Справа № 159/4650/15-ц
Провадження № 2-р/159/1/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про роз"яснення судового рішення

04 лютого 2016 року м. Ковель Волинської області

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю заявниці представника позивача у цивільній справі - Кохан ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. справу за заявою представника позивача у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Мощенської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, - ОСОБА_2 - Кохан - ОСОБА_1 - про роз»яснення судового рішення, а саме: рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.11.15 р. у вищезазначеній цивільній справі,

в с т а н о в и в:

Заявниця 27.01.16 р. звернулась до суду із вищезазначеною заявою. Свою заяву обґрунтовує тим, що 09.11.15 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області у вищевказаній цивільній справі № 159/4 650/15 ц позов було задоволено частково. За рішенням суду було визнано за позивачем право власності на житловий будинок, розташований по вул. 1 го Травня, 20 у с. Мощеній Ковельського району Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_6, який помер 20.11.14 р.. У мотивувальній частині вказаного вище судового рішення зазначено, що позов є підставним за своєю суттю; закладаючи вимоги про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і господарськими спорудами, позивач надала докази про існування спірного нерухомого майна у вигляді вищевказаного житлового будинку. Житловий будинок є основною річчю, а будь - які господарські будівлі чи споруди у домоволодінні є речами, приналежними до основної речі. Однак, зазначає, що вищевказане судове рішення є незрозумілим для, зокрема, позивача, так як у його резолютивній частині зазначений тільки житловий будинок, на який за позивачем визнано право власності; не зазначені господарські будівлі та споруди, розташовані за тією ж адресою: вул. 1 го Травня, 20 у с. Мощеній Ковельського району Волинської області. Просить заяву задовольнити і роз»яснити вищевказане судове рішення у частині, що стосується визнання за позивачем права власності на господарські будівлі та споруди, розташовані за вищезазначеною адресою, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_6, який помер 20.11.14 р..

В судовому засіданні заявниця заяву підтримала, просить заяву задовольнити.

Інші заінтересовані особи, які брали участь у вищезазначеній цивільній справі, не з»явились, однак, суд вважає, що їх неявка не перешкоджає вирішенню порушеного перед судом питання.

Суд, заслухавши пояснення заявниці, вивчивши матеріали справи та вищезазначеної цивільної справи, що стосуються розглядуваного питання, приходить до висновку, що заява є підставною, її слід задовольнити у повному обсязі та роз»яснити вищезазначене судове рішення в частині, що стосується права на господарські будівлі та споруди, що розташовані за вищезазначеною адресою, мова про які ведеться у судовому рішенні.

Відповідно до змісту ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, зокрема, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Так, судове рішення не є виконаним або таким, строк пред'явлення якого до примусового виконання закінчився.

Як стверджується змістом позовної заяви, позов було закладено з позовною вимогою про визнання за позивачем права власності на житловий будинок № 20 з надвірними будівлями та господарськими спорудами по вул. 1 го Травня у с. Мощеній Ковельського району Волинської області (а. с. 2 5).

Згідно з копією техпаспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 20 по вул. 1 - го Травня у с. Мощеній Ковельського р - ну Волинської обл., що виготовлений ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» 05.11.15 р. (а. с. 79 83), мається в натурі житловий будинок А 1 із заг. пл. 51, 1 кв. м., житловою пл. - 31, 2 кв. м., що складається з 4 х кімнат, кладової та кухні. Відомостей про самочинне будівництво немає. Маються надвірні будівлі і господарські споруди, що знаходяться за цією ж адресою.

У мотивувальній частині судового рішення зазначено, що судом встановлено, що чоловік позивача ОСОБА_6 - мав у власності вказане вище домоволодіння, помер 20.11.14. р., після його смерті відкрилась спадщина, що прийнята позивачем.

Тобто, позов є підставним за своєю суттю і позивач, закладаючи вимоги про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і господарськими спорудами, надала суду докази про існування спірного нерухомого майна у вигляді вищевказаного житлового будинку. Житловий будинок є головною річчю, а будь - які господарські будівлі чи споруди у домоволодінні є речами, приналежними до головної речі.

А тому позов як підставний задоволений. У рішенні для того, щоб не виникало розбіжностей у формулюванні назви об»єкта нерухомості при подальшій його держреєстрації, зазначено про часткове задоволення позову та визнання права власності за позивачем в порядку спадкування за законом на такий об»єкт нерухомості як житловий будинок.

Вищезазначене посилання суду співвідноситься із положеннями ст. 186 ЦК України, за якою річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, слід враховувати, що під житловим будинком мається на увазі будівля, пристосована, зокрема, для постійного проживання людей, пов'язана із землею фундаментом. Житловий будинок може складатися власне із самого будинку або з будинку та інших приміщень, що забезпечують нормальне проживання в ньому людини (наприклад, гараж, погріб, сарай, відокремлений санвузол тощо). В цьому випадку будинок є головною річчю, а підсобні приміщення розглядаються як невід'ємна частина будинку (приналежність), і в разі його відчуження вони, за загальним правилом, також переходять у власність набувача.

З огляду на те, що саме по собі визнання за позивачем права власності в поряду спадкування на вказаний вище житловий будинок означає визнання за нею права власності на нього як головну річ, та на надвірні будівлі і господарські споруди як на приналежну річ, суд вважав, що формулювання позовної вимоги позивача про визнання за нею права власності на житловий будинок № 20 з надвірними будівлями та господарськими спорудами по вул. 1 го Травня у с. Мощеній Ковельського району Волинської області (а. с. 2 5), є зайвим.

Однак, суд погоджується, що зазначення у резолютивній частині судового рішення про часткове задоволення позовних вимог із визнанням за позивачем права власності на житловий будинок, розташований по вул. 1 го Травня, 20 у с. Мощеній Ковельського району Волинської обл., в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_6, який помер 20.11.14 р. у с. Мощеній Ковельського району Волинської обл., із зазначенням там же про відмову у задоволенні решти позову, робить судове рішення незрозумілим для осіб, які беруть участь у справі.

А тому заяву слід задовольнити повністю, роз»яснити судове рішення, зазначивши про те, що визнання права власності за позивачем на житловий будинок як на головну річ, означає визнання за нею ж одночасно права власності в порядку спадкування за законом і на господарські будівлі та споруди, розташовані по вул. 1 го Травня, 20 у с. Мощеній Ковельського району Волинської області (а. с. 2 5), як на невід'ємну частину будинку (приналежність), що за загальним правилом, також переходить у власність набувача. Посилання на відмову у задоволенні частини позовних вимог слід вважати таким, що підкреслює необов»язковість формулювання позовної вимоги про визнання права таким чином, як було сформульовано позивачем, з огляду на вищенаведене, та, відповідно, недоцільність, як вважав суд, зазначення про визнання права власності за позивачем в порядку спадкування і на головну річ, і на її приналежність.

На підставі наведеного, керуючись ст. 221 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити повністю.

Роз»яснити рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 09.11.15 р. у цивільній справі Ковельського міськрайсуду Волинської області № 159/4 650/15 ц провадження № 2/159/1 294/15, зазначивши, що визнання права власності за позивачем ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований по вул. 1 го Травня, 20 у с. Мощеній Ковельського району Волинської обл. як на головну річ в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_6, який помер 20.11.14 р. у с. Мощеній Ковельського району Волинської обл., означає визнання за нею ж одночасно права власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_6, який помер 20.11.14 р. у с. Мощеній Ковельського району Волинської обл., і на такі господарські будівлі та споруди, що зазначені у техпаспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 20 по вул. 1 - го Травня у с. Мощеній Ковельського р - ну Волинської обл., що виготовлений ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» 05.11.15 р., і знаходяться за адресою: вул. 1 го Травня, 20 у с. Мощеній Ковельського району Волинської області (а. с. 2 5), як на невід'ємну частину будинку (приналежність).

Вказівку на відмову у задоволенні частини позовних вимог позивача слід вважати викликаною тим, що, на думку суду, формулювання позовної вимоги про визнання за позивачем права власності і на головну річ, і приналежність, є зайвою; та зазначення про визнання права власності за позивачем в порядку спадкування і на головну річ, і на приналежність, суд вважав недоцільним.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської обл. через Ковельський міськрайсуд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_7