АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1896/16 Справа № 2-6434/11 Головуючий у 1 й інстанції - Озерянська Ж. М. Доповідач - Черненкова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Петешенкова М.Ю., Пономарь З.М.

при секретарі - Хлус Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, треті особи: Дніпропетровське районне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації», відділ Державного комітету земельних ресурсів у Дніпропетровській області, відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського районного управління юстиції про визнання права власності та витребування нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

27 липня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених позовних вимог станом на 14 березня 2013 року просив витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2 садовий будинок загальною площею 114,5 кв.м. із господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку площею 590 кв.м. у садовому товаристві «Дорожник» НОМЕР_1 Новоолександрівської сільської ради в селі Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, визнати за ним право власності на зазначені об'єкти нерухомого майна, зобов'язати Державну реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірні об'єкти нерухомості. Позов обґрунтовано тим, що 29 листопада 2007 року між ним та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого остання за 25 250 грн. придбала в нього будівлю та земельну ділянку у садовому товаристві «Дорожник» НОМЕР_1 Новоолександрівської сільської ради в селі Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, на підтвердження чого складено акт приймання-передачі будівлі та земельної ділянки. З огляду на те, що технічна документація на будівлю на час укладення договору була відсутня, договір купівлі-продажу було укладено у простій письмовій формі із наступним його нотаріальним посвідченням, яке сторони мали намір здійснити протягом місяця. Після підписання договору ОСОБА_5 стало відомо про те, що садовий будинок із господарськими будівлями та спорудами, а також земельна ділянка у садовому товаристві «Дорожник» НОМЕР_1 Новоолександрівської сільської ради в селі Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області належить ОСОБА_6 на підставі рішення третейського суду від 8 липня 2008 року (справа за позовом ОСОБА_6 про визнання дійсним укладеного з ОСОБА_4 29 листопада 2007 року договору купівлі-продажу), а також ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2008 року про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду. На підставі судового рішення про зміну способу виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_8 боргу за договором позики на користь ОСОБА_7 останній став власником спірного нерухомого майна, після чого відчужив його ОСОБА_2 Після звернення ОСОБА_5 до прокуратури із заявою про вчинення злочину та до третейського суду, 30 жовтня 2008 року третейським судом було скасовано рішення цього суду від 8 липня 2008 року, а Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області скасовано ухвалу від 17 липня 2008 року. У зв'язку з нікчемністю укладеного між ним та ОСОБА_5 договору купівлі-продажу від 29 листопада 2007 року, остання звернулась до нього з вимогою повернути грошові кошти, сплачені за цим договором. Він ні з ким, крім ОСОБА_5, не укладав договори відчуження спірного нерухомого майна, не укладав жодних третейських угод та не брав участь у судових засіданнях третейського суду, договір між ним та ОСОБА_8 від 29 листопада 2007 року про відчуження майна є нікчемним, тому садовий будинок із господарськими будівлями і спорудами, а також земельна ділянка у садовому товаристві «Дорожник» НОМЕР_1 Новоолександрівської сільської ради в селі Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області підлягають витребуванню від ОСОБА_2 на його користь відповідно до ст. 388 ЦК України.

Справа розглядалась неодноразово судовими інстанціями.

