Справа № 286/3880/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Деменчук О. Г.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» про визнання договорів недійсними, стягнення сплачених коштів та відшкодування моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ТОВ «ЕкономКомфорт» та просить визнати недійсними договори № 05004/15 від 16.09.2015 року та № 05004 від 16.09.2015 року укладені між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь 3304 грн. 44 коп., а також стягнути з товариства 1000 грн. моральної шкоди. Зазначала, що 16.09.2015 року звернулася до відповідача за наданням позики, і на вимогу останнього сплатила грошові кошти у сумі 3304,44 грн. Вказала, що між нею та відповідачем 16.09.2015 року було укладено договір № 05004 про надання інформаційних, консультативних, роз'яснювальних та довідкових послуг на суму 2800 грн. для подальшої участі у програмі та договір №05004/15 про вчинення певних юридичних дій, спрямованих та отримання нею позики, а також підписано акт приймання-передачі виконаних робіт. У подальшому нею було здійснено основний платіж за договором №05004, проте позики не отримала. Вважає, що спірні договори не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Укладаючи вказані договори відповідач не отримав відповідну ліцензію, що є підставою про визнання договору недійсним. Також позивач, посилаючись на положення ч. 2 ст. 227 ЦК України вказує, що діями представника відповідача їй заподіяна моральна шкода, оскільки остання надала недостовірну інформацію щодо діяльності відповідача, необхідності укладення договору про надання інформаційно-консультативних послуг та оплати таких послуг, чим спричинила їй душевні страждання.

У судовому засіданні позивач вимоги підтримала з підстав викладених в позові, просила повернути кошти.

Від відповідача надійшли письмові заперечення, в якому останній просить справу розглянути без його представника та відмовити позивачу у позові в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 вересня 2015 року між сторонами укладено договір № 05004, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання за плату здійснити позивачу оформлення договору щодо його участі у програмі з дотриманням вимог чинного законодавства та надати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні та довідкові послуги з питань щодо участі позивача у програмі (а.с. 13).

Відповідно до п. 2.1 цього договору сторони дійшли згоди, що оплата наданих послуг становить 2800 грн..

Того ж дня між сторонами було укладено договір № 05004/15, за змістом якого відповідач зобов'язався вчинити за плату та за рахунок останньої певні юридичні дії, спрямовані на отримання нею позики, розмір якої визначений в додатку № 1 до цього договору, а саме 40000 грн., які позивач повинна повернути відповідачу шляхом здійснення 90 платежів у сумі 504, 44 грн. (а.с. 11,12).

Зі змісту вказаних договорів та додатків до них встановлено, що програма «Економ» формується виключно на коштах його учасників, без залучення коштів товариства, за рахунок яких формується фонд програми для надання позик. Учасник сплачує виконавцю договору не за одержання кошті, а фактично за можливість їх одержання за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що на виконання умов вказаних договорів позивачем було сплачено відповідачу на підставі банківських квитанцій 3304 грн. 44 коп. (а.с. 17,19).

05.11.2015 року, договір № 05004/15 від 16.09.2015 року було розірвано згідно заяви позивача, а чисті платежі будуть повернуті останній відповідно до умов п. 9 (додаток № 2) вказаного договору, а саме згідно черговості по даті укладення договору (а.с. 28).

Крім того, позивачу запропоновано скористатись умовами п. 8 (додаток № 2) цього договору та передати всі свої права і обов'язки третій особі та компенсувати всі свої витрати за рахунок такої переуступки.

Судом також установлено, що програма «Економ» формується виключно на коштах учасників, метою яких є отримання відповідної суми у позику з розстроченням платежу на досить тривалий час у порядку та на умовах, передбачених договором та цими умовами, виконавцем якої є ТОВ «ЕкономКомфорт».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1,3,5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемним правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до положень закріплених у ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність ( дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Також суд бере до уваги, що надана позивачу відповідачем послуга не є фінансовою у розумінні п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», оскільки відсутня така ознака, як отримання прибутку від залучення грошових коштів від третіх осіб.

Крім того, відсутня омана відповідачем позивача щодо укладення спірних договорів, оскільки неуважність при вивченні та підписанні договорів, не є підставою для визнання їх недійсними.

Доказів щодо неправомірних дій з боку працівників товариства позивачем суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В обгрунтування вимог про визнання недійсним договору № 05004/15 позивач посилалась на те, що для укладення таких договорів у відповідача має бути відповідна ліцензія.

Відповідно п. 11-1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-III фінансовими вважаються послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Як вбачається, із договору № 05004/15, його предметом є вчинення дій, спрямованих на отримання позики у групі.

Частина перша статті 227 ЦК України встановлює, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Чинним законодавством не передбачено отримання ліцензії для надання послуг з адміністрування фінансових активів для отримання грошей у позику в групах, тому підстав для визнання договорів недійсними та стягнення коштів немає.

Що ж стосується відшкодування моральної шкоди, позивач посилалась на те, що неналежне виконання зазначеного договору полягає у введенні її відповідачем в оману щодо дотримання ним чинного законодавства під час укладення договорів № 05004 та № 05004/15, хоча насправді він не мав необхідної ліцензії на здійснення такої діяльності.

Ч.1 ст. 227 ЦК України передбачає, якщо юридична особа ввела другу сторону в оману щодо свого права на вчинення такого правочину, вона зобов'язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану таким правочином.

З огляду на підстави відшкодування моральної шкоди, а також встановлені судом обставини про відсутність потреби отримувати ліцензію для укладення спірного договору, суд приходить висновку про відмову в позові і у цій частині.

Судові витрати не відшкодовуються, оскільки в позові відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» про визнання договорів недійсними, стягнення сплачених коштів та відшкодування моральної шкоди.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Овруцький районний суд в апеляційний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Я. В. Кулініч