Справа №463/3211/16-ц
Провадження №2-о/463/97/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Львівська міська рада, про встановлення факту,-

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Личаківського районного суду м. Львова із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка ОСОБА_4 та жінки ОСОБА_1 без шлюбу в період з 1974 року по червень 2016 року.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи заявила клопотання про залишення заяви без розгляду у звязку з тим, що встановлення такого факту повязане з наступним вирішенням спору про право на нерухоме майно.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає да задоволення виходячи з наступного.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Аналіз ст. 3 ЦПК України свідчить про те, що у позовному та окремому провадженні мають місце різні об'єкти судового захисту. Зокрема, у окремому провадженні таким об'єктом є охоронюваний законом інтерес, тобто - у порядку окремого провадження встановлюються обставини, які є юридичними фактами, від встановлення наявності або відсутності яких у особи може лише виникнути, змінитися або припинитися певне суб'єктивне право. При цьому на момент розгляду справи суд встановлює наявність або відсутність певного юридичного факту, а саме право особа може отримати лише на підставі судового рішення, тобто - поза межами суду (наприклад - у нотаріуса в результаті оформлення свідоцтва про право на спадщину).

За змістом ст. 256 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів (зокрема - проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу) якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту роз'яснень, які містяться у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року „Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", вбачається, що відповідно до п. 5 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу з метою (в тому числі) спадкування за законом.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування за законом у четверту чергу.

Як зазначено у п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звертатися і суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов'язаний провести підготовчі дії, зокрема, з'ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Разом з тим, на даний час зібраними матеріалами справи не встановлено, окрім учасників процесу, іншого кола осіб, заінтересованих у вирішенні даної справи, а відповідно і наявність спору про право.

Таким чином, суд не вбачає правових підстав для залишення заяви без розгляду та продовжує розгляд справи в порядку окремого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 234, 235, 256 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання представника заінтересованої особи Львівської міської ради про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Львівська міська рада, про встановлення факту.

Суддя: Леньо С. І.