АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», поданою через представника Боровського Максима Євгеновича, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а :

рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.08.2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 633 653,32 грн. заборгованості за кредитним договором та 6 736,53 грн. третейського збору.

16.10.2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся із заявою про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.11.2015 року в задоволенні заяви відмовлено.

Справа 755/19240/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/1372/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Бартащук Л.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з ухвалою суду ПАТ «Укрсоцбанк» через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права. А саме, суд не врахував, що на час укладення кредитного договору Закон не містив заборони розгляду справ третейськими судами. Крім того, даний спір не є спором щодо захисту прав споживачів, оскільки такі спори вирішуються лише за заявою фізичної особи, проте спір, розглянутий третейським судом за позовом банку. Судом застосовано до спірних правовідносин правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах № 6-856 цс15 від 02.09.2015 року та № 6-831 цс 14 від 21.10.2015 року, проте дана справа має інший предмет спору, а тому зазначені правові позиції не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

У судовому засіданні представник ПАТ «Укрсоцбанк» Гринчук С.Д. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду суд першої інстанції виходив з того, що спір, який вирішено третейським судом стосується захисту прав споживачів, а відтак не підвідомчий третейському суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди" (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Суд першої інстанції керуючись вимогами зазначених норм дійшов правильного висновку про те, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди", незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 03.02.2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Незалежно від предмета та підстав позову та незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів".

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду України від 18.11.2015 року № 6-187 цс 15, та від 04.11.2015 року № 6-2074 цс 15, від 11.11.2015 року № 6-1716 цс 15.

Відповідно ж до п.2 ч. 1 ст. 389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що спір випливає із правовідносин щодо захисту прав споживачів, а тому не міг розглядатися третейським судом.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції законна та обгрунтована та не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді