22-ц/775/132/2016(м)
Головуючий у 1 інстанції Жамбровський С.І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 лютого 2016 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді Принцевської В.П.

суддів Сороки Г.П., Супрун М.Ю.

при секретарі Гаркуша О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 23 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що є донькою відповідача. В теперішній час з 01.09.2015 року, вона навчається на першому курсі Запорізького державного медичного університету, на денному відділенні, за договором, стипендію не отримує. Відповідач працює на ВП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» ДП «ДВЕК», та отримує достатню заробітну плату. Позивач просить стягнути з відповідача, так як він в добровільному порядку відмовляється надавати допомогу, аліменти на свою користь, на своє утримання в розмірі 1/3 частки усіх видів доходів щомісячно, бо не має ніякого заробітку та не має можливості влаштуватися, бо приділяє весь час навчанню, а без допомоги батька вона не впевнена в можливості отримати освіту.

Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 23 жовтня 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, 16 вересня 2015 року, і до досягнення позивачкою двадцяти трьох років, або до закінчення навчання.

З даним рішенням не погодилася позивачка та оскаржила його в апеляційному порядку. Вона посилається на те, що суд першої інстанції не повно з»ясував обставини справи, не врахував, що мати відповідача до теперішнього часу працює і отримує заробітну платню. Також позивачка вважає, що суд не врахував те, що у її матері маленька заробітна платня і тільки її мати оплачує її навчання в медичному університеті, в той час, коли батько відповідач по справі, отримує велику заробітну плату і ніякої допомоги їй не надає. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання позивач не з»явилася, звернулася з заявою про розгляд справи в її відсутність.

Представник позивача повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач повідомлений про час і місце судового засідання телефонограмою, яка зареєстрована в журналі телефонограм за № 210.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Суд першої інстанції правильно встановив, що позивач є донькою відповідача.

На теперішній час, згідно довідки Запорізького державного медичного університету № 6650 від 26.08.2015 року, позивач навчається на першому курсі медичного факультету Запорізького державного медичного університету.

Відповідач отримує достатню заробітну плату щоб надавати допомогу своїй доньці, що підтверджується довідкою про заробітну плату з квітня 2015 року по вересень 2015 року, ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» № 396 від 22.10.2015 року, середня заробітна плата за місяць складає 7396 гривень. Відповідач надає матеріальну допомогу своїй матері, яка проживає разом з ним і є пенсіонеркою, отримує пенсію по втраті годувальника в розмірі 2044 гривень.

Позивач як інвалід другої групи повинна отримувати пенсію, але даних про це суду не надала.

Також при ухваленні рішення суд першої інстанції врахував, що мати позивача ОСОБА_4 є працездатною особою має можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній донці, а тому вона також зобов»язана надавати таку допомогу.

Представником позивача надано апеляційному суду довідку від 1.02.2016 року про те, що мати відповідача ОСОБА_3 працює в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», в якій не вказано розмір заробітної плати ОСОБА_3 В матеріалах справи є довідка УПФУ в м.Вугледарі Донецької області від 12 жовтня 2015 р., якою підтверджується, що мати відповідача ОСОБА_3 знаходиться на обліку в УПФУ і отримує пенсію в разі втрати годувальника, померлого внаслідок загального захворювання на 1-го утриманця. Дана довідка УПФУ виключає можливість ОСОБА_3 одночасно отримувати пенсію і бути працевлаштованою.

Статтею 303 ч.2 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не може врахувати, надану представником позивача довідку від 1.02.2016 року про те, що мати відповідача ОСОБА_3 працює в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1». Дана довідка оформлена після ухвалення рішення судом першої інстанції по цій справі і представником позивача не надано доказів в підтвердження поважних причин не надання такої довідки суду першої інстанції.

Також апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом першої інстанції того, що мати позивача отримує маленьку заробітну платню і надає матеріальну допомогу своїй донці позивачці, а відповідач отримує велику заробітну плату і допомоги донці не надає. Апеляційний суд вважає вказані доводи позивача не обґрунтованими, оскільки суд першої інстанції врахував, що мати позивача ОСОБА_4 є працездатною особою має можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній донці, а тому вона також зобов»язана надавати таку допомогу. При цьому, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи і врахував при ухваленні рішення розмір заробітної плати, яку отримує відповідач і те, що разом з відповідачем проживає його мати-пенсіонерка, якій він надає матеріальну допомогу.

Статтею 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 23 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді