АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1960/15-ц Номер провадження 22-ц/786/226/16Головуючий у 1-й інстанції Цибізова С. А. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Хіль Л.М., Чічіля В.А.

При секретарі: Гнатюк О.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулися до суду з даним позовом посилаючись на те, що 24.12.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк виконав свої зобов'язання, а відповідачка їх не виконує належним чином. Відповідачка має заборгованість за кредитом в сумі 19685,41 грн., яка складається з : заборгованості за кредитом - 7597,76 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 9074 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 1600,06 грн.; штрафи: 500 грн. - фіксована частина; 913,59 грн. - процентна складова. Прохали стягнути з відповідачки зазначену суму.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.12.2011 року в сумі 15356 грн.21 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» прохали рішення суду змінити в частині зменшення заборгованості по процентам, пені та штрафам та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Посилаються на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, зокрема вважають, що місцевим судом помилково застосовано до спірних правовідносин положення ст.ст. 258,259 ЦК України, ст. 61 Конституції України та не застосовано до даних правовідносин положення ст. 259, 264 ЦК України.

Вважають, що місцевий суд прийшов до помилкових висновків в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Підстав для застосування строку позовної давності у суду першої інстанції відсутні, оскільки вони звернулись до суду в межах строку позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту , процентам за користування кредитом, пенею та комісією, штрафам місцевий суд виходив з того, що до спірних правовідносин слід застосувати строк позовної давності згідно заяви ОСОБА_2: щодо процентів - трирічний строк, щодо пені - річний строк. Окрім того, виходив з того, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Однак колегія суддів не повністю погоджується з даними висновками місцевого суду.

Місцевим судом вірно встановлено, що 24.12.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а. с. 8).

Відповідачем підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, в заяві погоджено між сторонами суму кредиту та вид банківської послуги - платіжна картка «Універсальна» (а.с. 7).

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, сторони погодили: вид кредитної картки - відновлювальна; пільговий період кредитування - до 55 днів; валюта картрахунку - гривня; вартість дострокового перевипуску за ініціативою клієнта додаткової картки - 0 грн.; розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) - 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості; термін внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; комісії за зняття готівки; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - пеня (1)+пеня(2)при порушенні строків платежів більш чим на 5 днів ; штраф при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов»язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів: 550 грн. + 5% від суми позову; процентна ставка на суму несанкціонованого перевищування ліміту кредитування.

Термін дії платіжної картки - до 30.09.2015 року.

Місцевим судом також вірно встановлено, що відповідачка порушила умови укладеного договору та стягнув з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7597,76 грн.

В даній частині рішення місцевого суду не оскаржуєься.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Зробивши висновки щодо пропуском банку строку позовної давності по сплаті відсотків, місцевий суд не врахував, що сплачені позивачкою суми на погашення кредитної заборгованості до липня 2012 року банком зараховувалися на погашення прострочених платежів по відсотках, який мав місце до липня 2012 року, що вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку( а. с. 5-7).

Останнім платежем який був здійснений 25.11.2012 року в розмірі 800 грн. ( в межах строків позовної давності по простроченим відсоткам за період з грудня 2011 року по липень 2012 року), повністю погашено заборгованість по відсоткам станом на липень 2012 року .

Таким чином висновки місцевого суду щодо пропуску строку позовної давності до нарахованих відсотків є невірним.

Перевіряючи вірність обрахування місцевим судом розміру відсотків виходячи з відсоткової ставки 30 % річних колегія суддів приходить до наступних висновків, що станом на 01.11.2014 року розмір відсотків нарахованих банком в сумі 6188, 65 грн. є вірним.

Як зазначено вище строки позовної давності пропущені не були, тому місцевий суд з даної суми невірно відрахував 341 грн. 46 коп.

В зв'язку з чим в даній частині судове рішення підлягає зміні.

В частині перерахування судом відсотків за період з 28.11.2014 року по 30.06.2015 року виходячи з відсоткової ставки 30 % в сумі 1361,26 грн. колегія суддів повністю погоджується.

Так укладеним договором передбачено розмір відсоткової ставки 30 % річних.

Місцевий суд правильно встановив, що з вказаної дати банком обраховувалися відсотки виходячи з відсоткової ставки 60 % річних, що суперечило вимогам укладеного між сторонами договору.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду в цій частині не спростували. Розрахунок зроблений місцевим судом щодо розміру відсотків виходячи з 30 % річних є правильним.

Таким чином рішення місцевого суду в частині стягнення відсотків підлягає зміні, збільшенню розміру стягнутих відсотків на 341 грн. 46 коп., тобто до 15697 грн. 67 коп.

Щодо розміру стягнутої пені та штрафних санкцій доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Частиною другою ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка зверталась до суду з заявою про застосування строку позовної давності (а. с. 81), а тому місцевий суд правомірно стягнув з відповідачки на користь Банку пеню в межах строку спеціальної позовної давності в один рік за період з 15.07.2014 року по 14.07.2015 року.

Доводи апелянта про те, що строк позовної давньої збільшено до 50 років висновків місцевого суду про необхідність стягнення пені в межах одного року не спростували.

Також вірно місцевий суд обраховуючи розмір пені врахував правові висновки Верховного Суду України у справі №6-2003 від 21 жовтня 2015 року .

З розрахунку банку вбачається, що за порушення умов договору банком щомісячно нараховувалася пеня та при зверненні до суду було обраховано штраф.

Визначаючи правову природу пені та штрафу місцевий суд вірно взяв до уваги умови нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та відсоткам 5 і більше днів, та умови нарахування штрафу за порушення строків платежів більше чим на 120 днів ( а. с. 9) , та прийшов до висновку, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Тому обрахування судом розміру пені за один рік, в розмірі 550 грн. та відмова у стягненні штрафу за теж саме порушення є вірним.

Доводи апеляційної скарги в зазначеній частині висновків місцевого суду не спростували.

Керуючись ст.ст. 303, 309 ч.1 п.3,4, 316 , 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2015 року змінити, збільшивши суму стягнутої заборгованості з 15 356, 21 грн. до 15697 грн. 67 коп.

В іншій частині рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти діб до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя (підпис) П.С. Абрамов

Судді (підписи) Л.М. Хіль

В.А. Чічіль

З оригіналом згідно: