Справа №442/7496/15-ц
Провадження №2/442/236/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Дубель Р.М. .

при секретарі - Півала І.М..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич цивільну справу в режимі відеоконференцзв»язку за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком, який проживає окремо від них, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить зобов'язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його дітьми; визначити наступні способи його участі у вихованні дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у формі особистого спілкування у відсутності відповідачки та інших осіб в наступні періоди : побачення із дітьми раз на місць кожної першої суботи місяця із можливістю ночівлі дітей на неділю за місцем реєстрації його батьків АДРЕСА_1; спільний відпочинок : першу половину літніх канікул діти проводять з батьком з 10.06. по 25.07. включно кожного року, а також на період зимових канікул з 01.01 по 10.01. кожного року включно за адресою його проживання - АДРЕСА_6, - необмежене спілкування з дітьми особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми; зобов'язати відповідачку за два дні до дня його зустрічей із дітьми, надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей, а у разі настання таких змін, повідомити про таке його особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

В обґрунтування позову покликається на те, що з 10.12.2004 року по 10.06.2013 року перебував у шлюбі з відповідачкою. Від даного шлюбу у них є двоє дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з відповідачкою, рішенням суду визначено місце проживання разом з матір'ю.

У зв'язку з неприязними відносинами відповідачки до нього, вона перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми, не даючи йому можливості спілкуватися із ними по телефону чи по скапу, хоча така можливість у неї є і він висловлював пропозиції надати йому можливість безперешкодно спілкуватися із дітьми. Проте відповідачка всіляко обмежує його участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, побоюючись, що діти виявлять бажання проживати з ним.

Всі його намагання, з моменту розлучення, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів. Відповідачка не бажає його присутності та створює такі обставини, через які він не може зустрічатися з дітьми. У зв'язку з цим він змушений зустрічатися з дітьми за місцем їх навчання - у ЗОШ №; м. Дрогобич.

Весь цей час він намагався налагодити нормальний зв'язок із дітьми, регулярно сплачує аліменти, приймає участь у вихованні дітей, утриманні та забезпеченні їх всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Його права як батька є порушеними.

З метою врегулювання даного питання рішенням виконкому Дрогобицької міської ради від 22.05.2014 року встановлено графік його зустрічей із дітьми та зобов'язано відповідачку не чинити йому перешкоди у цьому, встановлено графік його зустрічей із дітьми та зобов'язано відповідачку не чинити йому перешкод у цьому, який відповідачкою порушується, зокрема у липні 2015 року він мав право взяти дітей із собою на відпочинок з 01 по 15 липня, проте відповідач категорично відмовилась виконувати вказаний графік, а тому він змушений захищати свої права у судовому порядку.

Позивач позовні вимоги підтримав, дав пояснення, які по суті та змісту відповідають, викладеному у позовній заяві. Окрім зазначеного в позовній заяві наголосив, що зустрічі в громадських місцях позбавляють його можливості займатись вихованням дітей. Для цього йому необхідно забирати дітей до себе в м. Новоукраїнка Кіровоградської області. Тим більше, що там у нього народилась ще одна дитина, і він бажає дітей познайомити із новою сестричкою.

Представник відповідачки ОСОБА_5 позовні вимоги заперечила, просила у позові відмовити з підстав, викладених у письмовому запереченні. Будучи допитана в якості свідка дала покази що її довірителька, ОСОБА_2 не заперечує проти спілкування позивача з дітьми та не вчиняє жодних дій щодо перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми. Проте, враховуючи те, що в липні 2014 року ОСОБА_1, всупереч рішенню виконкому Дрогобицької міської ради за № 63 від 22.05.2014р., вивіз дитину за межі Львівської області і вона змогла лише через 10-ть місяців повернути сина, вважає, що ОСОБА_1 повинен спілкуватись з дітьми лише в її присутності в громадських місцях. В обґрунтування цього є рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області про визначення місця проживання дітей.

Заперечила проти того, щоб діти ночували у батьків позивача АДРЕСА_1, оскільки невідомі умови проживання за вказаною адресою. Більше того, зі слів самого ОСОБА_1 його батьки важко хворіють, що може негативно вплинути на без того порушену психіку дітей. Позивачем не надано також інформації про умови проживання в АДРЕСА_6. Оскільки, акт обстеження умов проживання датується липнем 2014 року, тобто понад два роки.

Категорично заперечила проти бажання позивача познайомити дітей з їхньою новонародженою сестричкою, оскільки, такі дії негативно вплинуть на психіку малолітніх дітей, на формування їх світогляду щодо моральних принципів подружжя та сім»ї.

Представник органу опіки та піклування Яким І.С. частково визнав позов, а саме, п. 1,2 та 4 прохальної частини, та заперечив проти п.3 та п.5. Пояснив, що у нього відсутня інформація про те, чи вживав ОСОБА_1 дії щодо особистого спілкування з дітьми і чи були з боку ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні позивача з дітьми. На письмові та усні звернення ОСОБА_1 на нібито вчинені відповідачкою перешкоди у спілкуванні з дітьми в орган опіки та піклування ОСОБА_1 було рекомендовано не вимагати зустрічі з дітьми в Дрогобицькій міській раді, а зустрічатись з дітьми по АДРЕСА_8, як це передбачено порядком спілкування з дітьми, встановленому рішенням виконкому Дрогобицької міської ради від 22.05.2014р. за № 63.

Систематичні скарги та заяви ОСОБА_1 на ОСОБА_2 в орган опіки та піклування та в поліцію негативно впливають на психіку малолітніх дітей.

Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом порушених або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 перебували до 20.06.2013 року у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають двох дітей : доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.04.2015 року у справі №387/1576/14-ц визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_2 за адресою - АДРЕСА_8. Також вирішено відібрати малолітню дитину -ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, від батька - ОСОБА_1, який проживає в АДРЕСА_6, і повернути дитину матері ОСОБА_2, котра проживає в АДРЕСА_7.. Разом з тим, в зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи органу опіки та піклування виконкому Дрогобицької міської ради органу опіки та піклування Новоукраїнської райдержадміністрації Кіровоградської області про визначення місця проживання дітей зміну розміру стягуваних аліментів відмовлено повністю. Рішення суду вступило в законну силу.

Поряд з цим, рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 22.05.2014 року №6, а саме п. 3 встановлено наступний порядок зустрічей ОСОБА_1 з його малолітніми дітьми : ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають у АДРЕСА_8., а саме : першої та третьої суботи щомісяця з 10 год. до неділі 15 год.. з ночівлею за адресою : АДРЕСА_1; з 01.07. по 15.07. та з 01.01. по 05.01. щорічно у межах Львівської області з метою забезпечення дітям відпочинку. Зобов'язано матір дітей ОСОБА_2 не чинити перешкоди зустрічам із дітьми ОСОБА_1 за адресою їхнього проживання в АДРЕСА_8., Попередити батьків про відповідальність за невиконання даного рішення.

Думка малолітніх дітей з приводу позовних вимог в судовому засіданні за погодженням з особами, які беруть участь у справі, не з'ясовувалася, через їх малолітній вік та з метою запобігання негативного впливу на психічне та фізичне здоров'я .

Частинами 1-2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною у присутністю іншої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач має бажання спілкуватися з дітьми, брати участь у їх вихованні.

Інтереси дітей захищаються передусім і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Слід звернути увагу на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена з матір'ю.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

В судовому засіданні не встановлено, що позивач характеризується негативно, він працює, має місце проживання і бажає спілкуватися з дітьми.

Слід врахувати те, що між колишнім подружжям склалися не дуже доброзичливі відносини, так як вони стали з'ясовувати спірні питання не шляхом знаходження компромісів в результаті мирного спілкування, а шляхом судових тяжб, та врахувати відносини, що складалися між батьком і дітьми.

Згідно зі статтею 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Дана норма передбачає у першу чергу, щоб саме батьки виявляли до дитини повагу та ставилися до неї як до особистості, враховували її бажання, інтереси, потреби.

Оскільки між сторонами існує спір щодо зустрічей батька з дітьми, а також були періоди, коли батько був позбавлений можливості зустрічатися з дітьми, суд вважає необхідним зобов'язати відповідачку не чинити перешкод відповідачу в спілкуванні, в тому числі за допомогою засобів телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми, зустрічах з дітьми.

У рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» (Заява №39948/06 від 18.12.2008 року, суд звертає увагу, що для батьків та дитини «бути разом» є елементом сімейного життя, та внутрішні засоби, які їм перешкоджають є елемент втручання в право. «…Там, де є очевидні сімейні зв'язки з дитиною, Держава повинна діяти так, щоб ці зв'язки розвивались і дотримувались законні гарантії, які б дозволяли дитині бути частиною сім'ї, навіть якщо батьки не проживають разом…».

Суд приходить до переконання, що спосіб участі позивача у вихованні дітей визначений рішенням Органу опіки найбільше відповідає, на думку суду, інтересам малолітніх дітей, дозволяє налагодити психологічний контакт дітей з батьком, та не порушує звичайних для дитини умов життя.

Також суд зазначає, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб шляхом досягнення згоди між батьками, якщо зростання прихильності дітей до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов'язків обумовить це.

Крім того суд вважає за необхідним роз'яснити відповідачці, положення ч. ч. 4, 5 ст. 159 Сімейного кодексу України.

У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, з урахуванням того, яку роль відіграє розлучення з батьками дитини, тієї обставини, що права батьків є рівними, виходячи з пріоритету прав дитини, що діти не можуть бути заручниками особистих відносин батьків, в інтересах дітей, які є малолітніми, суд вважає, що порядок який визначений рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 22.05.2014 року №6, а саме п. 3 є таким, яке найбільш об'єктивно враховує інтереси як батьків, так і дітей і тому у межах такого відповідачку слід зобов'язати не чинити позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вище викладеного та з урахуванням того, яку роль відіграє розлучення з батьками дитини, тієї обставини, що права батьків є рівними,

ВИРІШИВ :

Позов задоволити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його дітьми : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до п. 3 рішення виконавчого комітету Дрогобицького міської ради від 22.05.2014 року №63.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 243,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Суддя Дубель Р.М.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 25.07.2016 року.