Справа № 367/5473/14-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/303/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 21.01.2016
У Х В А Л А

іменем України

21 січня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Даценко Л.М., Білоконь О.В.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 2 грудня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» звернувся до суду із вказаним вище позовом, який мотивував тим, що 14 вересня 2012 року між ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» та відповідачем було укладено кредитний договір згідно якого товариство надало відповідачу кредит в розмірі 400000 грн. з процентною ставкою 36% річних та кінцевою датою повернення кредиту 14 березня 2013 року. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 14 вересня 2012 року між ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» та позичальником укладено договір іпотеки, за яким товариству передано в іпотеку належне відповідачу майно: павільйон-бар літера «А», загальною площею 220,50 кв.м., а також дві земельні ділянки площею 0,0100 га кадастровий номер :01:033:0004 та площею 0,0140 га кадастровий номер :01:033:0009, що знаходяться по вул. Пономарьова 17-б в смт.Коцюбинське Київської області.

Вказував, що відповідач не виконав умови кредитного договору і не повернув грошові кошти та проценти після закінчення терміну їх надання, незважаючи на неодноразові вимоги товариства, у зв'язку з чим відповідно до пунктів 6.1-6.11 договору іпотеки, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, товариство зареєструвало право власності на предмет іпотеки на своє ім'я. Посилаючись на те, що відповідач чинить перешкоди у користування вказаним майном, яке належить їм на праві власності, просили усунути перешкоди у користуванні павільйон-баром та земельною ділянкою, що знаходяться на вул.Пономарьова 17-б в смт.Коцюбинське Київської області шляхом надання доступу до нежитлових приміщень, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 2 грудня 2014 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із судовим рішенням відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом обстаивн, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.Скаргу мотивує тим, що суд розглянув справу без його участі, без повідомлення про час її розгляду, що позбавило його можливості надати суду заперечення і докази. Суд ухвалив рішення за відсутності спору про право, а обраний позивачем спосіб захисту не відповідає ст.16 ЦК України та є незрозумілим. Судом не враховано, що він надавав товариству в іпотеку дві ділянки, а в рішенні суду йдеться лише про одну, до того ж не вирішено питання про прохід до цих ділянок через третю, яка перебуває в оренді відповідача. Крім того, у іншій справі ухвалою суду було накладено арешт на павільйон-бар і земельні ділянки, а тому позивач взагалі не міг визнати за собою право власності, а суд не міг усувати перешкоди у користуванні цим майном.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, просив скасувати рішенняу Ірпінського міського суду Київської області як незаконне і необгрунтоване.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що рішення суду відповідає нормам матеріального і процесуального парва, а тому підстави для його скасування відсутні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика», суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що відповідач чинить позивачу перешкоди у здійсненні повноважень щодо розпорядження та користування спірним майном, чим порушує права позивача як власника цього майна, які підлягають захисту у обраний позивачем спосіб.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно положень ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до статей 317, 319, 321 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власник майна володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення будь-яких порушень його права, в т.ч. порушення прав користування та розпорядження майном, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володінням.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 14 вересня 2012 року між ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №1409003/000-КФК/12, згідно якого товариство надало ОСОБА_2 кредит на споживчі цілі в розмірі 400000 грн. строком до14 березня 2013 року зі сплатою 36 % річних.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» та ОСОБА_2 14 вересня 2012 року укладено договір іпотеки, за яким позичальник передав товариству в іпотеку належне йому майно: павільйон-бар літера «А», загальною площею 220,50 кв.м., а також дві земельні ділянки площею 0,0100 га кадастровий номер :01:033:0004 та площею 0,0140 га кадастровий номер :01:033:0009, що розташовані по вул. Пономарьова 17-б в смт.Коцюбинське Київської області.

Встановлено, що відповідач не виконав умови кредитного договору і не повернув грошові кошти та проценти після закінчення терміну їх надання, у зв'язку з чим відповідно до пунктів 6.1-6.11 договору іпотеки, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, товариство зареєструвало право власності на предмет іпотеки на своє ім'я, що стверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.37-39).

Також судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика»як власник павільйон-бара, загальною площею 220,50 кв.м., та двох земельних ділянок площею 0,0100 га і 0,0140 га, що розташовані по вул.Пономарьова 17-б в смт.Коцюбинське Київської області, не має змоги користуватися цим майном, бо цим майном користується відповідач.

За таких обставин з огляду на порушення відповідачем прав позивача як власника, суд обгрунтовано задоволив позов і усунув перешкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд ухвалив рішення за відсутності спору про право, а обраний позивачем спосіб захисту не відповідає ст.16 ЦК України та є незрозумілим надумані і безпідставні. В даному випадку має місце спір про право, який полягає у тому, що позивач, який є власником спірного майна, намагається захистити своє право власності шляхом усунення перешкод, а відповідач, який утримує у себе це майно, заперечує проти цього, посилаючись на наявність у нього права на це майно, що як вище вказано свідчить про наявність між сторонами спору про право.

Щодо способу обраного позивачем способу захисту цивільного парва, то він повністю відповідає приписам ч.2 ст.16 ЦК України, яка передбачає захист права шляхом припинення дії, яка його порушує, або примусового виконання обовязку в натурі.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апелянта, що він надавав товариству в іпотеку дві ділянки, а в рішенні суду йдеться лише про одну, до того ж не вирішено питання про прохід до цих ділянок через третю, яка перебуває в його оренді. Суд усунув перешкоди у користуванні як нерухомим майном, так і земельною ділянкою, якщо щось є незрозуміилим, то особа вправі звернутися із заявою щодо розяснення такого рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на факт накладення ухвалою суду арешту на павільйон-бар і дві земельні ділянки в іншій справі, що на думку відповідача перешкоджає ухвалювати рішення про усунення перешкод у користуванні цим майном, безпідставні. Як вище вказувалося позивач є власником спірного майна і зареєстрував своє право власнсоті у встановленому законом поряку, а відтак арешт до вирішення даного спору не має відношення.

Відхиляючи апеляційну скаргу, колегія суддів погоджується, що справа була розглянута у відсутність апелянта, який не був належним чином повідомлений про час розгляду, що свідчить про порушення судом норм процесуального права.

Проте відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни судового рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Наведені відповідачем ОСОБА_2 в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду щодо наявності передбачених законом підстав для усунення товариству як вланику майна перешкод у користуванні майном, та не свідчать про неправильне вирішення справи судом, а відтак підстави для скасування чи зміни рішення відсутні з цих підстав відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 2 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: