Номер провадження: 22-ц/785/4687/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Ващенко Л.Г., Плавич Н.Д.,

при секретарі Козак М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дітей без згоди батька, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеса від 21 квітня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_6 (ОСОБА_2П.) звернулася до суду із вказаним позовом.

Зазначала, що у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 ОСОБА_4 у них в Їзраїлі народилися сини: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання 19 березня 2012 року шлюбу, вони з відповідачем разом не проживають, його теперішнє місце проживання (перебування) їй не відомо.

З дітьми вона має намір подорожувати до ОСОБА_9, Польщі та інших країн Європи, з метою зустрічі з родичами, розширення кругозору, відпочинку, оздоровлення та забезпечення постійного перебування дітей разом з матірю.

Посилаючись на те, що у позасудовий спосіб отримати дозвіл на виїзд дітей за кордон без відповідної згоди одного з батьків неможливо, просила суд:

-надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнім дітям ОСОБА_7 та ОСОБА_7 ОСОБА_8 за кордон (в тому числі до ОСОБА_9, Польщі та країн Шенгенської угоди) у її (ОСОБА_6П.) супроводі або визначених нею осіб, без дозволу батька ОСОБА_3 ОСОБА_4, до досягнення дітьми повноліття, тобто до 20 серпня 2018 року та до 16 вересня 2020 року відповідно;

-дозволити їй (ОСОБА_6П.), без згоди батька дітей ОСОБА_3 ОСОБА_4, оформлювати необхідні документи для тимчасового виїзду або супроводу дітей за кордон (у тому числі до ОСОБА_9, Польщі та країн Шенгенської угоди та інших країн) до досягнення дітьми повноліття, тобто до 20 серпня 2018 року та до 16 вересня 2020 року відповідно (а.с. 4-6, 115).

Позивач та її представники участь у судовому засіданні не брали.

Відповідач та представник третьої особи, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися та свого ставлення до позовних вимог не висловили (а.с.53,55).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено в повному обсязі (а.с.57-59).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.64-71).

Відповідач ОСОБА_3А.О., який знятий з реєстрації 28 травня 2014 року у звязку із скасуванням дозволу на імміграцію в Україну, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення у пресі (а.с.104,116-122,123-130).

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином (а.с.111).

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка відповідача та представника третьої особи не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_5,яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, з викладенням резолютивної частини рішення в іншій редакції, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, врахувавши положення Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» (далі - Закон) та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі-Правила), виходив з того, що позивачем не доведена необхідність надання дозволу на виїзд неповнолітніх дітей за кордон без супроводу батька на період до досягнення дітьми повноліття, тобто до 2018 року та 2020 року відповідно. Крім того, суд керувався тим, що положеннями закону не передбачено надання дозволу на виїзд дітей до досягнення повноліття, натомість закріплено обовязок позивача довести необхідність такого виїзду кожного разу.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду з огляду на наступне.

Апеляційним судом встановлено, що 08 червня 2005 року громадянка України ОСОБА_2 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 ОСОБА_4, громадянином ОСОБА_10, після укладення якого їй було присвоєно прізвище ОСОБА_3. Шлюб розірвано на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 19 березня 2012 року, яким позивачу ОСОБА_6 залишено прізвище ОСОБА_2. В мотивувальній частині рішення суду зазначено, що від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, які народилися в ОСОБА_9 та проживають в Одесі з матірю (а.с.18).

15 травня 2015 року ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_2, проте до суду звернулася з даним позовом 23 жовтня 2015 року як ОСОБА_6 (а.с. 2-6,115).

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.

Стаття 313 ЦК України передбачає, що особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Порядок виїзду за кордон громадян України встановлено, зокрема, Законом та Правилами.

Відповідно до п. 3 Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених батьками.

Відповідно до п.п. 1п.4 Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Згідно із ч.2 ст.4 Закону за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Оскільки вказаний закон регулює виїзд дитини за кордон, колегія суддів вважає, що резолютивна частина рішення суду (у разі задоволення позову) має містити зазначення про дозвіл на конкретний виїзд, з визначенням його початку й закінчення.

Відповідно до ст.141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 157 СК України встановлено, щопитання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька, і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

За таких обставин та з урахуванням вказаних вимог закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог про надання дозволу на виїзд дітей за кордон, оскільки в даному випадку їх виїзд за кордон пов'язаний із довгостроковим (на 2 та 4 роки відповідно) перебуванням за межами України до їх повноліття, що призведе до обмеження та порушення прав батька (не позбавленого батьківських прав) на піклування, спілкування та виховання дітей.

Доводи представника позивача про те, що діти сторін, які народилися в ОСОБА_9, є громадянами ОСОБА_9, колегія суддів вважає помилковими.

Так, згідно із Законом «Про ізраїльське громадянство», громадянство ОСОБА_9, крім іншого, набувається на підставі народження, яка не є автоматичною.

За народженням громадянство набуває той, хто :

-народився в ОСОБА_9 і чий хоча б один з батьків є громадянами ОСОБА_9;

-народився за межами ОСОБА_9, але чиї батьки є громадянами ОСОБА_9;

-народився після смерті одного з батьків, який був громадянином ОСОБА_9;

-народився в ОСОБА_9, але ніколи не мав іншого громадянства і не має обмежень, згаданих у Законі, якщо заявить про придбання між 18 і 25 роками; або проживав постійно в ОСОБА_9 п'ять років поспіль на день, що передує подачі заяви.

Натомність, відповідно до п.8 ч.1 ст.6 Закону України «Про громадянство», громадянство України набувається у звязку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини.

Слід також зазначити, що вирішуючи справу, суд першої інстанції не встановив особу позивача та помилково зазначив у рішенні її колишнє прізвище як діюче, у звязку з чим рішення підлягає зміні.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_2 скористалась своїм правом брати участь у цивільній справі через представника та особисто участі в суді першої і апеляційної інстанцій не брала (а.с.9,114, 115).

Як зазначалось вище, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування) якого невідоме, викликався до апеляційного суду через оголошення у пресі, проте в судове засідання не зявився (а.с.103,104, 112, 116-122,123-130).

За відсутності сторін, представник позивача ОСОБА_5 не змогла надати відповіді на всі питання, тому апеляційний суд був позбавлений можливості встановити наявність всіх фактів, якими обґрунтовувалися позовні вимоги.

Зокрема, представник не змогла пояснити чому в свідоцтвах про народження дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8, виданих Міністерством внутрішніх справ держави ОСОБА_9 03 вересня 2000 року та 20 листопада 2002 року відповідно, та які народилися до зареєстрованого шлюбу сторін по справі, вказано прізвище дітей та їх батьків ОСОБА_11 з однією буквою «л», тоді як прізвище відповідача ОСОБА_6 та колишнє прізвище позивача ОСОБА_6 містять дві букви «л» (а.с.12,16, 44, 20, 20зв.,32).

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позивач ОСОБА_2 не позбавлена права в майбутньому звернутися до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітнього та малолітнього дітей за кордон без згоди батька, зазначивши у позові конкретно державу (держави) прямування та відповідний часовий проміжок перебування дітей у такій державі (державах), а також надавши суду належні документи, які підтверджують родинний зв'язок дітей та батьків.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеса від 21 квітня 2016 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька відмовити в повному обсязі.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_12