АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/15/16 Справа № 202/1206/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Зосименко С. Г. Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

20 січня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 27.02.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ZRXRRX06310126, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 3556,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 12 % на рік, із кінцевим терміном повернення - 27.02.2009 року. Зобов'язання за даним договором було забезпечено договором поруки № 167 від 20.10.2010 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк». Відповідач ОСОБА_2 належним чином зобов'язання за договором не виконував, в зв'язку з чим, станом на 20.11.2013 року, виникла заборгованість у розмірі 72159,79 грн., а саме: 3304,62 грн. - заборгованість за кредитом, 16177,48 грн. - заборгованість за відсотками, 2726,22 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 46039,10 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3412,37 грн. - штраф (процентна складова). Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у розмірі 62159,79 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200,0 грн. та судові витрати по справі в сумі 721,6 грн.; також просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 10000,0 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, в зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники процесу повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України. Так, відповідач ОСОБА_2 судову повістку про слухання справи 20.01.2016 року отримав 22.12.2015 року, що стверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів справи (а.с. 103). Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з»явився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 27.02.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк»,та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №ZRXRRX06310126, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 3556,8 грн., строком по 27 лютого 2009 року, зі сплатою 12,0 % річних (а.с. 8).

Відповідно до п. 5.1 умов про надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які діяли на момент укладення вказаного вище договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1,0 грн.

Пунктом 5.3 умов про надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які діяли на момент укладення вказаного вище договору, встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,0 грн. та 5% від суми позову (а.с. 113 - 116).

Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» 20.10.2010 року було укладено договір поруки №167, в порядку забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №ZRXRRX06310126 від 27.02.2007 року, відповідно до якого розмір відповідальності поручителя ПАТ «Акцент-Банк» перед кредитором ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 10000,0 грн. (а.с.6).

Встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором №ZRXRRX06310126 від 27 лютого 2007 року, станом на 20 листопада 2013 року, банком нарахована заборгованість в сумі 72159,79 грн., яка складається із простроченої суми кредиту - 3304,62 грн., прострочених процентів за користування кредитом - 16177,48 грн., простроченої комісії - 2726,22 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту - 46039,10 грн., а також штрафів - 500,0 грн. (фіксована частина) та 3412,37 (процентна складова) (а.с.105-106).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, де передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У пункті 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 за № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", зокрема, роз'яснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши, що відповідач ОСОБА_2 має складне матеріальне положення, що підтверджується, зокрема, листом головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 28.12.2015 року (а.с.108), з якого вбачається, що вказаний відповідач за період з 2013 по 2015 роки офіційних доходів не отримував; враховуючи, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, - колегія дійшла висновку, що нарахований банком розмір пені повинен бути зменшений до достатнього та необхідного розміру - 4000,0 грн. Крім цього, з відповідача ОСОБА_2 на користь банку підлягають стягненню прострочене тіло кредиту - 3304,62 грн., прострочені проценти за користування кредитом - 16177,48 грн., прострочена комісія - 2726,22 грн., розмір яких підтверджується представленим банком детальним розрахунком на а.с. 105-106.

Колегія звертає увагу, що у правовій позиції Верховного Суду України в справі № 6-2003цс15 зазначено, що, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи вищевикладене, стягнення на користь банку пені у розмірі 4000,0 грн., - колегія вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення на користь банку штрафів у розмірі 500,0 грн. та 3412,37 грн., оскільки пунктом 5.3 умов про надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які діяли на час укладення кредитного договору, передбачено, що вказані штрафи стягуються за порушення позичальником строків платежів (а.с.113-116). Отже, вищевказані штрафи є несправедливим подвійним нарахуванням неустойки.

Колегія наголошує, що відповідачі із заявами про застосування позовної давності до місцевого чи апеляційного судів не звертались, що стверджується матеріалами справи.

Також районний суд не звернув увагу на положення ч. 1 ст. 1 ГПК України, де закріплено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку, що провадження стосовно вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у сумі 544,95 грн.

Банком не представлено доказів на підтвердження факту оплати витрат на юридичну допомогу у сумі 3200,0 грн., тому вимога про стягнення на користь банку витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню у зв'язку з недоведеністю.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст.ст. 303, 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року - скасувати.

Провадження в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" - закрити.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за договором № ZRZRRZ06310126 від 27.02.2007 року, станом на 20.11.2013 року, у сумі 26208 грн. (двадцять шість тисяч двісті вісім) грн. 32 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 3304,62 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 16177,48 грн., заборгованість по комісії у розмірі 2726,22 грн., пені у сумі 4000,0 грн.

В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати в сумі 544 (п'ятсот сорок чотири) грн. 95 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді