АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/166/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м.Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівКорнієнко Н.В., Ювшина В.І.
секретарНаконечна М.М., Гончар Л.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_7

представника відповідача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Довгань Оксани Ярославівни та Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_10 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», ОСОБА_11, треті особи: ОСОБА_12, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Довгань Оксана Ярославівна, про визнання недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_10 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 липня 2008 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_12 було укладено кредитний договір № 83/2008, за умовами якого банк зобов'язався надати останньому кредит в розмірі 30000 доларів США строком до 17.07.2023 року, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування у розмірі 15,5 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_11 було укладено договір іпотеки № 83/2008-1 від 18.07.2008 року, за умовами якого останній передав банку в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

У зазначеному договорі іпотеки міститься застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність.

Позивачка вважає, що вказане застереження про задоволення вимог іпотекодержателя суперечить вимогам ст.203 ЦК України, порушує її права і підлягає визнанню недійсним на підставі ст.215 ЦК України, оскільки квартира, передана в іпотеку, була придбана позивачкою та відповідачем ОСОБА_11 під час шлюбу, тому вона є спільною власністю подружжя.

Позивачка зазначає, що вона надавала своєму чоловіку ОСОБА_11 нотаріально посвідчену згоду на передачу нерухомого майна в іпотеку ПАТ «Кредобанк». Однак, позивачка не надавала згоду на укладання ОСОБА_11 з банком договору про задоволення вимог іпотекодержателя, до якого прирівнюється відповідне застереження, викладене в п.п. 5.3, 5.4 іпотечного договору.

Враховуючи наведене, ОСОБА_10 просила суд визнати недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в пунктах 5.3, 5.4 договору іпотеки від 18.07.2008 року.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 жовтня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в пунктах 5.3, 5.4 договору іпотеки від 18.07.2008 року, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_11, а саме:

Визнано недійсним п. 5.3 вказаного договору в частині слів «… або у позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя»;

Визнано недійсним п. 5.4 договору іпотеки у повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Довгань О.Я. та ПАТ «Кредобанк» подали апеляційні скарги, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 18.07.2008 року між ВАТ «Кредобанк» (в подальшому ПАТ «Кредобанк») та ОСОБА_12 укладено кредитний договір №83/2008, за умовами якого банк зобов'язався видати позичальнику на поточні потреби кредит в сумі 30000 доларів США на строк до 17.07.2023 року, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 15,5% річних (а.с. 17-20).

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_11 укладено договір іпотеки №83/2008-1 від 18.07.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О.Я.. Предметом іпотеки є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 і належить іпотекодавцеві ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н.А. (а.с. 10-15, 24-25).

Пунктом 5.3 іпотечного договору встановлено, що іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки: - на підставі рішення третейського суду або виконавчого напису нотаріуса, або у позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Пунктом 5.4 іпотечного договору передбачено, що за рішенням іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватися наступним чином (договір про задоволення вимог іпотекодержателя): 5.4.1 у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець - майновий поручитель передає у власність іпотекодержателю предмет іпотеки. Ціна придбання визначається шляхом екпертної оцінки предмету іпотеки на день придбання. У разі, якщо ціна предмету іпотеки, який передається іпотекодержателю у власність, є меншою від суми заборгованості, іпотекодержатель вправі задоволити свої вимоги за рахунок іншого майна позичальника. Витрати на проведення експертної оцінки предмету іпотеки покладаються на іпотекодавця - майнового поручителя або позичальника.

Рішення про прийняття у власність предмету іпотеки приймається іпотекодержателем одноосібно. Підписанням цього договору іпотекодавець - майновий поручитель засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя. Іпотекодавець - майновий поручитель засвідчує, що достатньою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про прийняття у власність предмету іпотеки. Цей договір та письмове рішення іпотекодержателя мають силу договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іпотекодавцем - майновим поручителем.

5.4.2. У випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених Законом України "Про іпотеку". При цьому, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою сторін не менше його заставної вартості, визначеної у п.1.6 цього договору з урахуванням зносу, або шляхом експертної оцінки. Витрати на проведення експертної оцінки покладаються на позичальника.

Розподіл виручки від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю.

Заборгованість позичальника по кредитному договору вважається погашеною в день отримання від покупця коштів за предмет іпотеки у повному обсязі. У випадку, якщо іпотекодержатель не має можливості укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки за ціною, зазначеною в цьому пункті, іпотекодержатель має право укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки з визначенням ціни предмета іпотеки на підставі оцінки предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид предмета іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно с. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що визначені п. п. 5.3 та 5.4 іпотечного договору застереження порушують права позивачки ОСОБА_10, яка є дружиною іпотекодавця ОСОБА_11, оскільки вона не надавала своєї згоди на внесення вказаних застережень до іпотечного договору.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може.

Так, в матерілаах справи міститься заява ОСОБА_10 від 18.07.2008 року, в якій вказано, що вона дає згоду своєму чоловікові ОСОБА_11 на передачу в іпотеку ВАТ «Кредобанк» на умовах за його розсудом квартири АДРЕСА_1 придбаної ними в період зареєстрованого шлюбу, для забезпечення виконання зобов'язань гр. ОСОБА_12 (а.с. 16).

Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О.Я.

Враховуючи наведене, укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя є одним із визначених законодавством способів звернення стягнення на предмет іпотеки, а не розпорядження майном, та надавши згоду на передачу ПАТ «Кредобанк» в іпотеку належного ОСОБА_11 майна і право визначати йому самостійно умови такого забезпечення, позивачка, тим самим, погодилася й на те, що на нього відповідно до законодавства може бути звернуто стягнення, в тому числі, й у визначений умовами іпотечного договору позасудовий спосіб.

За таких обставин, судом першої інстанції було помилково задоволено вимоги позивачки та визнано недійсними п. 5.3 та 5.4 іпотечного договору щодо застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційні скарги задовольняє, рішення суду першої інстанції - скасовує та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Довгань Оксани Ярославівни та Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» - задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_10 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», ОСОБА_11, треті особи: ОСОБА_12, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Довгань Оксана Ярославівна, про визнання недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі - скасувати і ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», ОСОБА_11, треті особи: ОСОБА_12, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Довгань Оксана Ярославівна, про визнання недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі - відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :