Справа № 286/3477/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Невмержицького С. С.

з секретарем Аврамчук Л. В.,

участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

представника третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення,- , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом та просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 та їх неповнолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №2 в будинку №60 по вул. Пролетарській в м. Овручі Житомирської області, який належить їй на праві приватної власності, чим усунути перешкоди у користуванні будинком, мотивуючи тим, що вона являється власником вище вказаної квартири, де зареєстровані відповідачі по справі. Зазначені особи протягом двох років не проживають в даному будинку, не сплачують комунальні платежі, їхніх особистих речей у будинку не має, і взагалі, будинком вони не цікавляться.

За час своєї відсутності відповідачі ні разу до неї не приїзджали, не допомагали їй ні фізично, ні матеріально по облаштуванню будинку. Будь-яких відносин з останніми вона не підтримує.

В звязку із тим, що відповідачі зареєстровані в її будинку, вона не може оформити пільги, а саме: субсидію на електроенергію та газ.Також позивач не може вчиняти з будинком будь-яких правочинів, які дозволені та передбачені чинним законодавством, оскільки для цього необхідна згода проживаючих в ньому осіб.

В свою чергу, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про усунення перешкод користування житлом та про вселення, в якому просить винести рішення, яким усунути перешкоди в користуванні квартирою №2 будинку №60 по вул. Пролетарська в м.Овручі Житомирської області; вселити її разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 у спірну квартиру стягнути з відповідача всі понесені судові витрати; у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 12.07.2003 року вступила у зареєстрований шлюб із сином відповідачки по справі ОСОБА_3, а 20.11.2003 року у них народилася донька ОСОБА_7. Вона та донька у встановленому законом порядку були зареєстровані на житлову площу ОСОБА_1. З 12.07.2003 року по 27.05.2013 року вона проживала в будинку ОСОБА_1, де разом із ОСОБА_3 за власні кошти зробили ремонт в будинку та інших прибудинкових приміщеннях. З часом відносини в сім»ї не склалися. Відповідачка по справі ОСОБА_1 стала вмішуватись в їх подружні стосунки, створювала неможливі умови для спільного проживання, а потім, погрожуючи фізичною розправою, виставили її з неповнолітньою дитиною на вулицю і забрали ключі від квартири.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 22.10.2013 року шлюб між нею та ОСОБА_3 було розірвано та з ОСОБА_3 на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4

На даний час, вона з дитиною проживає на зйомній квартирі в м.Овручі, свого житла не має, інтересу до спірного житла вона не втрачала і не втрачає, в спірній квартирі не проживає з поважної причини, оскільки відповідачі по справі змусили її з донькою під впливом погроз покинути спірну квартиру.

Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В задоволенні зустрічного позову просять відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення певісного позву не заперечує. Щодо заявленого зустрічного позову просить суд відмовити , оскільки він не є власником будинку і не може відповідати за дії власника майна.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнає в його задоволенні просить суд відмовити. Зустрічний позов просить задоволити в повному обсязі, так як заявлені вимоги відповідають інтересам її та дитини.

Третя особа просить суд не задовольняти позов ОСОБА_1І , а задовольнити зустрічний, так як це відповідає інтересам дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, що приймає участь у справі , розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Конституція України у ст.30 проголошує недоторканість житла. Стаття 47 Конституції гарантує кожному право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але і можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатись ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст.13 ч.3 Конституції України власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству.

Положення п.1 ст.8 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, крім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою житла.

Згідно ст.155 ЖК України жилі будинки (квартири ), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.150 ЖК України, ст.ст.317,383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише із підстав , передбачених законом

Судом встановлено, що позивач є власником квартири №2 в житловому будинку № 60 по вул. Пролетарській в м. Овручі Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20.01.2012 року та витягом про державну реєстрацію прав номер 32931086 від 20.01.2012 року (а.с.4-5).

Відповідно до довідки Овруцької міської ради від 22.09.2015 року № 3478 у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 ( власник), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( син), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 (невістка) та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (онука), ( а.с. 7).

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 22.10.2013 року по справі №286/3518/13-ц шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано та з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6).

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст.16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі ,і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Дана постанова Верховного Суду України згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою при застосуванні судами норм матеріального права у подібних правовідносинах.

У травні 2013 року відповідачка з дитиною виїхала на інше постійне місце проживання - у м. Овручі, де і проживає по теперішній час. В судовому засіданні позивач та відповідач (невістка)підтвердили, що остання добровільно віддала ключі від будинку ОСОБА_1, при цьому забрала всі свої речі. Те, що підчас виїзду з будинку, між сторонами не було суперечок чи з»ясування стосунків підтвердили як ОСОБА_1, так і ОСОБА_4, а також свідки.

Посилання ОСОБА_4 на те , що свекруха постійно чинила на неї психологічний тиск з метою її виселення, окрім її пояснень, іншими дослідженими матеріалами справи не підтверджуються .

З часу вибуття, а це близько 2.5 років, відповідач не вжила ніяких заходів щодо збереження або захисту свого права на проживання у спірному будинку. До суду із позовом про усунення перешкод у користуванні житлом не зверталась, питання щодо вселення у спірний будинок не порушувала, що свідчить про втрату інтересу щодо даного житла .

Відповідач ОСОБА_3 виїхав з будинку матері в травні місяці 2014 року, створив іншу сім»ю і постійно проживає в будинку дружини більше року, тому він втратив право користування квартирою №2 будинку 60 по вул. Пролетарській м. Овруча .

У відповідності до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Таким чином, суд визнає обґрунтованими доводи позивача про те, що відповідачі разом із їх неповнолітньою донькою, будучи зареєстрованими в належному їй на праві власності будинку, створють перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном.

У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном і на цій підставі суд визнає вимогу позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтованою.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже , як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, про усунення перешкод користування житлом та про вселення, то суд вважає, що в задоволенні його необхідно відмовити, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, або в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Таким чином, виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Частина 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Крім того, зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разів відсутності без поважних причин понад один рік.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 487,20 грн., який відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 10,11, 88, 209, 212, 213, 215, ЦПК України на підставі ст. ст. 321, 391, 405 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 та їх неповнолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право на користування квартирою №2 в житловому будинку № 60 по вул. Пролетарській в м.Овручі Житомирської області.

Дане рішення суду після набрання ним законної сили є підставою для зняття з реєстрації.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3, ОСОБА_4 з кожного по 243,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_8