1Справа № 335/6297/15-ц 2/335/115/2016
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2016 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Бойка О.Ю., при секретарі Крижко Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» заборгованість у розмірі 12 627,92 дол. США, що станом на 18.06.2015 року, згідно курсу НБУ, становить 273 394,49 грн. та судові витрати у розмірі 2 733,94 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.06.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0703/0607/64-235, згідно якого АКБ «ТАС-Комерцбанк» надав відповідачу грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 8 099,00 дол. США на строк з 27.06.2007 року до 26.06.2012 року.
Згідно умов вказаного договору, відповідач взяла на себе зобов'язання погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок та повернути отриманий кредит, виплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,5% за весь строк фактичного користування кредитом.
У порушення норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вищевказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 18.06.2015 року виникла заборгованість у розмірі 12 627,92 дол. США, що станом на 18.06.2015 року, згідно курсу НБУ, становить 273 394,49 грн.
02.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке у свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір факторингу №11, відповідно до якого клієнт відступив факторові свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах від боржників, які зазначені у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор набув права вимоги такої заборгованості від боржників.
Представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність представника ТОВ «Вердикт Фінанс», позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила.
Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, заперечень на позовну заяву до суду не надала.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, в тому числі і визнання таким порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
З'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозв'язок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 27.06.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0703/0607/64-235, згідно якого АКБ «ТАС-Комерцбанк» надав відповідачу грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 8 099,00 дол. США на строк з 27.06.2007 року до 26.06.2012 року.
Згідно умов вказаного договору, відповідач взяла на себе зобов'язання погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок та повернути отриманий кредит, виплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,5% за весь строк фактичного користування кредитом.
У порушення норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вищевказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 18.06.2015 року виникла заборгованість у розмірі 12 627,92 дол. США, що станом на 18.06.2015 року, згідно курсу НБУ, становить 273 394,49 грн.
02.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке у свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір факторингу №11, відповідно до якого клієнт відступив факторові свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах від боржників, які зазначені у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор набув права вимоги такої заборгованості від боржників.
Розмір заборгованості відповідача підтверджено відповідним розрахунком. Суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок є досвідним, відповідає фактичним обставинам справи, будь-яких інших розрахунків заборгованості матеріали справи не містять. Розрахунок заборгованості є письмовим доказом, який іншими доказами не спростований.
Відповідач ніяких заходів з погашення заборгованості за час розгляду справи не здійснювала, умови укладеного договору кредиту не оспорювала.
Позивач позовні вимоги не збільшував.
За вимогами ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.
Стаття 526 ЦК України визначає загальні умови виконання зобов'язання - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу.
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо в договорі визначена дата виконання кредитних умов, то виконання вимог здійснюється у встановлену дату.
Відповідно до ч.1 ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч.1 ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 1050 ЦК України встановлюється, що якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать.
Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ст.ст. 1054, 1055, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Враховуючи, що неналежне виконання позивачем зобов'язань за кредитним договором підтверджене доказами, та виходячи із встановлених ст.526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання і передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 12 627,92 дол. США, що станом на 18.06.2015 року, згідно курсу НБУ, становить 273 394,49 грн.
Згідно платіжного доручення №182 від 24.06.2015 року, позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати, а саме сплачений до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 2 733,94 грн.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» заборгованість за кредитним договором №0703/0607/64-235 від 27.06.2007 року у розмірі 12 627,92 дол. США, що станом на 18.06.2015 року, згідно курсу НБУ, становить 273 394,49 грн., судові витрати у розмірі 2 733,94 грн., а всього стягнути 276 128,43 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі неподання заяви про перегляд рішення набирає законної сили в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.Ю.Бойко