Категорія 53 Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Зайцева А.Ю.,

суддів: Сала Т.Б., Луценка В.В.,

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційні скарги ОСОБА_2 та представника Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в частині визнання незаконним та скасування наказу № 214 від 22.05.2014 року, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

21 вересня 2015 року з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ до суду надійшла дана цивільна справа на новий розгляд в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу № 214 від 22 травня 2014 року та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовано тим, що з серпня 2011 року він перебував у трудових відносинах з ПАТ «Вінницяобленерго», працюючи на посаді директора структурної одиниці «Липовецькі електричні мережі». Згідно з наказом генерального директора ПАТ «Вінницяобленерого» Касіча Ю.П. № 105-к від 07.05.2014 року позивачу була надана щорічна відпустка в період з 08.05.2014 року по 27.06.2014 року, з послідуючим звільненням з роботи 01.07.2014 року за угодою сторін. В період щорічної відпустки відповідачем було видано наказ № 214 від 22.05.2014 року «Про результати перевірки колективного звернення та комплексної ревізії фінансово-господарської діяльності СО «Липовецькі ЕМ» ПАТ «Вінницяобленерго» де зазначено, що за результатами перевірки (ревізії) роботодавцем було встановлено перевищення ОСОБА_2 своїх службових повноважень, що призвело до заподіяння збитків товариству ПАТ «Вінницяобленерго». Даний наказ позивач вважає незаконним, оскільки під час роботи жодних порушень своїх посадових обов'язків не вчиняв та матеріальної шкоди (збитків) товариству не завдавав. З даним наказом та підставами його видачі роботодавець позивача, як зацікавлену особу, не ознайомив. Про його існування позивач випадково дізнався від колег по роботі лише в липні 2014 року. Своїми незаконними рішеннями та діями відповідач завдав позивачу моральної шкоди, ступінь якої в грошовому еквіваленті оцінює в 100000,00 грн., оскільки його моральні переживання ще більше поглибились коли від сторонніх осіб у липні 2014 року він дізнався про наявність наказу відповідача № 214 від 22.05.2014 року де його звинувачено у вчиненні посадового злочину та заподіянні збитків ПАТ «Вінницяобленерго», що змусило виправдовуватись перед друзями та знайомими по обставинах, які були зазначені в такому наказі. В наслідок пережитого стресу стан здоров'я позивача погіршився, він змушений був проходити курс стаціонарного лікування в медичному закладі. В силу чого позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора ПАТ «Вінницяобленерго» № 214 від 22.05.2014 року «Про результати перевірки колективного звернення та комплексної ревізії фінансово-господарської діяльності СО «Липовецькі ЕМ» ПАТ «Вінницяобленерго» та стягнути з відповідача відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 100000 грн. 00 коп.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ № 214 від 22.05.2014 року, виданий генеральним директором ПАТ «Вінницяобленерго» «Про результати перевірки колективного звернення та комплексної ревізії фінансово-господарської діяльності СО «Липовецькі ЕМ» ПАТ Вінницяобленерго». Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» на користь ОСОБА_2 - 3000 грн. 00 коп., що становить розмір відшкодування завданої моральної шкоди. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» на користь держави суму судового збору в розмірі 192 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі представник Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати, як незаконне та упереджене та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про скасування наказу № 214 від 22.05.2014 року, відшкодування моральної (немайнової) шкоди в розмірі 3000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на часткову невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення в частині розміру моральної (немайнової) шкоди частково змінити та стягнути з відповідача на його користь 100 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди з яких: 10 000,00 грн. зобов'язати ПАТ «Вінницяобленерго» перерахувати на його користь , а решту суми - 90 000,00 грн. на користь благодійної організації «Благодійний фонд «Подільська громада» , в якості благодійної допомоги в рамках БП «Підтримка української армії»; в решті рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, заслухавши пояснення учасників судового процесу, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню виходячи із наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає цим вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу ПАТ «Вінницяобленерго» № 99 від 14.06.2012 року ОСОБА_2 був призначений на посаду директора Липовецьких електричних мереж та звільнений з даної посади згідно наказу ПАТ «Вінницяобленерго» № 105-к від 07.05.2014 року.