Останнім рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року ухвалено: позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити частково; витребувати у ОСОБА_2 і повернути у власність ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 590 кв.м., що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, Новоолександрівська сільська рада, садове товариство «Дорожник», НОМЕР_1; зобов'язати відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського районного управління юстиції скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 590 кв.м., що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, Новоолександрівська сільська рада, садове товариство «Дорожник», ділянка НОМЕР_1; у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити; стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 372 грн. 50 коп., по 93 грн. 13 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, вважає за необхідне її задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 листопада 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у простій письмовій формі укладено договір № 1 купівлі-продажу будівлі та земельної ділянки у садовому товаристві «Дорожник» НОМЕР_1 Новоолександрівської сільської ради в с. Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області. На підтвердження виконання зобов'язань за вищевказаним договором сторонами складено акт приймання-передачі будівлі та земельної ділянки, згідно з яким ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_5 будівлю та земельну ділянку у садовому товаристві «Дорожник» НОМЕР_1 Новоолександрівської сільської ради в с. Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, за що отримав грошові кошти у розмірі 25 250 грн. Після звернення ОСОБА_5 до Дніпропетровського районного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» їй стало відомо, що на підставі рішення третейського суду від 08 липня 2008 року та ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2008 року власником спірного нерухомого майна є ОСОБА_6 Встановлено, що рішенням третейського суду від 08 липня 2008 року у справі № 0707/08-59 задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності. Так, 30 жовтня 2008 року за заявою ОСОБА_5 рішення третейського суду від 08 липня 2008 року скасовано у зв'язку з нововиявленими обставинами, а ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2008 року за заявою третейського судді скасовано ухвалу Новомосковського міськрайонного суду від 17 липня 2008 року про видачу ОСОБА_6 виконавчих листів на підставі рішення третейського суду від 08 липня 2008 року. Згідно матеріалів справи, в подальшому рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2009 року було задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості у розмірі 328 250 грн. А ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2010 року змінено спосіб та порядок виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2009 року, а саме: звернуто стягнення на дачний будинок у садовому товаристві «Дорожник» НОМЕР_1 Новоолександрівської сільської ради в с. Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області та визнано за ОСОБА_7 право власності на нього. Так, на підставі ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2010 року за ОСОБА_9 було зареєстровано право власності на дачний будинок у садовому товаристві «Дорожник» НОМЕР_1 Новоолександрівської сільської ради в с. Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області. 23 березня 2010 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого останній набув право власності на дачний будинок у садовому товаристві «Дорожник» НОМЕР_1 Новоолександрівської сільської ради в с. Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 від 18 вересня 2000 року ОСОБА_4 є власником земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,059 га у садовому товаристві «Дорожник» Новолександрівської сільської ради. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із довідки садового товариства «Дорожник», ОСОБА_4 був членом садового товариства з 1987 року до 2007 року включно, земельна ділянка приватизована відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 18 вересня 2000 року. Відповідно до державного акта ОСОБА_4 від 18 вересня 2000 року, перший примірник державного акта видано ОСОБА_4, а другий зберігається у Новоолександрівській сільській раді народних депутатів. У судовому засіданні, судом було оглянуто оригінал державного акта серії НОМЕР_2 від 18 вересня 2000 року ОСОБА_4 на право приватної власності на земельну ділянку, який зберігається в архівній справі Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області та завірено його копію судом.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню, а саме в частині витребування у ОСОБА_2 і повернення у власність ОСОБА_4 земельної ділянки загальною площею 590 кв.м., що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, Новоолександрівська сільська рада, садове товариство «Дорожник», НОМЕР_1, та зобов'язання відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського районного управління юстиції скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку. Що стосується позовних вимог про витребування у ОСОБА_2 і повернення у власність ОСОБА_4 садового будинку, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с.Старі Кодаки, Новоолександрівська сільська рада, садове товариство «Дорожник», НОМЕР_1 та зобов'язання відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського районного управління юстиції скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірний будинок, то вони задоволенню не підлягають, оскільки будь-яких правовстановлюючих документів на садовий будинок у ОСОБА_4 не було, права власності на садовий будинок у ОСОБА_4 не існувало. За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_4 щодо витребування у ОСОБА_2 садового будинку і усунення перешкод у здійсненні права власності на садовий будинок з підстав статей 331, 387, 391 ЦК України є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Переглядаючи справу в межах вимог апеляційної скарги та заявленого позову, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову про зобов'язання скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку.

Мотивація рішення суду щодо вказаного задоволення позову - не ґрунтується на вимогах Закону та обставинах справи і заявлених позовних вимог.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначеним вимогам ухвалене судом рішення не відповідає.

Встановивши, що ОСОБА_2 придбано у ОСОБА_9 за договором купівлі-продажу від 23 березня 2010 року садовий будинок у садовому товаристві «Дорожник» НОМЕР_1 Новоолександрівської сільської ради в с. Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, суд першої інстанції не з`ясував та не перевірив обставини відносно набуття права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку.

Вирішуючи спір, суд у порушення вимог ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України на зазначені вимоги закону уваги не звернув, у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, яка підлягає застосуванню.

Колегія суддів вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи в частині задоволення позову про зобов'язання скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, тому суд апеляційної інстанції на підставі п.п.1-4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в цій частині скасовує, ухвалює нове рішення із наступних підстав.

