Справа № 456/313/16-ц
Провадження № 2-сз/456/1/16
УХВАЛА

іменем України

03 лютого 2016 року суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Гулкевич О. В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору,

в с т а н о в и в :

02.02.2016р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою «про повернення судового збору». До заяви додав оригінал квитанції про сплату судового збору №ПН224 від 26.03.2015р. на суму 3654,00 грн. В заяві зазначив, що з позовом, за який сплатив даний судовий збір на суму 3654,00 грн., до суду не звертався.

Стаття 7 Закону України «Про судовий збір» врегульовує питання повернення судового збору. Однак, в зазначеною нормою як і загалом даним законом не врегульовано питання повернення судового збору в разі неподання до суду позовної заяви.

Відповідно до п.42 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014р. №10 статтею 7 Закону № 3674-VI врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (статті 214, 215 ЦПК). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.

При цьому поданий заявником платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, повертається заявнику, а до матеріалів справи приєднується належним чином посвідчена копія цього документа. Про заміну зазначеного документа копією здійснюється відповідна відмітка в описі справи.

У п.43 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014р. зазначено, що Законом № 3674-VI не врегульовано порядок повернення сплаченої суми судового збору в разі неподання до суду заяви чи скарги, тому у суду відсутні підстави для видачі процесуальних чи будь-яких інших документів щодо повернення з Державного бюджету України відповідних сум. Про це заявники повідомляються листом за підписом відповідального працівника апарату суду.

Разом із тим питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в разі неподання до суду заяви, скарги чи неотримання копій документів заявник може вирішувати згідно з Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182.

Отже, враховуючи наведене, вважаю, що правових підстав для повернення заявнику, який не звертався до суду з позовом, сплаченого судового збору немає.

Керуючись ст.ст.208-210 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», Постановою Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014р., суд

у х в а л и в :

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2