порушили вимоги щодо форми правочину, він не є укладеним, зобов'язання купівлі-продажу між сторонами не виникло, тому сума, сплачена на забезпечення виконання майбутнього зобов'язання, відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України є авансом і підлягає поверненню у тому розмірі, в якому вона надавалася.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції вважав, що позивачем не доведено, що сплачені ним 25 тис. грн є авансом. Передана ОСОБА_7 сума у розмірі 25 тис. грн мала цільове призначення, а саме для оформлення необхідних документів для купівлі-продажу квартири у майбутньому. Умови щодо зарахування наданих коштів на рахунок належних за договором купівлі-продажу квартири платежів, або на підтвердження зобов'язань чи на забезпечення їх виконання, сторонами не обумовлювалися. Доводи, що відповідачка використала грошові кошти не за призначенням і що саме з цих підстав договір купівлі-продажу належної відповідачці квартири, яку мав намір придбати позивач, не відбувся, матеріалами справи не підтверджені.

З такими висновками апеляційного суду повністю погодитися не можна.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Судами встановлено, що 15 грудня 2013 року між продавцем квартири ОСОБА_7 та покупцем ОСОБА_6 у простій письмовій формі укладений договір, згідно з яким сторони домовилися про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1 вартістю 62 тис. умовних одиниць. У рахунок завдатку покупець надав продавцю 25 тис. грн, що за курсом Національного банку України складало 3 015 умовних одиниць, на витрати, пов'язанні з оформленням документів для купівлі-продажу квартири (а. с. 23).

Сторонами не заперечується, що договір купівлі-продажу квартири укладено не було.

Згідно зі ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, − у письмовій формі.

Предметом попереднього договору між сторонами зазначено об'єкт нерухомого майна - квартиру. Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Вимоги щодо форми договору дотримано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У частині 2 ст. 216 ЦК передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона отримала на виконання цього правочину.

Відповідно до вимог ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовґязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Між сторонами попереднього договору жодних зобов'язань не виникло, оскільки договору укладено не було, тому кошти, передані ОСОБА_7, мають бути повернуті позивачу.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок про необхідність повернення переданих коштів ОСОБА_6, апеляційний суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, тому рішення суду апеляційної інстанції має бути скасовано, рішення суду першої інстанції - залишено в силі.

Керуючись статтями 333, 336, 339, 343, 334, 345, 327, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2015 року скасувати, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О. Гвоздик
Судді: О.І. Євтушенко
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
О.М. Ситнік