Справа № 535/383/15-ц
Провадження № 2/535/2/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Цвітайло П.В.,

при секретарі - Дрижирук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Котельва цивільну справу за позовною заявою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення 1/2 частини вартості спільного сумісного майна подружжя;-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить стягти з ОСОБА_2 на його користь 1/2 частину вартості спільного сумісного майна подружжя, яке складається з трактора марки МТЗ -82.

У відкритому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 в попередніх судових засіданнях на яких він був присутній свої позовні вимоги підтримав повністю просить суд задовольнити їх з підстав викладених в позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 14 квітня 2015 року (а.с. 24), позовні вимоги ОСОБА_1, підтримала повністю та пояснила суду, що ОСОБА_1,і ОСОБА_2 перебуваючи у шлюбі придбали спірний трактор МТЗ-82 і відповідно до сімейного законодавства даний трактор є спільним сумісним майном подружжя. Але відповідачка без відома свого колишнього чоловіка ОСОБА_1, продала даний трактор, а вирученими коштами розпорядилася на власний розсуд, що в свою чергу порушило права позивача на його частку в спільному сумісному майні подружжя.

Відповідачка ОСОБА_2у відкритому судовому засіданні позовні вимоги фактично визнала частково, стосовно дійсності придбання трактора під час шлюбу з позивачем підтвердивши даний факт, та зазначила суду, що коштів відшкодувати половину вартості спірного трактора у неї в теперішній час не має. Пояснюючи про саме відчуження трактора, сказала, що продала невідомій особі, доказів за яку саме суму суду не надала.

Представник відповідачки ОСОБА_4, який діє на підставі ордеру № 001604 від 05 червня 2015 року (а.с. 51), зазначив суду, що дійсно трактор був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2, але трактор дійсно був проданий відповідачкою в звязку з життєвою необхідністю для потреб своєї сімї. Зазначивши суду, що на його думку експерт не вірно визначився з моментом оцінки в часі, на його думку необхідно проводити оцінювання на час реалізації, а не на момент проведення експертизи.

При цьому, всі учасники процесу в більшості висловлювали свої субєктивні міркування та припущення з приводу вище зазначеного спору, а також розповідала про обставини їх спільного життя, які до предмету спору по даній цивільній справі взагалі не відносяться, і ніякого правового значення не мають.

Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін їх представників, свідків, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні даної цивільної справи суд виходив із загальних засад цивільного, сімейного законодавства, якими відповідно до ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України, є: судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 28 квітня 1990 року, що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України ОСОБА_1, (а.с. 5) та особистими поясненнями сторін.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2розірвали свій шлюб 28 січня 2015 року, що підтверджується світлокопією рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 28.01.2015 року (а.с. 7-8).

Виходячи із змісту вимог ч.1, 3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до довідки Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області № 10 від 25.05.2015 року, трактор МТЗ-82, 1985 року випуску, заводський № 13-03631, двигун № НОМЕР_1, зареєстрований 12.12.2012 року за ОСОБА_2, видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ЕА № 003397, державний номерний знак НОМЕР_2. Даний трактор знятий з обліку власником 14.01.2015 року з видачею транзитного номера13547 ВІ, (а.с.31).

Наявність у сторін спірного трактора та придбання його подружжям ОСОБА_2, також підтверджується допитаними в ході судового розгляду свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_7, котрі кожен окремо підтвердили суду вище вказані дані.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (в редакції 2002 року) зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналізуючи вище зазначені обставини суд вважає, що оскільки спірний трактор МТЗ -82 придбаний сторонами під час шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, то він є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Незалежно від того на кого із подружжя зареєстрований вище зазначений трактор і на чиє імя видано правоустановлюючий документ про право власності, а також хто з них придбавав рухоме майно.

З огляду на наведене вище суд вважає, що сторони, як співвласники рухомого майна, зокрема трактора МТЗ-82 мають рівні права щодо спільної сумісної власності подружжя, і мають рівну частку в цьому майні.

Як встановлено в судовому засіданні безпосередньо з пояснень відповідачки ОСОБА_2 вона зняла спірний трактор з обліку та продала його невідомій особі через мережу інтернет. На теперішній час спірний трактор відсутній, що підтверджується також Постановою державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с. 133-134). Даний факт ніким із сторін не оспорюється.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 1079 від 30 листопада 2015 року, проведеної Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_8 ринкова вартість трактора «МТЗ-82» транзитний державний номерний знак НОМЕР_3, 1995 року випуску станом на момент дослідження складає 139909 гривень 06 копійок (а.с. 138-142).

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідачки ОСОБА_2, яка відчужила спірний трактор,на користь позивача ОСОБА_1 1/2 частину вартості спільного сумісного майна подружжя, яке складалося з трактора марки МТЗ-82, суд виходив із засад рівності часток в майні сторін, враховував їх принципове небажання самостійно позасудовим порядком вирішити дане питання, а також виходив з експертної оцінки вартості спірного трактора в грошовому еквіваленті вказаного і оціненого експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_8 (а.с. 142).

Суд критично ставиться до зауваження представника відповідачки адвоката ОСОБА_4, з приводу того, що оцінка експертом проведена на момент дослідження, а не на момент продажу, оскільки час відчуження ніякого правового значення для вирішення даної конкретної цивільної справи не має. Крім цього належного, допустимого доказу щодо точної дати відчуження (реалізації) спірного трактора сторона відповідачки суду не надала, лише зазначивши суду, що продала трактор невідомій особі через мережу інтернет. Будь-яких обєктивних даних (документів) по продажу трактора, зокрема договір купівлі-продажу, довідка-рахунок взагалі відсутні, судом такі дані не встановлені, як і не заявлено сторонами про існування таких доказів.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому у суду є всі законні підстави для задоволення даної позовної заяви, про стягнення 1/2 частини вартості спільного сумісного майна подружжя.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 05 червня 2015 року, було забезпечено позов шляхом накладення арешту на рухоме майно, а саме: трактор марки МТЗ-82. Оскільки відпали причини, у звязку з якими було забезпечено позов, дані заходи застосовані судом по забезпеченню позову, слід скасувати.

Відповідно до змісту вимог ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема: витрат, пов'язаних із проведенням судових експертиз.

Як встановлено в судовому засіданні окрім сплати судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок (а.с.1) позивач витратив кошти на проведення судової експертизи в сумі 2304 гривні, що підтверджується світлокопіями відповідних платіжних документів (а.с. 109, 120).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідачки на користь позивача слід стягти понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 3, 5, 368 ЦК України, ст.ст. 60, 61,63,67 Сімейного кодексу України, суд;-

ВИРІШИВ:

Позивні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення 1/2 частини вартості спільного сумісного майна подружжя, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки сел. Котельва, 2-й пров. Островського, 24 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 1/2 частину вартості спільного сумісного майна подружжя, яке складалося з трактора марки МТЗ-82, що становить суму в розмірі 69954 (шістдесят девять тисяч девятсот пятдесят чотири) гривні 53 копійки.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: витрати на сплату судового збору та на проведення судової експертизив сумі 2547 (дві тисячі пятсот сорок сім) гривень 60 копійок.

Скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 05 червня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :

В повному обсязі рішення складено 29.01.2016 року _____________________________