РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 390/2363/15-ц

Провадження № 2/390/51/16

"29" січня 2016 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Терещенко Д.В.,

при секретарі - Палій М.В., Мєдвєдєвій Т.О.,

за участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом повного товариства «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія» до ОСОБА_3 про виселення,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що згідно рішення Кіровоградського районного суду від 30.04.2015 року повне товариство «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія» набув право власності на вищезазначену квартиру. На даний час право власності зареєстроване за позивачем у встановленому законом порядку, але відповідач зареєстрований в даній квартирі, що перешкоджає позивачу вільно нею розпоряджатися.

Представник позивача Турчанов О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав та пояснив, що він дійсно зареєстрований за вищевказаною адресою. Іншого житла у нього не має. Квартира належала його матері. Він є інвалідом дитинства.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Кіровоградського районного суду від 30.04.2015 року звернено стягнення на предмет іпотеки переданий ОСОБА_5 в іпотеку повному товариству «Ломбард «КРАЇНА ЧУДЕС» ТОВ «АЕРОБІЗНЕС» і компанія» на підставі договору іпотеки № 0003/07.13/ДІ шляхом визнання за повним товариством «Ломбард «КРАЇНА ЧУДЕС» ТОВ «АЕРОБІЗНЕС» і компанія» права власності на квартиру, об'єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та має такі ознаки: квартира однокімнатна, загальна площа 35,6 кв.м, житлова площа 19,8 кв.м, розташована на 5 поверсі п'ятиповерхового будинку; вартість вказаної квартири станом на 16.07.2013 - 146 825 грн., станом на момент набуття права власності - 236 535 грн.

Виселено ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

Крім, ОСОБА_5 в вищезазначеній квартирі зареєстрований ОСОБА_3, що перешкоджає позивачу вільно розпорядитися своїм майном.

У п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем надсилалася ОСОБА_3 вимога про звільнення квартири, але останній добровільно відмовився виселятися.

За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку».

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Так, згідно із частинами першою, другою статті 39 цього Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Відтак, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР. Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Таким чином, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки, була придбана не за рахунок кредиту отриманого ОСОБА_5 в повному товаристві «Ломбард «КРАЇНА ЧУДЕС» ТОВ «АЕРОБІЗНЕС» і компанія», а перейшла їй у спадок та згідно договору дарування, що підтверджено договором іпотеки і тому ОСОБА_3 можливо виселити тільки з наданням іншого постійного житла.

Вимоги позивача про виселення відповідача з квартири без надання іншого житла задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 526, 530, 533, 534, 546, 575, 589, 590, 629, 1050 ЦК України, ст. ст. 12, 33, 39, 40 ЗУ «Про іпотеку», ст. 109 ЖК УРСР, та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 213-215, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах повного товариства «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія» до ОСОБА_3 про виселення- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя