провадження № 2-з/756/8/16
УХВАЛА

29 січня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Маринченко М.М., при секретарі Приголовкіну В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про розірвання договору позики та стягнення суми позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про дострокове розірвання договору позики від 01 травня 2013 року, укладеного між нею та відповідачем, та стягнення боргу за договором позики у розмірі 2538050 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що за договором позики відповідач отримала від неї у позику 115000 дол. США, що станом на 01 травня 2013 року становило 919195 грн., які повинна повернути до 01 травня 2016 року. Проте після укладення договору позики у квітні 2014 року у позивача виявили захворювання - гепатит С, яке потребує лікування за кордоном та значних коштів. У зв'язку з цим позивач направила відповідачу вимогу про дострокове розірвання договору позики та повернення суми позики, проте відповідач ухиляється від повернення суми позики.

У зв'язку з цим позивач просить розірвати договір позики та стягнути з відповідача 2538050 грн., що за курсом НБУ станом на 26 липня 2015 року становить 115000 дол. США.

В судовому засіданні позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на все майно або грошові кошти, що належать відповідачу, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 09 грудня 2015 року та свідоцтва про право власності на житло від 27.10.2006 року, за ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на праві власності в рівних долях зареєстрована квартира АДРЕСА_1.

Суд вважає за необхідне накласти арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, належну на праві власності відповідачу, оскільки невжиття вказаного заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення боргу.

Дані про належність відповідачу іншого рухомого чи нерухомого майна у суду відсутні.

Підстав для накладення арешту на все майно та грошові кошти відповідача суд не вбачає, оскільки за відсутності даних про те, яке майно на праві власності належить відповідачу, яка його вартість та якими доказами це підтверджується, суд позбавлений можливості з'ясувати співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 151,152, 153 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, яка на праві власності належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ч. 9 та ч. 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя М.М.Маринченко