Згідно наказу генерального директора ПАТ «Вінницяобленерго» Касіча Ю.П. № 105-к від 07.05.2014 року ОСОБА_2 було надано щорічну відпустку з 08.05.2014 року по 27.06.2014 року, з послідуючим звільненням з роботи з 01.07.2014 року за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України, підстава - заява ОСОБА_2, зазначено про необхідність проведення розрахунку з ОСОБА_2 та видачу трудової книжки.

З змісту наказу генерального директора ПАТ «Вінницяобленерго» Касіча Ю.П. № 214 від 22.05.2014 року «Про результати перевірки колективного звернення та комплексної ревізії фінансово-господарської діяльності СО «Липовецькі ЕМ» вбачається, що ПАТ «Вінницяобленерго» відповідно до наказу ПАТ «Вінницяобленерго» від 02.04.2014 року № 141 «Про проведення службової перевірки» комісією ПАТ «Вінницяобленерго» було проведено службову перевірку фактів, викладених у колективному зверненні працівників зазначеної структурної одиниці, окремі питання якого також досліджувалися у ході комплексної ревізії структурної одиниці, здійсненної контрольно-ревізійним відділом Товариства (Доповідна від 28.04.14., Акт ревізії від 25.04.14., додаються до наказу). Також в даному наказі зазначено, що за результатами службової перевірки та вищезазначеної ревізії встановлені недоліки в організації діяльності структурної одиниці, а саме: перевищення своїх службових повноважень директором - ОСОБА_2 За невиконання своїх трудових обов'язків щодо здійснення ефективного керівництва виробничо-господарською, трудовою та фінансово-економічною діяльністю структурної одиниці, що призвело до нанесення збитків інтересам Товариства, директор СО «Липовецькі ЕМ» ОСОБА_2 заслуговує на дисциплінарне стягнення, однак, з урахуванням його заяви від 07.05.2014 року на дострокове розірвання трудового договору, заходи дисциплінарного впливу не застосовувати.

Отже наказ № 214 від 22.05.2014 року був прийнятий в період, коли між ПАТ «Вінницяобленерго» та ОСОБА_2 існували трудові правовідносини, оскільки ОСОБА_2 був звільнений із займаної посади лише 01.07.2014 року

Ч. 3 ст. 149 КЗпП України передбачає можливість роботодавця враховувати вичерпний перелік певних обставин, який є чіткий і не піддається ширшому тлумаченню, а саме: ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, і не передбачає можливість враховувати роботодавцем таку обставину, як подача працівником заяви про розірвання трудового договору, що було застосовано роботодавцем в даному випадку, а тому наказ № 214 від 22.05.2014 року, формулювання якого не передбачено нормами трудового законодавства - об'єктивно порушує трудові права та інтереси ОСОБА_2

Разом з тим, приймаючи наказ № 214 від 22.05.2014 року було враховано доповідну від 28.04.2014 року та Акт ревізії від 25.04.2014 року.

Зміст доповідної записки директора із захисту активів ПАТ «Вінницяобленерго» ОСОБА_5. від 28.04.2014 року вказує, що комісією, утвореною відповідно до наказу № 141 від 02.04.2014 року, було встановлено, зокрема, плинність кадрів по Липовецьким ЕМ, порушення оформлення документів на приєднання до електричних мереж, виявлено нестачу бензину, нерівномірний розподіл обов'язку між працівниками, недоліки в договорах, укладених з юридичними та фізичними особами щодо розбіжностей між дозволеною та фактичною потужністю, порушення процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, використання ОСОБА_2 працівників СО «Липовецьких ЕМ» у власних приватних цілях безкоштовно, з послідуючим посиланням на Акт комплексної ревізії СО контрольно-ревізійним відділом, при цьому в кінці доповідної записки зазначається, що в результаті відповідної перевірки та ревізії встановлено низку недоліків в організації роботи з боку директора ОСОБА_2, що призвело до нанесення збитків інтересам Товариства і вимагає вжиттю дисциплінарних заходів до ОСОБА_2

Згідно колективного звернення трудовий колектив Липовецьких ЕМ звернувся письмово до, зокрема, генерального директора ПАТ «Вінницяобленерго» з питанням щодо доцільності перебування на посаді директора Липовецьких ЕМ ОСОБА_2, повідомляючи про обставини, які можуть вказувати на порушення ОСОБА_2 трудової дисципліни.

Судом першої інстанції також встановлено, що матеріали справи не містять інших, окрім вищезазначених, доказів, які стосуються результатів проведення відповідної службової перевірки, яка була проведена комісією, утвореною згідно наказу № 141 від 02.04.2014 року, при цьому такі докази не містять об'єктивно встановлених обставин зловживання службовим становищем директором СО «Липовецьких ЕМ» ОСОБА_2 з підтвердженням таких обставин належними та допустимими доказами, як і не містять посилань на встановлення та визначення чітких збитків, завданих Товариству безпосередньо директором СО «Липовецьких ЕМ» ОСОБА_2, про що йдеться в доповідній записці ОСОБА_5 від 28.04.2014 року та в оскаржуваному наказі № 214 від 22.05.2014 року, в силу чого, суд вважає, що в судовому засіданні не було встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами як обставини зловживання службовим становищем директором СО «Липовецьких ЕМ» ОСОБА_2, так і обставини встановлення та визначення чітких збитків, завданих Товариству безпосередньо директором СО «Липовецьких ЕМ» ОСОБА_2, про що йдеться в доповідній записці ОСОБА_5 від 28.04.2014 року та в оскаржуваному наказі № 214 від 22.05.2014 року.

Враховуючи викладене, вирішуючи питання щодо правомірності спірного наказу відповідача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про його незаконність та необхідність скасування, оскільки зазначені в наказі твердження про перевищення позивачем службових повноважень, які призвели до заподіяння збитків інтересам товариства - не знайшли підтвердження при судовому розгляді справи. Також суд першої інстанції обґрунтовано у своєму рішенні зазначив, що в процесі прийняття рішення пов'язаного з видачею спірного наказу, відповідачем було порушено встановлену чинним трудовим законодавством процедуру прийняття власником або уповноваженим ним органом (роботодавцем) рішення щодо притягнення найманого працівника до дисциплінарної відповідальності .

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При вирішенні позовних вимог в частині стягнення компенсації за завдану моральну шкоду, суд першої інстанції виходив лише з незаконності наказу № 214 від 22.05.2014 року, наявність якого спричинило душевні страждання позивачу.

В той же час суд не встановив порушення законних прав позивача саме як працівника оспорюваним наказом, не встановив і причинного зв'язку між наявністю наказу та моральними стражданням про які вказує позивач.

Сам по собі факт видачі такого наказу, невідповідності його змісту фактичним обставинам та наявності підстав для скасування, не є автоматичною підставою для висновків про заподіяння позивачу моральної шкоди.

Не доведено позивачем, у відповідності до ст. 60 ЦПК України, і втрати ним у звязку з прийняттям наказу нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи наведене, судова колегія прийшла до висновків, що судом першої інстанції при ухваленні рішення загалом дотримані норми процесуального та матеріального права, рішення суду в частині визнання незаконним та скасування наказу № 214 від 22.05.2014 року, є законним та обґрунтованим. Рішення ж суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди не може бути залишено в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у стягненні моральної шкоди.

Крім того, суд першої інстанції не вірно розрахував розмір судового збору, який має бути стягнутий на користь держави.

Виходячи з принципу пропорційності визначеному ст. 88 ЦПК України, судом залишено поза увагою, що у даній справі судовий збір не був сплачений позивачем при подачі позову, а стягується в дохід держави з відповідача, а тому не залежно від кількості задоволених немайнових вимог, 243,60 гривень має бути стягнуто в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» - задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в частині відшкодування моральної шкоди - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2015 року в частині стягнення судових витрат - змінити, стягнувши з Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» на користь держави судовий збір в сумі 243,60 гривень.

В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2015 року залишити без змін.

Рішення набуває законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий-суддя: А.Ю. Зайцев

Судді: Т.Б. Сало

В.В. Луценко

З оригіналом вірно: