Провадження № 22-ц/783/4841/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1; В.Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретар: Симець В.,

з участю: заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 червня 2016 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Снопківське» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановила:

06 червня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 461/11289/14-ц від 11.12.2015 року, виданого Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Снопківське» 5 817 грн. 52 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21 червня 2016 року взадоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2, просить її скасувати посилаючись на те, що виконавчий лист підлягає скасуванню, як такий що виданий про стягнення умовної заборгованості та з іншої ОСОБА_2, яка не зареєстрована у пенсійному Управлінні Львівської області.

Представник ЛКП «Снопківське» у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення щодо часу та місця розгляду справи.

За таких обставин, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, його неявка не перешкоджає розглядові справи.

Крім того, представник ЛКП «Снопківське» подав заяву про слухання справи у відсутності представника ЛКП.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Згідно із ч. 2, 4 ст. 369 ЦПК України суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Із змісту зазначених норм вбачається, що суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню лише тоді, якщо: 1) його було видано помилково; 2) якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 3) з інших причин, внаслідок чого на боржника було покладено обов'язок, не встановлений рішенням суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, районний суд виходив з того, що підставами для задоволення відповідної заяви є випадки, коли його було видано помилково та обов'язок боржника відсутній повністю або частково - без конкретизації обставин, з якими може бути пов'язана така відсутність.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 18.11.2015 року у справі № 461/11289/14 (Провадження № 22-ц/783/4259/15) задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_2

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 квітня 2015 року в частинах: повного задоволення позову; стягнення з ОСОБА_2 5948,56 грн. заборгованості змінено, викладено їх в наступній редакції: первісний позов Львівського комунального підприємства «Снопківське» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Снопківське» - 5817,52 грн. заборгованості.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 квітня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 243,60 грн. судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у стягненні з ОСОБА_2 243,60 грн. судового збору відмовлено.

В решті рішення суду залишено без змін.

Судове рішення набрало законної сили.

На виконання вказаного рішення 11.12.2015 року Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Виконавчими провадженнями поновлюються майнові та особисті немайнові права осіб шляхом застосування процесуальних засобів і способів примусу до осіб, які добровільно не виконали свої обов'язки у сфері матеріальних правовідносин.

У примусовому порядку державними виконавчими службами виконуються рішення суду у цивільних справах, якими задоволено вимоги про зобов'язання боржника до виконання певних дій (присудження майна, грошових коштів, відібрання дитини, поновлення на роботі, виселення, вселення, примусовий обмін житла та інше).

Як беззаперечно вбачається із матеріалів справи, позивач ЛКП «Снопківське» звернулося в суд з позовом про стягнення заборгованості, зазначивши при цьому, відповідачем ОСОБА_2, остання брала участь у розгляді справи як в суді першої та і апеляційної інстанцій, жодних заперечень з приводу того, що є неналежним відповідачем не подавала.

Наведене свідчить про наявність обґрунтованого зобов'язання ОСОБА_2 згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 18.11.2015 року перед ЛКП «Снопківське» та спростовує в цій частині доводи апеляційної скарги.

Крім цього, підстави визнання виконання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визначені ч. 4 ст. 369 ЦПК України, діляться на матеріально-правові (відсутність у боржника обов'язку) і процесуальні (обставини, що свідчать про помилкову видачу виконавчого листа).

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

З матеріалів справи вбачається, що такі підстави відсутні, а тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні відповідної заяви, оскільки судове рішення, на підставі якого видано виконавчий лист, є чинним, а відтак підлягає виконанню в обсязі, встановленому судом.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що доводи апелянта стосовно повернення безпідставно набутого стягувачем є необґрунтованими та передчасними, оскільки визнаючи виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом, тобто повернення безпідставно одержаного є наслідком задоволення відповідної заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, що не мало місце в даному випадку.

Відтак, такі доводи є субєктивним трактуванням закону останньою, оскільки законодавець захищає право кредитора у зобовязанні (спорі) на задоволення своїх вимог від будь-яких зловживань боржника, а не можливість останнього у спосіб подання заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, уникнути виконання визначеного обовязку.

Крім цього, докази про повне чи часткове виконання рішення суду в матеріалах справи відсутні, не надані такі і апелянтом ОСОБА_2 апеляційному суду.

Таким чином, судова колегія виходить з того, що заявником не надано доказів, які були б підставами, що визнані ч. 4 ст. 369 ЦПК України для визнання виконавчого листа № 461/11289/14-ц від 11.12.2015 року таким, що не підлягає виконанню.

Мотиви апеляційної скарги, щодо розгляду судом заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у відсутність заявника, не заслуговують на увагу, оскільки таке узгоджується з нормами ч. 3 ст. 369 ЦПК України та відповідає матеріалам справи (а.с. 128-130).

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду.

У відповідності до п. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає скаргу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст.ст.313, 317, 387 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 червня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

ОСОБА_3