Справа № 465/6568/14 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/858/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Цап П.М.

з участю: позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 закладу Львівської обласної ради «Львівське училище фізичної культури» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2015 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 закладу Львівської обласної ради «Львівське училище фізичної культури» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 закладу Львівської обласної ради «Львівське училище фізичної культури» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у сумі 26984 грн. 48 коп.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_5 заклад Львівської обласної ради «Львівське училище фізичної культури».

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи. Вказує на те, що після присвоєння 10.09.2009 року ОСОБА_2 почесного звання «Заслужений працівник фізичної культури і спорту України» позивач із заявою про встановлення йому надбавки за почесне звання до Львівського училища фізичної культури не звертався, посвідчення про присвоєння почесного звання чи інших копій документів про присвоєння йому почесного звання не надавав, а про встановлення йому надбавки за почесне звання останній звернувся лише 23.06.2014 року та 28.07.2014 року надав відповідачу копію відповідного посвідчення. За таких обставин надбавка за почесне звання за рішенням закладу була встановлена ОСОБА_2 з 28.07.2014 року в межах наявних коштів на оплату праці. Вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки не врахував вимоги чинного законодавства.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що оскільки почесне та спортивне звання ОСОБА_2 збігається за профілем з його діяльністю, то йому безпідставно не нараховувалась надбавка за почесне звання: «Заслужений працівник фізичної культури і спорту України» з дати його присвоєння.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він зроблений з дотриманням норм матеріального та процесуального права, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши фактичні обставини справи, для вирішення спору повинен застосувати правову норму, яка регулює виниклі правовідносини.

Скориставшись своїм правом, позивач просив стягнути з ОСОБА_5 закладу Львівської обласної ради «Львівське училище фізичної культури» заборгованість по заробітній платі у сумі 26984 грн. 48 коп.

Згідно із ст.2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Згідно з ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюється підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

З матеріалів справи вбачається та районним судом встановлено, що позивач з 23.09.1991 року по теперішній час працює вчителем зі спорту у КЗ ЛОР «Львівське училище фізичної культури».

03.08.2000 року ОСОБА_2 присвоєно спортивне звання «Заслужений тренер України» та Державним комітетом України з фізичної культури та спорту видано Посвідчення заслуженого тренера України №2803.

Указом Президента України від 10.09.2009 року №729/2009 «Про відзначення державними нагородами України з нагоди Дня фізичної культури і спорту» ОСОБА_2 присвоєно почесне звання: «Заслужений працівник фізичної культури і спорту України». На виконання вищевказаного Указу Президента України ОСОБА_2 видано Посвідчення № 789.

Наказом Міністерства освіти і науки України «Про впорядкування умов оплати праці працівників бюджетних установ, закладів та організацій галузі фізичної культури і спорту» від 23.09.2005р. №2097 надано право керівникам бюджетних установ, закладів та організацій фізичної культури і спорту в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах, установлювати надбавки працівникам: за почесні звання України, СРСР, союзних республік СРСР "народний" - у розмірі 40 відсотків, "заслужений" - 20 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати); за спортивні звання "заслужений тренер", "заслужений майстер спорту" - у розмірі 20 відсотків, "майстер спорту міжнародного класу" - 15 відсотків, "майстер спорту" - 10 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати). Надбавки за почесні та спортивні звання встановлюються працівникам, якщо їх діяльність за профілем збігається з наявним почесним або спортивним званням. За наявності двох або більше звань надбавки встановлюються за одним (вищим) званням. Відповідність почесного або спортивного звання профілю діяльності працівника на займаній посаді визначається керівником установи, закладу або організації.

Відповідно до п.5 «Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти» затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15.04.1993р. №102 зміна розмірів ставок заробітної плати й посадових окладів протягом року провадиться при присвоєнні звань, що дають право на підвищення ставок і посадових окладів, -з дня присвоєння.

Положеннями п.24 «Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти» передбачено, що ставки заробітної плати і посадові оклади підвищуються: в) на 1,33 або 0,66 мінімальної заробітної плати - особам, які мають почесне звання відповідно "Народний" чи "Заслужений", крім тих, які перелічені в підпунктах "а", "б" та "з", при умові, що їх діяльність на керівних, педагогічних та інших посадах в освітніх установах і закладах по профілю співпадає з наявним почесним званням. право вирішувати конкретні питання про відповідність почесних звань, передбачених підпунктом "в", профілю роботи в установі, закладі освіти належить керівнику установи у погодженні з профспілковим комітетом; з) на 0,5 мінімальної заробітної плати - керівникам фізичної культури, викладачам та вчителям фізичної культури за звання "Заслужений працівник фізичної культури і спорту України", "Заслужений тренер України", "Заслужений майстер спорту України". Якщо працівник має одне із звань, передбачених підпунктами "а", "б", "в", та одне із звань, передбачених у підпунктах "г", "д", "е", "є", "ж", "з", "и", "і", то підвищення ставок і посадових окладів провадиться по кожному із них.

За роз'ясненням Міністерства праці та соціальної політики (лист від 28.01.2010 № 51/13-84-10) надбавки за почесні звання, які присвоюються Президентом України, та за спортивні звання, які присвоюються центральним органом виконавчої влади з фізичної культури і спорту, є різними видами надбавок і працівникові може бути установлено надбавку за почесне звання та надбавку за спортивне звання. Надбавки за почесне та спортивне звання встановлюється працівникам, якщо їх діяльність за профілем збігається з наявним почесним або спортивним званням. Тобто, якщо особа, працює у сфері фізичної культури і спорту, вона має право на отримання двох надбавок одночасно.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам, а твердження апелянта про те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, є безпідставними.

Неспроможними, на думку судової колегії, є і доводи апеляційної скарги у тій частині, що оскільки ОСОБА_2 із заявою про встановлення йому надбавки за почесне звання до відповідача не звертався, то така надбавка правомірно йому призначена з часу звернення, так як чинне законодавство не передбачає обовязку подачі відповідної заяви працедавцю.

Відповідачем належними та допустимими доказами, що є його обовязком відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, не доведено того, що з часу присвоєння ОСОБА_2 почесного звання «Заслужений працівник фізичної культури і спорту України» (10.09.2009 року) у відповідача були відсутні бюджетні асигнування на виплату працівникам надбавок за почесне звання(довідка, яка знаходиться на а.с.68 таким доказом не є), а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними і не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 закладу Львівської обласної ради «Львівське училище фізичної культури» відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: