Справа № 381/3294/15-ц Головуючий у І інстанції Соловей Г. В.
Провадження № 22-ц/780/154/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 13.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

13 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого Мережко М.В.

Суддів - Суханової Є.М., Лівінського С.В.

Секретар Петленко І.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2015 року у справі за поданням відділу Державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

В с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року старший державний виконавець ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 звернулася до суду із поданням про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4

У поданні зазначав , що на виконанні у відділі ДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області перебуває зведене виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_4 на користь фізичних та юридичних осіб коштів на загальну суму 1 162 153,90 грн .

До складу зведеного виконавчого провадження входять ;

- виконавчий лист виданий Голосіївським районним судом м. Києва 09 жовтня 2013 року № 2 /26/268/13 про стягнення із ОСОБА_4 на користь ТОВ « Фінансова компанія

« Народна позика» заборгованості за кредитним договором № 1706002/000-КФІ/11 від 17 червня 2011 року та договором № 2406002/000-КФІ/11 від 24 червня 2011 року в розмірі 1 042 744,18 грн ,

- виконавчий лист виданий Голосіївським районним судом м. Києва 09 жовтня 2013 року № 2/26/268/13 про стягнення із ОСОБА_4 на користь ТОВ « Фінансова компанія

« Народна позика» судового збору у розмірі 3 392 грн ,

- виконавчий лист виданий Голосіївським районним судом м. Києва 01 грудня 2011 року № 2-4107/11 про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 коштів у розмірі 96 156,44 грн ,

- виконавчий лист виданий Голосіївським районним судом м. Києва 01 грудня 2011 року № 2-4107/11 про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суми 961 ,57 грн судового збору , 120 грн витрат на інформаційно- технічне забезпечення .

- виконавчий лист виданий Оболонським районним судом м. Києва 19 травня 2011 року № 2-н-860 про стягнення із ОСОБА_4 на користь ТОВ « Експлуатаційна компанія» коштів у розмірі 18 749,71 грн .

Постановами старшого державного виконавця ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області від 07 лютого 2014 року , 29 листопада 2013 року відкриті виконавчі провадження про стягнення із ОСОБА_4 вказаних сум.

У поданні старший державний виконавець зазначає, що боржник рішення не виконує, борг не сплачує, у строк ,наданий для самостійного виконання ,рішення не виконані .

З метою забезпечення виконання рішення судів , державним виконавцем описано та арештовано нерухоме майно ОСОБА_4- житловий будинок і земельна ділянка за адресою; м. Фастів, с . Триліси , вул. Чапаєва ,11 . Разом з тим , як зазначає державний виконавець, реалізувати земельну ділянку неможливо , оскільки дане питання потребує нормативного врегулювання .

У разі ухилення боржника від виконання зобов»язань , покладених на нього рішенням, державний виконавець відповідно до ст. 11 Закону України « Про виконавче провадження» має право звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи , до виконання зобов»язань за рішенням .

Старший державний виконавець відділу ДВС Фастівського міскрайонного управління юстиції Київської області просив задовольнити подання.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2015 року подання задоволено.

Тимчасове обмежено виїзд за межі України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, прож. ІНФОРМАЦІЯ_2 до повного виконання зобов»язань , покладених на неї рішенням судів

Не погоджуючись з ухвалою суду , ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення норм процесуального права, та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання .

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд , задовольняючи подання державного виконавця , виходив з того , що у боржника ОСОБА_6 існує заборгованість по виконанню рішення судів , і вона ухиляється від виконання зобов»язань.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна з наступних підстав.

Як зазначено в узагальнені судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01 лютого 2013 року ( Верховний Суд України ) Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК) доповнено ст. 377-1, якою врегульовано вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Правильне застосування судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з цього питання є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина та має на меті сприяти ефективному, своєчасному і законному примусовому виконанню рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК , та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону № 606-XIV у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII).

Інструкція з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 р. та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5 містить окремий розд. XI "Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну", в якому передбачено зміст подання державного виконавця при зверненні до суду, що полягає в такому:

1. У разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

2. Подання повинно містити:

а) найменування суду, до якого направляється подання;

б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні;

в) реквізити виконавчого провадження;

г) прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік);

ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

3. У поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити. У разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа зазначаються вид паспортного документа (для громадян України - дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи моряка тощо; для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ.

4. До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби). У поданні також можуть зазначатися адреса місця проживання боржника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю.

5. Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Докази направлення подання ОСОБА_4 в матеріалах справи відсутні.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Як видно із матеріалів справи , державний виконавець участі у розгляду подання не приймав ( а.с 17)

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов'язання заходів визначається судом.

Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють "необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів" не відповідає вимогам законодавства .

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У поданні державного виконавця , в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо надання боржнику строку для добровільного виконання рішення , ухилення від виконання рішення суду. Крім того, як видно із подання , державний виконавець зазначає, що наклав арешт на нерухоме майно боржника , однак вказаний документ відсутній в матеріалах справи .

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону № 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Звертаючись з клопотанням про тимчасове обмеження права боржника на виїзд за межі України, державний виконавець направив до суду подання, копії постанов про відкриття провадження, копії виконавчих листів ,без надання будь-яких доказів про повідомлення боржника щодо відкриття провадження та ухилення його від виконання зобов'язань, тому висновок суду про задоволення клопотання є передчасним.

Неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання можуть бути однією з підстав для відмови у задоволенні клопотання.

Конституцією України передбачено, що "судочинство визначається виключно законами України" (п. 14 ч. 1 ст. 92), "судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України" (ч. 5 ст. 124).

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" ( із змінами )визначено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) розглядається в порядку цивільного судочинства і вирішується судом за місцезнаходженням органу ДВС за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу ДВС (ч. 1 ст. 377-1 ЦПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 208 ЦПК судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду, а у випадках, передбачених статтями 389-6 та 389-11 цього Кодексу, - постановленням ухвали.

Ухвала є одним з видів судових рішень, однією з форм їх викладу (п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦПК).відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону № 202/98-ВР, державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України.

З урахуванням цього обмеження конституційного права на виїзд з України на підставі законів та Конституції судові рішення повинні ухвалюватись іменем держави.

Ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням вказаних вимог законодавства без участі державного виконавця , постановлена не іменем держави.

Відповідно до ст.312 ЦПК України суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення, та передає питання на новий розгляд.

Оскільки суд при поставленні ухвали не з"ясував обставин ,що мають значення для вирішення спору, порушив порядок її постановлення , ухвалу суду не можна вважати законною та обґрунтованою , вона підлягає скасуванню з передачею питання на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, оскільки встановлені порушення процесуального права перешкоджають суду апеляційної інстанції дослідити нові докази, чи обставини які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді справи слід врахувати наведене , більш повно з"ясувати обставини справи, права та обов"язки сторін та вирішити спір відповідно до вимог закону

Керуючись ст. ст.. 303, 307,312,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2015 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і відповідно до п.2 ч.1

ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді