АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/873/16 Справа № 206/3782/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Малихіна В. В. Доповідач - Григорченко Е.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Самарський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_5 про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона перебуваючи у шлюбі з колишнім чоловіком ОСОБА_5, за договором купівлі-продажу від 21.12.1994 року набули зазначену квартиру та зареєстрували в КП «ДМБТІ» 22.02.1995 р. на відповідача.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2012 року за нею було визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири.

При зверненні з даним рішенням до реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області отримала відмову, з підстав того, що наявний чинний запис про обтяження нерухомого майна, яке зареєстровано 13.12.2007 року на підставі Постанови Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, С/н №2-н-378 від 19.11.2007 року, реєстраційний номер обтяження 6223586. Вважає, що наявна заборона (арешт) перешкоджає реалізації її права власності, у зв'язку з чим звернулась до суду та просить зняти арешт (а.с. 1-2)

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилається на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до договору купівлі-продажу від 21.12.1994 року ОСОБА_5 купив квартиру АДРЕСА_1 та зареєстрував в КП «ДМБТІ» 22.02.1995 р. (а.с. 10-11).

Згідно з рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2012 року за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.н. НОМЕР_1), визнано право власності на 1/2 частку АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську, яка належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 21 грудня 1994 року, зареєстровано в реєстрі за № 4-2835, та зареєстрованого Дніпропетровським БТІ 22 лютого 1995 року за № 222-93 (а.с. 5-6).

Згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 9461067 від 24 грудня 2013 року, ОСОБА_4 було відмовлено у державній реєстрації права власності, за формою власності: приватна, спільна часткова на квартиру, що розташована Дніпропетровська обл.., АДРЕСА_1, оскільки наявний чинний запис про обтяження нерухомого майна, тип обтяження: арешт нерухомого майна. Вказане обтяження зареєстровано 13.12.2007 року на підставі постанови Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, С/н №2-н-378 від 19.11.2007 року, реєстраційний номер обтяження 6223586 (а.с. 4).

Згідно відповіді Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 06.08.2015 року № 8008 на звернення ОСОБА_6, перевіркою книг обліку виконавчих документів переданих державному виконавцю від 2008 року, встановлено, що 23.11.2007 року до примусового виконання надійшов судовий наказ № 2н-378 від 05.10.2007 року, виданий Самарським районним судом про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 заборгованості у розмірі 87318,46 грн. Перевіркою журналу обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю від 2009 року було встановлено, що вищезазначене виконавче провадження було закінчено по п. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та було направлено за вих.№ 15433 від 30.12.2009 року стягувачу без виконання. Також вказано, що станом на 06.08.2015 року Самарський ВДВС ДМУЮ не вбачає юридичних підстав для зняття арешту з майна боржника (а.с. 26).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не зважаючи на належність позивачу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, такий спосіб захисту її прав, як скасування всього запису про обтяження (зняття арешту), зареєстрованого 13.12.2007 р. на підставі постанови Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, С/н №2-н-378 від 19.11.2007 року, реєстраційний номер обтяження 6223586, неможливо застосовувати у даних правовідносинах, так як даний арешт стосується всього майна боржника, а не його частини.

З такими висновками суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2012 року за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частку АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську, яка належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 21 грудня 1994 року, зареєстровано в реєстрі за № 4-2835, та зареєстрованого Дніпропетровським БТІ 22 лютого 1995 року за № 222-93 (а.с. 5-6).

Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 9461067 від 24 грудня 2013 року, ОСОБА_4 відмовлено у державній реєстрації права власності, за формою власності: приватна, спільна часткова на квартиру, що розташована Дніпропетровська обл.., АДРЕСА_1, оскільки наявний чинний запис про обтяження нерухомого майна, тип обтяження: арешт нерухомого майна. Вказане обтяження зареєстровано 13.12.2007 року на підставі постанови Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, С/н №2-н-378 від 19.11.2007 року, реєстраційний номер обтяження 6223586 (а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" роз'яснив, що за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Таким чином, беручи до уваги те, що рішенням суду від 27.02.2012 року визнано право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння за позивачем, а накладений арешт не дає змоги позивачу вільно розпоряджатися правом власності, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції від 29.10.2015 року підлягає скасування з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог та зняття арешту на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст.303,307,309 ПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2015 року - скасувати та ухвалити нове.

Зняти арешт на 1/2 частину АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську, зареєстрований 13 грудня 2007 року на підставі постанови Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, с/н №2-н-378 від 19.11.2007 року, реєстраційний номер обтяження 6223586.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: