ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/764/16
"27" січня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києвау складі:
головуючого судді - Комаревцевої Л.В.
за участю секретаря - Драгой В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
У липні 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позивач зазначив, що 18 травня 2014 року о 19 годині 25 хвилин на перехресті нерівнозначних доріг вул. Релєєва та вул. Копилівська в м. Києві трапилося ДТП за участю автомобілів: «KIA», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_3, «ЗАЗ-DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував позивач - ОСОБА_2.
Згідно довіреності від 10 березня 2012 року, автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_4, який видав нотаріальну довіреність ОСОБА_2 з правом керувати та розпоряджатися цим автомобілем, втому числі і одержувати необхідні суми коштів відшкодування в разі спричинення автомобілю пошкодження в результаті ДТП.
ОСОБА_3 керуючи автомобілем «KIA», державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Києві на перехресті нерівнозначних доріг вул. Рулєєва та вул. Копилівська, не виконала вимогу дорожнього знаку, не надала дорогу автомобілю «ЗАЗ-DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальних збитків. Зіткнення було спричинене порушенням ОСОБА_3 п. 16.11 Правил дорожнього руху України.
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 17 червня 2014 року винним вищезазначеній ДТП визнано ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 гривень 00 копійок.
В наслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO», який належить ОСОБА_2. Відповідно до висновку №271/05-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, який був складений 28 травня 2014 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ в результаті пошкодження транспортного засобу «ЗАЗ-DAEWOO» становить 31 958 гривень 30 копійок.
Зі слів ОСОБА_3 стало відомо, що цивільно-правова відповідальність як власника наземного транспортного засобу ОСОБА_3 застрахована, шляхом укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПАТ «Страхова компанія «України»
В процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, якими просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», матеріальну шкоду спричинену йому внаслідок ДТП у розмірі 31 958 гривень 30 копійок.
До судового засідання представник позивача надав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі та без участі відповідача, прийняти заочне рішення, яким задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідачам судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.
Відповідачі з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не зверталися, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Третя особа в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена в установленому законом порядку, заяв про участь у розгляді справи не надійшло.
Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18 травня 2014 року о 19 годині 25 хвилин на перехресті нерівнозначних доріг вул. Релєєва та вул. Копилівська в м. Києві трапилося ДТП за участю автомобілів: «KIA», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_3, «ЗАЗ-DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував позивач - ОСОБА_2.
Внаслідок зазначеної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, в тому числі автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_2 чим позивачу було завдано шкоди.
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 17 червня 2014 року винним у настанні описаної ДТП визнано ОСОБА_3 за ст. 124 КпАПУ та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у сумі 340 гривень 00 копійок.
Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Для отримання страхового відшкодування, позивач неодноразово звертався до відповідача. Також на адресу ПАТ СК «Україна», 06 квітня 2015 року, була направлена заява з вимогою виплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну внаслідок ДТП, яка сталася 18 травня 2014 року, в розмірі 31 958 гривень 30 копійок.
Проте позивачу не виплачувалось та відповіді на заяву від 06 квітня 2015 року також не надано, тому позивач змушений звернутися до суду.
У відповідності до вимог ст. 979 ЦК України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій стороні, визначеній у договорі грошову суму. Аналогічний обов'язок страховика передбачає також п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України
Крім того зі змісту ч. 1 ст. 16 та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» також випливає, що протягом дії договору страхування у разі настання страхового випадку зобов'язання стосовно відшкодування завданих збитків переходить до страховика.
Разом з тим, на виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 (надалі Закон України № 1961-IV від 01.07.2004 ) цивільно-правова відповідальність як власника наземного транспортного засобу ОСОБА_3 на момент настання ДТП була застрахована, шляхом укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПАТ «Страхова компанія «Україна».
Преамбулою Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 визначено, що вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно із статтею 3 зазначеного Закону вказано, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Крім того, ст. 6 цього закону передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 р., Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Враховуючи зазначені норми закону, позивач, як потерпіла особа, повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, а згодом надав страховику усі необхідні від нього документи, надання яких передбачається ст. 35 Закону України №1961- IV, а тому числі заяву про страхове відшкодування.
Проте, страхова компанія не виконала своє зобов'язання щодо здійснення страхового відшкодування потерпілій особі, чим порушила права позивача, передбачені, зокрема нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Пунктом 34.2. ст. 34 Закону України № 1961-IV, встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Надалі у п. 34.3 цього ж Закону йдеться про наступне: якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Оскільки відповідачем - ПАТ «Страхова компанія «Україна» зазначені вимоги закону виконано не було, позивач змушений був самостійно звернутися до спеціаліста - суб'єкта оціночної діяльності СОД ОСОБА_5 з метою визначення вартості матеріального збитку, якого він зазнав внаслідок ДТП 18 травня 2014 року.
Відповідно до висновку №271/05-ТЗ від 28 травня 2014 року про визначення вартості матеріального збитку, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_2, становить 31 958 гривень 30 копійок.
Згідно ст. 9 Закону України № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.
Ст. 1166 ЦК України передбачає, що шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, транспортні засоби визначаються як джерела підвищеної небезпеки ч. 2 ст. 1187, передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Отже, з урахуванням обставин, наведених у позовній заяві, чинне законодавство наділяє обов'язком відшкодування шкоди у даному випадку і особу, яка винна у ДТП, і страхову компанію, яка є страховиком цивільно-правової відповідальності цієї особи.
ОСОБА_3 здійснила таке використання транспортного засобу, яке призвело до ДТП, що є наслідком порушення права та завдання збитків позивачу. Тому, ОСОБА_3, яка порушила обов'язок належного використання майна у першу чергу відповідальна за відшкодування майнової шкоди позивачу у розмірі 31 958 гривень 30 копійок.
Крім того у позивача не виникло страхових правовідносин з ПАТ «Страхова компанія «Україна». Натомість суб'єктом таких правовідносин є ОСОБА_3, яка, у разі відшкодування збитків позивачу, має право звернутися до страховика з регрес ними вимогами.
Аналізуючи докази, суд приходить до висновку, що оскільки винність ОСОБА_3 в нанесені матеріальної шкоди позивачу знайшла своє повне підтвердження і не викликає сумніву, а саме неправомірні дії ОСОБА_3 призвели до зіткнення автомобілів, тому позовні вимоги про відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП, слід задовольнити, суму заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 31 958 гривень 30 копійок.
Згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати - 319 (триста дев'ятнадцять) гривень 59 копійок.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 58- 60, 88, 212- 215 ЦПК України, 979, 988, 1187 ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди спричиненої йому внаслідок ДТП у розмірі 31 958 (тридцять одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят вісім) гривень 30 копійок.
Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 159,79 грн. (сто пятдесят девять гривень 79 копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 159,79 грн. (сто пятдесят девять гривень 79 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуто Дарницьким районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом десяти днів з дня проголошення, а особам, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, з дня отримання його копії.
Суддя Л.В. Комаревцева