Спірні правовідносини між сторонами виникли щодо витребування земельної ділянки від ОСОБА_2 та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку.

Колегія суддів встановила і це підтверджується матеріалами справи, що позовні вимоги (а.с.10-13, 152-155 том 1) в частині витребування земельної ділянки від ОСОБА_2 та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку обґрунтовані тим, що згідно державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 від 18 вересня 2000 року ОСОБА_4 є власником земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,059 га у садовому товаристві «Дорожник» Новолександрівської сільської ради і ця обставина підтверджена доказами у справі (а.с.119 том 1). Вказана земельна ділянка вибула з володіння позивача без його волі у зв'язку з чим в нього є підстави витребувати це майно від добросовісного набувача відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України за наступними обставинами: в 2008 році позивач дізнався про те, що ОСОБА_6 є власником належної йому спірної земельної ділянки у садовому товаристві «Дорожник» НОМЕР_1 Новоолександрівської сільської ради в селі Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області на підставі рішення третейського суду від 08 липня 2008 року (справа за позовом ОСОБА_6 про визнання дійсним укладеного з ОСОБА_4 29 листопада 2007 року договору купівлі-продажу) та ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2008 року про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду. Однак позивач з ОСОБА_6 не укладав договори відчуження спірного нерухомого майна, не укладав жодних третейських угод та не брав участь у судових засіданнях третейського суду, договір між ним та ОСОБА_8 від 29 листопада 2007 року про відчуження майна є нікчемним. У зв'язку з цим, 30 жовтня 2008 року третейським судом було скасовано рішення цього суду від 8 липня 2008 року, а Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було скасовано ухвалу від 17 липня 2008 року. На підставі судового рішення про зміну способу виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_8 боргу за договором позики на користь ОСОБА_7 останній став власником спірного нерухомого майна, після чого відчужив його ОСОБА_2

Таким чином, із позовних вимог вбачається, що після скасування рішення третейського суду (30 жовтня 2008 року) на підставі якого була здійснена реєстрація права власності на нерухоме майно (садовий будинок та земельна ділянка) за ОСОБА_6, вказана реєстрація права власності скасована не була, у зв'язку з чим в подальшому на підставі ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2010 року за ОСОБА_9 було зареєстровано право власності на садовий будинок НОМЕР_1 у садовому товаристві «Дорожник» Новоолександрівської сільської ради в с. Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області у зв'язку із зміною способу виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_8 боргу за договором позики на користь ОСОБА_7 та останній став власником спірного нерухомого майна, після чого відчужив його ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу садового будинку від 23 березня 2010 року ОСОБА_7 продав ОСОБА_2 садовий будинок НОМЕР_1, що розташований в с. Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області в садівничому товаристві «Дорожник» на земельній ділянці площею 590 кв.м приватної власності з кадастровим номером НОМЕР_3, садовий будинок належить продавцю ОСОБА_7 на праві приватної власності та був отриманий ним згідно рішення Дніпропетровського районного суду від 08.06.2009 року та ухвали Дніпропетровського районного суду від 01.02.2010 року і зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09.03.2010 року за реєстраційним № 24464050. Цей договір купівлі-продажу садового будинку посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Кудрявцевою Т.М. та зареєстровано в реєстрі за № 402 (а.с.33-34 том 1). Згідно з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за НОМЕР_4 від 28.04.2010 року зазначений садовий будинок НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.2010 року у зв'язку з чим прийняте рішення про реєстрацію права власності 28.04.2010 року та зареєстровано за реєстраційним номером 24464050 (а.с.35 том 1).

Таким чином, матеріалами справи спростовані обставини, які зазначені позивачем, а саме те, що ОСОБА_7 набув право власності за рішенням суду на спірну земельну ділянку та що ОСОБА_7 продав цю земельну ділянку ОСОБА_2

Згідно відповіді управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області за № 31-403-0.4-3480/2-15 від 05.10.2015 року на запит ОСОБА_4 вбачається, що відповідно до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі, - спірна земельна ділянка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_6 на підставі рішення третейського суду від 08 липня 2008 року та йому видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, зареєстрований 21.10.2008 року, реєстраційний номер - 89 (а.с.90 том 2).

Однак, позивач не звертався до суду із позовом про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_6 на земельну ділянку, обставини відчуження ОСОБА_7 земельної ділянки на користь ОСОБА_2 не встановлені, інші обставини відчуження спірної земельної ділянки на користь ОСОБА_2 в позовній заяві не зазначені та предметом розгляду суду першої інстанції не були.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин необхідно відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову про зобов'язання скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку.

Щодо задоволеного позову про витребування у ОСОБА_2 і повернення у власність ОСОБА_4 земельної ділянки загальною площею 590 кв.м., що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, Новоолександрівська сільська рада, садове товариство «Дорожник», НОМЕР_1, то колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для скасування в цій частині рішення суду першої інстанції не має з наступних підстав.

Як убачається із довідки садового товариства «Дорожник», ОСОБА_4 був членом садового товариства з 1987 року до 2007 року включно, земельна ділянка приватизована відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 (а.с. 120). Як зазначалось вище ОСОБА_4 є власником спірної земельної ділянки на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 від 18 вересня 2000 року.

Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України від 28 січня 2015 року (справа № 6-218цс14) за змістом ч. 1 ст. 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення третейського суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірне нерухоме майно, а саме спірна земельна ділянка вибула із володіння ОСОБА_4 на підставі рішення третейського суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, то це майно вибуло з володіння власника поза його волею.

Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.

Колегія суддів встановила, що ОСОБА_2 є власником садового будинку, який розташований на спірній земельній ділянці, а таким чином, вказана земельна ділянка знаходиться у користуванні ОСОБА_2, і хоча, як зазначено ним в апеляційній скарзі про те, що право власності на земельну ділянку ніколи за ОСОБА_2 не реєструвалося, що свідчить про те, що ОСОБА_2 не набув права власності на земельну ділянку, то ці обставини не виключають у відповідності до вимог ст. 388 ЦК України права власника на витребування належної йому земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

Захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Майно може бути повернуте за позовом власника про витребування майна на підстав ст. ст. 387, 388 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених цими статтями, тому що вони встановлюють спеціальні правила для захисту такого права.

Статтею 387 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Предметом віндикаційного позову є вимога позивача до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння, яка повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки. Таким чином, вказані позивачем у позовній заяві підстави повинні підтверджувати його право власності або інше суб'єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном (безтитульний статус його володіння).

Тобто, на підтвердження наявності у позивача суб'єктивного права на витребування майна з чужого незаконного володіння він повинен надати суду відповідні докази, що підтверджують наявність майна у незаконному володінні відповідача та відсутність у останнього правових підстав для володіння майном (безтитульний статус його володіння).

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

За встановленими обставинами справи вбачається, що позивач, як власник спірної земельної ділянки втратив володіння цим майном поза своєї власної волі, в цій частині його позов щодо витребування вказаного майна є доведеним, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що позивач мав волевиявлення на відчуження свого майна ОСОБА_6 є неспроможними, оскільки спростовані доказами у справі, а саме: скасуванням рішення третейського суду.

Доводи апелянта про те, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки перебіг починається із дати ухвалення рішенням третейського суду від 08.07.2008 року, а звернувся позивач до суду з даним позовом 27 липня 2011 року, тобто на 19 днів пропущено 3-річний строк позовної давності, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки перебіг позовної давності починається з часу, коли особа довідалась про порушення свого права. Позивач зазначав, що про порушене право він дізнався зі слів ОСОБА_5 після скасування рішення третейського суду, а саме: 30.10.2008 року. Ці обставини апелянтом не спростовані. Таким чином, позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.

В іншій частині рішення суду не оскаржене, а тому підстав для апеляційного перегляду колегія суддів не вбачає.

На підставі ст. 88 ЦПК України ч.5, - якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що відмова у задоволенні частини позовних вимог не впливає на розподіл судових витрат, який здійснений судом першої інстанції, то колегія суддів не вбачає підстав зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.316, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року - скасувати в частині задоволеного позову про зобов'язання скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з ухваленням нового рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, треті особи: Дніпропетровське районне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації», відділ Державного комітету земельних ресурсів у Дніпропетровській області, відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського районного управління юстиції про зобов'язання скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку.

В іншій частині рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю.Петешенкова

З.М. Пономарь