ухвала

іменем україни

25 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Карпенко С.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 19 лютого 2013 року у справі за позовом прокурора Перечинського району в інтересах держави в особі державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області, державного підприємства «Перечинське лісове господарство» до Перечинської районної державної адміністрації, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування розпорядження і державного акта на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6 на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 22 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з із заявою, яку мотивував тим, що рішенням Перечинського районного суду від 19 лютого 2013 року змінений позов прокурора Перечинського району в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області, державного підприємства «Перечинське лісове господарство» задоволено.

Визнано недійсним та скасовано розпорядження в.о. голови Перечинської РДА № 633 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва та передачі безоплатно у власність ОСОБА_5» від 31 грудня 2009 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27 грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу КонончукВ.М., зареєстрований в реєстрі за № 2006, витребувано земельну ділянку площею 0,0700 га, яка розташована в урочищі «Бабайово» на території Перечинської міської ради за межами населеного пункту м. Перечин, до земель державного підприємства «Перечинське лісове господарство».

Вважаючи, що вказане рішення підлягає перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами, оскільки судом не досліджувалися жодні належні та допустимі докази, які б стверджували, що земельна ділянка, яка безоплатно передана у власність ОСОБА_5 за державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 площею 0,0700 га, яка розташована в урочищі «Бабайово» на території Перечинської міської ради за межами населеного пункту, будь-яким чином накладається чи знаходиться або перетинається із земельними ділянками, наданими ДП «Перечинське лісове господарство» у постійне користування для ведення лісового господарства, як і відсутні докази того, що спірна земельна ділянка перебуває в державній власності та належить до земель лісового фонду, оскільки немає належним чином оформлених планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, які б підтверджували належність спірної земельної ділянки до лісового фонду, а також будь-яких документів щодо відведення та закріплення спірної земельної ділянки за будь-якими лісовпорядними організаціями.

З висновку експертного дослідження земельно-технічної експертизи № 18/15, складеного 27 серпня 2015 року, стало відомо, що місце розташування земельної ділянки площею 0,0700 га (кадастровий номер НОМЕР_2) з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Перечинської міської ради, урочище «Бабайово» «За межами населеного пункту», згідно з проектом землеустрою, розробленого приватним підприємством «Закарпатгеопроект», не відповідає її місцю розташування, визначеному згідно з обмінним файлом. По горизонталі ширина невідповідності становить 63,07 метра, а по вертикалі - 14,49 метра. Земельна ділянка згідно проекту землеустрою розташована далі на південний схід по відношенню до земельної ділянки згідно обмінного файлу. Оператори та реєстратори районних відділів ДЗК приймають цифрові носії з обмінними файлами та технічну документацію на перевірку лише від представника виконавця робіт. Тому, відповідачам у справі не було відомо і не могло бути відомо про такі суттєві обставини у справі, які існували на час розгляду справи в суді.

Посилаючись на вказані обставини заявник просив скасувати рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 19 лютого 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, переглянути цивільну справу №2/304/9/2013 та ухвалити нове рішення.

Ухвалою Перечинського районного суду від 15 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 22 березня 2016 року, заяву представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 просять скасувати ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 22 березня 2016 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суди попередніх інстанцій виходили з того, що як на підставу перегляду вказаного вище рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами заявник посилається виключно на висновок експертного дослідження із земельно-технічної експертизи № 18/15, який було складено експертом 27 серпня 2015 року, тобто через два роки і шість місяців після ухвалення рішення, а тому обставини, на які посилається заявник, як на нововиявлені, не можуть вважатися такими, фактично вказаний вище висновок земельно-технічної експертизи є новим доказом, що з огляду на положення ст. 361 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Доводи скарги про те, що висновок містить істотну обставину - місце розташування земельної ділянки, правовий режим та цільове призначення, які мали значення при вирішення справи, існували на час її розгляду та не могли бути відомі, не знайшли свого підтвердження.

Так, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко С.О. Карпенко І.М. Фаловська