Справа № 465/161/15 Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 22-ц/783/1140/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» на рішення Франківського районного суду м.Львова від 26 листопада 2015 року по справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до Державної екологічної інспекції у Львівській області про стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

15 січня 2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями Державної екологічної інспекції у Львівській області при розгляді звернення Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» від 21 січня 2011 року щодо проведення цим господарством водокористування на ставку у с.Поториця Сокальського району Львівської області. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на порушення відповідачем вимог Конституції України, Законів України «Про звернення громадян», «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації», Водного кодексу України, що призвело до приниження ділової репутації фермерського господарства та підриву довіри до діяльності такого.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 26 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення оскаржує ОСОБА_3 господарство «ОСОБА_2В.», посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне і неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Зазначає, що суд вважав встановленим, що ОСОБА_3 господарство «ОСОБА_2В.» не має права на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування майнової і моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю Державної екологічної інспекції у Львівській області. В рішенні наявна невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Зокрема, судом не застосовано норми Конституції України як норми прямої дії, не використано Рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2001 від 3 жовтня 2001 року. Вказує, що порушені права позивача підлягають судовому захисту з підстав, передбачених ст.ст.15,16,23,11661174 ЦК України з врахуванням вимог ч.1 ст.2, ч.2 ст.59, ст.ст.60,61,213-215 ЦПК України. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Державної екологічної інспекції у Львівській області в користь Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» кошти в сумі 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями відповідача при розгляді звернення Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» за вих.№35 від 21 січня 2011 року.

Сторони належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи Апеляційним судом Львівської області, що стверджується розписками про одержання направлених рекомендованими листами судових повісток. В судове засідання представники сторін не зявилися. Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Згідно зі ст.ст.3,4 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод та інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 господарство «ОСОБА_2В.» звернулося з позовом до Державної екологічної інспекції у Львівській області про відшкодування моральної шкоди, яка повязана із водокористуванням на ставку у с.Поториця Сокальського району Львівської області, що належить територіальній громаді в особі сільської ради. Рішенням Сокальської районної ради від 5 березня 1999 року № 6 «Про вилучення та надання земельних ділянок для утворення і розширення селянських (фермерських) господарств)» надано в постійне користування із земель фермерського запасу земельну ділянку для розширення селянського (фермерського) господарства фермеру ОСОБА_2 площею 20,0 га земель водосховища ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна» для риборозведення та видано державний Акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЛВ 1041 від 15 грудня 1999 року на території Поторицької сільської ради Сокальського району Львівської області.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі. Відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав (п.8 ч.2 ст. 16 ЦК України). Держава в особі уповноважених органів також може бути учасником цивільних відносин (ч.2 ст.2 ЦК України), в тому числі відносин відшкодування шкоди. Хоч в тексті апеляційної скарги наявні посилання на відшкодування шкоди за рахунок держави, позивач не визначив державу стороною у цій справі, позовні вимоги до держави не заявляв.

Таким чином, предмет спору свідчить про те, що між сторонами по справі виникли господарські відносини щодо відшкодування шкоди.

Згідно з ч.2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів субєкта публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Питання підвідомчості та підсудності справ господарським судам визначені ст.ст. 12, 13 ГПК України.

Відповідно до положень ст.ст. 1 і 12 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 постанови № 3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснив, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У звязку з наведеним, суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, субєктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Спільним листом Верховного Суду України та Вищого господарського суду України від 20 липня 1995 р. № 01-8/518а розяснено, що за загальним правилом підвідомчість спорів визначається законодавчими актами України. Однак, коли в законодавчих актах підвідомчість визначена нечітко, слід виходити із субєктного складу учасників спору. Отже, якщо сторонами у справі є юридичні особи, спір підлягає вирішенню господарським судом.

У п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24 жовтня 2011 року «Про деякі питання підвідомчості справ господарським судам» зазначено, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між субєктами господарської діяльності, а також спори, повязані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів субєктом публічно-правових відносин,- за умови, що такі вимоги не обєднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм субєктним складом підпадають під дію ст. 1 ГПК України.

Є встановленим, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди не обєднана з вимогами вирішити публічно-правовий спір. Тому, з врахуванням субєктного складу сторін у цьому спорі, відповідно ст. 1, ст. 12 ГПК України, така вимога повинна розглядатися господарським судом в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 205, ч.2 ст. 206 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з повідомленням заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. Частиною 1 ст. 310 цього Кодексу визначено, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених ст. 205 ЦПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись п.1ч.1 ст. 205, ч.2 ст. 206,ст. 303, п.4 ч.1 ст.307, ч.1ст. 310, ст.313, п.3 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 26 листопада 2015 року скасувати та закрити провадження у справі. Повідомити ОСОБА_3 господарство «ОСОБА_2В.», що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді