Категорія 27 Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Медвецького С.К.,

суддів: Оніщука В.В., Чорного В.І.,

при секретарі Франчук О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 січня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір, за умовами якого закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», надало відповідачці кредит у розмірі 12 000 грн. на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

ОСОБА_2 належним чином не виконала свої грошові зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 08 липня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 41 079, 37 грн., до складу якої входить заборгованість стягнута з відповідача, згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2013 року в розмірі 33 198, 73 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість у розмірі 8 774, 67 грн., з урахуванням штрафів у розмірі 894, 03 грн.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник просить ухвалене у справі судове рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні представник заявника Рой В.Л. вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. При цьому пояснив, що існуюча заборгованість - це заборгованість за процентами.

Відповідачка у судове засідання не з'явилась, хоча неодноразово повідомлялась про час і місце розгляду справи за останнім відомим її місцем реєстрації.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з таких міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що суду не надано жодного доказу того, що укладений між сторонами кредитний договір, який укладений 14 січня 2008 року строком на 12 місяців, продовжує діяти станом на день визначення позивачем загальної суми заборгованості, тобто станом на 08 липня 2015 року, та не надано доказів пролонгації такого договору після 14 січня 2009 року.

Статтею ст. 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Установлено, що 14 січня 2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 12 000 грн. на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Термін дії картки до липня 2009 року. Договір складається із заяви кредитора, Умов і правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою (а.с.10-16).

Згідно з пунктом 9.12. Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти встановлено, що 14 січня 2008 року кредитний ліміт був встановлений у розмірі 12 000 грн.; 15 жовтня 2008 року кредитний ліміт знижений до 9 800 грн.; 23 грудня 2008 року - до 9 700 грн.; 18 квітня 2009 року - до 8 900 грн.; 21 липня 2015 року - до 8 110 грн. (а.с.9).

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2013 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 198, 73 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 8 979, 98 грн., заборгованість за процентами - 22 161, 67 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) 1 557, 08 грн. (а.с.6).

Відповідно до розрахунку заборгованості, різниця між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом складає 7 880, 64 грн., штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штраф (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 394, 03 грн. (а.с.7-8).

З додаткових пояснень представника позивача слідує, що заборгованість за процентами складає 10 809, 41 грн., однак при подачі позову була допущена помилка в розрахунках, а тому в позовній заяві ставиться вимога про стягнення заборгованості в сумі 7 880, 64 грн.

Згідно з пунктом 6.5. Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Аналогічного висновку дійшла Судова палата у цивільних та господарських справах Верховного Суду України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-120цс15, яка є обов'язковою до виконання, відповідно до приписів ст. 360-7 ЦПК України.

Висновки суду першої інстанції про припинення строку дії договору 14 січня 2009 року є необґрунтованими, оскільки договором передбачено строк його дії й умови пролонгації за умови відсутності заяви позичальника про закриття рахунку та розірвання договору (пункти 6.4., 9.12. Умов і правил надання банківських послуг).

Суд першої інстанції на це уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у позові, у зв'язку з цим рішення суду не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 557, 80 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року скасувати й ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за процентами у розмірі 7 880 (сім тисяч вісімсот вісімдесят грн.) 64 коп., штраф (фіксована частина) - 500 (п'ятсот) грн., штраф (відсоток від суми заборгованості) - 394 (триста дев'яносто чотири грн.) 03 коп., а також судовий збір у розмірі 2 557, 80 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ С.К. Медвецький

Судді: /підпис/ В.В. Оніщук

/підпис/ В.І. Чорний

З оригіналом вірно: