Справа № 375/1567/15-ц
Провадження № 2/375/37/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016 року Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нечепоренка Л.М., при секретарях Куць В.А. та Киричок В.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представників відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про встановленя факту проживання однією сім»єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, -

УСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася із вказаним позовом посилаючись на те, що вона та ОСОБА_8 з вересня 2008 року, в той час як він ще перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2, проживали однією сім»єю, вели спільний побут, бюджет, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов»язки. Шлюб з ОСОБА_2 29.09.09 був розірваний судом. Вони шлюб не встигли зареєструвати, так як ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 загинув.

Під час спільного проживання вона та ОСОБА_8 набули майно: згідно до договору купівлі-продажу від 13.05.15 спільно придбали трикімнатну квартиру, розташовану в АДРЕСА_1 та 09.07.15 грошові кошти на депозитному рахунку НОМЕР_1 в ПАТ «СБЕРБАНК». Так як вказане майно було придбане під час спільного проживання однією сім»єю без шлюбу, вважає, що у відповідності до ч.1 ст.74 СМ України воно належить їм на праві спільної сумісної власності. Просить суд встановити факт проживання однією сім»єю без шлюбу із ОСОБА_8 з 29.09.09 по ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати квартиру та грошові кошти на депозитному рахунку спільною сумісною власністю її та ОСОБА_8 та поділити вказане майно, при цьому визнати за нею право на ? частину квартири та на 1/2 частину грошових коштів на депозитному рахунку.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що з 2009 року вона почала проживати з ОСОБА_8, а на початку 2010 року він почав проживати постійно в її будинку, допомагав по господарству, на городі, спільно витрачали зароблені нею та ОСОБА_8 кошти на домашні потреби та на придбання побутової техніки, спільно відпочивали. Під час спільного проживання ОСОБА_8 за спільні кошти придбав трикімнатну квартиру, яку оформив на своє ім»я, так як він пояснив, що йому необхідно мати щось своє, тому що належний йому житловий будинок є спірним майном. Кошти вони відкладали із зарплат, пенсії ОСОБА_8, відгодовування свиней та отримуваної нею плати за оренду належної їй земельної ділянки. Оформленням документів займався за спільною згодою ОСОБА_8. Квартиру придбали спонтанно, ОСОБА_8 запропонували, він повідомив про це і вирішили купити, щоб у ОСОБА_8 було окреме житло. Знає, що ОСОБА_8 продав свій житловий будинок, про що написав розписку. Кошти від продажу будинку на придбання квартири не використовувалися. Вона дала 1/3 частину грошей особистих коштів на придбання квартири, так як ОСОБА_8 не вистачало необхідної суми. Кошти на депозит дала вона власні, але поклав ОСОБА_8 на своє ім»я.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що факт проживання однією сім»єю позивачки та ОСОБА_8 підтверджений показами свідків, актом обстеження депутатів від 14.09.15. Вони спільно витрачали зароблені кошти, разом харчувалися. Згідно до гл.8 Сімейного Кодексу майно, набуте під час спільного проживання - спільне. Вважає, що відповідачі та їх представники не довели, що квартира була придбана за кошти від продажу належного ОСОБА_8 житлового будинку та не доведений сам факт продажу вказаного будинку, так як розписка про отримання коштів в рахунок оплати за належний йому будинок належним чином не оформлена, відсутній договір купівлі-продажу чи попередній договір купівлі-продажу даного будинку. Тим паче, не доведено, що вказану розписку писав ОСОБА_8 Крім того, заява ОСОБА_8 до нотаріуса, що він купує квартиру одноособово, не перебуваючи ні в якому шлюбі, не передбачена законом і у вказаній заяві не вказано, за чиї кошти купується квартира. Просить визнати розписку про отримані кошти недопустимим доказом.

Представник відповідача - ОСОБА_6 позов не визнала та суду пояснила, що проживала з сином ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в належному останньому житловому будинку по АДРЕСА_2 до розірвання шлюбу, а потім ще деякий час після розірвання шлюбу - до 2012 року, залишаючись зареєстрованими в будинку. ОСОБА_8 мав намір продати даний будинок і купити квартиру для сина, але вона не дала згоди на продаж будинку до купівлі квартири, так як не знала, чи буде оформлена квартира на сина. Квартира по вул.Ентузіастів купувалася для сина, але ОСОБА_8 сказав, що квартира і машина «Субару» буде переписана на сина після його повноліття. При огляді розписки про отримання 31 тис. дол. США від ОСОБА_10 підтвердила, що розписка написана ОСОБА_8 власноручно і в ній мається його підпис.

Представник відповідачки - ОСОБА_7 позов не визнав та суду пояснив, що з причини продажу будинку відбувалися сварки ОСОБА_8 та їх батька ОСОБА_11, який подарував даний будинок ОСОБА_8. Після загибелі ОСОБА_8 він приїхав до позивачки і просив одяг для його вбрання. Вона дала костюм та 1 тис. грн. на поховання. Позивачка була на похованні, але обід відбувала окремо, в себе вдома. Побачив перший раз позивачку на проводах у 2014 році на кладовищі.

Відповідач ОСОБА_6 суду пояснив, що знав, що батько проживає з іншою жінкою, відвідував його за новим місцем роботи та проживання на ІНФОРМАЦІЯ_1. Проводили спільний відпочинок. Вважає, що батько купив квартиру для нього, так як вони їздили удвох дивилися квартиру і батько обіцяв переоформити квартиру на нього після його повноліття.

Представник відповідача - ОСОБА_6 суду пояснив, що у відповідності до ч.3 ст.57 СМ України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Вважає, що квартира придбана ОСОБА_8 за його власні (особисті) кошти, які він отримав від продажу належного йому на праві власності житлового будинку по АДРЕСА_2 в смт.Рокитне і який йому подарував батько - ОСОБА_11 Даний факт знайшов своє підтвердження під час судового слідства при допиті сторін, їх представників, свідків, наданими суду доказами у вигляді документів та інше. Тому претензії позивачки на ? квартири та депозитні кошти являються безпідставними і не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Твердження позивачки, що вона та ОСОБА_8 купили квартиру за спільні кошти спростовується тим, що при підрахунку коштів, які вони удвох отримали у вигляді заробітних плат, пенсії недостатньо даже для купівлі частини квартири, зареєстрованої на ОСОБА_8 А крім того, вони, як стверджує позивачка, придбали пральну машину, морозильну камеру, їздили на спільний відпочинок, ОСОБА_8 платив аліменти на неповнолітнього сина з заробітної плати та пенсії, тобто витрачали кошти. Також ОСОБА_8 у квітні 2015 року придбав автомобілі «Субару-Форестер» та «ВАЗ-2199», зареєстровані за ним 29.04.15 згідно наданих витягів з облікових карток територіального сервісного центру МВС в Київській області, що узгоджується із показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 та наданою ними розпискою про передачу 31 тис. дол. США ОСОБА_8 за проданий ним житловий будинок. Їх показання підтверджені заявою від 22.04.15 ОСОБА_8 голові органу опіки про надання дозволу на зміну реєстрації неповнолітнього сина ОСОБА_9 з АДРЕСА_2, так як він має намір продати будинок та одночасно придбати квартиру і оформити право власності на сина та заявою до приватного нотаріуса, що ОСОБА_6 у офіційному та громадянському шлюбі не перебуває, квартиру купує особисто. В той час як ОСОБА_8 з жовтня 2014 по серпень 2015 року отримав заробітної плати та пенсії біля 29 тис. грн., а позивачка згідно наданих довідок за рік отримала десь біля 20 тис. грн., чого замало для придбання вказаного вище майна. Інших доходів позивачкою суду не надано. Крім того, позивачкою не надано достатніх доказів для визнання судом факту спільного проживання, так як спільний відпочинок та ночівля в будинку позивачки не вказують на проживання однією сім»єю.

В судовому засіданні встановлено, що з січня 2010 року позивачка та ОСОБА_8 почали проживати постійно в її будинку, де ОСОБА_8 допомагав по господарству, на городі, спільно витрачали зароблені нею та ОСОБА_8 кошти на домашні потреби та на придбання побутової техніки, спільно відпочивали.

В березні-квітні 2015 року ОСОБА_10 та ОСОБА_8 домовилися про продаж житлового будинку, розташованого в смт.Рокитне по АДРЕСА_2, належного ОСОБА_8 на праві приватної власності і який йому, в свою чергу, у 2002 році подарував батько - ОСОБА_11.

22.04.15 ОСОБА_8, з метою продажу вказаного будинку і подальшого забезпечення житлом свого сина ОСОБА_9, звернувся до голови органу опіки і піклування Рокитнянської РДА за отриманням дозволу на продаж даного будинку, в якому був зареєстрований неповнолітній син ОСОБА_9, де вказав, що має намір продати будинок з одночасною купівлею квартири по вул.Ентузіастів.

Так як колишня дружина - ОСОБА_2 не надала згоди на продаж даного будинку, так як не була впевнена в забезпеченні житлом сина ОСОБА_9 в разі продажу будинку, ОСОБА_8 було відмовлено в наданні згоди на продаж будинку.

Маючи намір в подальшому все ж продати будинок, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_10 надати кошти в рахунок оплати за належний йому будинок, а саме - 1 тис. дол. США для надання завдатку за квартиру, а потім ще 30 тис. дол. США, за які він 13.05.2015 купив квартиру АДРЕСА_1 та яку оформив на своє ім»я. Згодом ОСОБА_8 пояснив синові, що вказану квартиру він переоформить на його ім»я по досягненні повноліття, що відповідач ОСОБА_6 та його законний представник підтвердили в судовому засіданні.

Твердження представника позивачки, що ОСОБА_8 придбав не ту квартиру, про яку йшла мова в заяві до голови опікунської ради, суд до уваги не приймає, так як в заяві був виказаний намір про придбання квартири, а яку саме купив ОСОБА_8, значення не має, так як пояснила представник відповідача - ОСОБА_2, син казав, це була краща квартира, чим та, про яку йшла мова в заяві.

В рахунок майбутнього продажу будинку, ОСОБА_8 також був переданий автомобіль «ВАЗ-2199», який ОСОБА_8 29.04.15 оформив на своє ім»я і в подальшому відчужив, що підтверджено наданими суду копіями реєстраційних карток.

Крім квартири за кошти, які ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_10, ОСОБА_8 придбав автомобіль «Субару-Форестер», який 05.05.2015 оформив на своє ім»я, що підтверджено наданою суду копією реєстраційної картки.

Тоді ж, 09.07.2015 ОСОБА_8 уклав договір з ПАТ «СБЕРБАНК», згідно до якого банк прийняв від ОСОБА_8 20 тис. грн.на депозитний рахунок НОМЕР_1 терміном до 09.10.15.

Аналізуючи пояснення сторін та їх представників, показання свідків та досліджені докази, суд приходить до висновку, що факт проживання однією сім»єю з січня 2010 року по 09.10.15року позивачки та ОСОБА_8 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, що підтвердили свідки: ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17, що позивачка та ОСОБА_8 почали проживати постійно в її будинку, де ОСОБА_8 допомагав по господарству, на городі, спільно витрачали зароблені нею та ОСОБА_8 кошти на домашні потреби та на придбання побутової техніки, спільно відпочивали.

Факт спільного проживання позивачки та ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердили:

Свідок ОСОБА_13, яка суду показала, що позивачка та ОСОБА_8 проживали неподалік від її будинку у позивачки. Жили добре, були завжди разом. Тримали свиней.

Свідок ОСОБА_14, що ОСОБА_8 і ОСОБА_5 знає давно, вони проживали в будинку позивачки. ОСОБА_8 почав проживати з позивачкою, коли йому виповнилося 51 рік. Вона їх познайомила. Проводили спільно з ними свята, були в гостях в їх будинку. ОСОБА_8 постійно проживав в будинку позивачки, спільно готували, вели разом господарство, робили ремонт в будинку. Тримали на продаж свиней, але останім часом у них свиней не було.

Свідок ОСОБА_15, що проживає поряд з позивачкою. Знає, що з нею проживав ОСОБА_8, вони держали багато свиней, їздили разом автомобілем. Чув від людей після смерті ОСОБА_8, що той продав будинок і купив квартиру.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що проживає через дорогу від позивачки. Бачила, що разом з позивачкою біля 4-х років проживає ОСОБА_8, вони разом обробляли город. Зробили огорожу, гараж, держали свиней. У дворі стояв червоний автомобіль.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що знає позивачку більше 20 років, а ОСОБА_8 з кінця 2009 року, Новий 2010 рік зустрічали спільно з позивачкою та ОСОБА_8, з якою він проживав постійно, вели спільний побут, коли позичала кошти в борг, то просила в обох. Вони тримали свиней, яких здавали.

Те ж підтвердили відповідач ОСОБА_6, що він приїздив до батька - ОСОБА_8 до житлового будинку по АДРЕСА_3, який проживав там і представник відповідачки - ОСОБА_3, що брат після розірвання шлюбу із ОСОБА_2 проживав з іншою жінкою по АДРЕСА_3, а саме з позивачкою, куди він після загибелі брата приїхав по одяг на поховання і яка дала 1 тис.грн. на поховання. Звідти ж він забрав належний братові автомобіль «ВАЗ-2105» і де зберігається автомобіль «Субару-Форестер», який позивачка не дала забрати.

Згідно ч.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - «При застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю».

Допитавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши докази по справі, суд важає, що позов підлягає задоволенню в частині визнання факту проживання однією сім»єю позивачки та ОСОБА_8 Інші позовні вимоги свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, тому підстав для їх задоволення немає.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-135цс13 по справі про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу та поділ майна: «Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об»єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім»ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об»єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У зв»язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім»єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною стороною. Виходячи з викладеного, без установлення факту створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту та бюджету не можливо визнати за позивачкою право власності на половину майна.

Суд вважає, що спірне майно - квартиру та кошти на депозитному рахунку, ОСОБА_8 придбав за кошти в сумі 31 тис. дол. США, отримані від свідка ОСОБА_10 в рахунок оплати за належний йому житловий будинок, розташований в смт.Рокитне по АДРЕСА_2, що підтверджено показаннями свідків ОСОБА_10, що вона передала 31 тис. дол. США в рахунок оплати за будинок та її сина ОСОБА_12, що він був присутнім при передачі коштів.

Так, свідок ОСОБА_10 суду показала, що в березні 2015 року вона домовилася з ОСОБА_8 про купівлю належного останньому житлового будинку в смт.Рокитне по АДРЕСА_2. За майбутню угоду ОСОБА_8 попрохав гроші частково наперед, так як мав намір купити синові, який був неповнолітнім і зареєстрований у даному будинку, квартиру і потім оформити договір купівлі-продажу житлового будинку. Зразу дала 1 тис. дол. США, як пояснив ОСОБА_8, на завдаток продавцям квартири і автомобіль ВАЗ-2199 вартістю 5 тис. дол. США і за цю суму ОСОБА_8 її продав, потім ще 30 тис. дол. США. За гроші ОСОБА_8 згодом 30.04.15року написав розписку, в якій вказав, що отримав гроші в сумі 31 тис. дол. США в рахунок оплати за належний йому житловий будинок. За автомобіль в розписці мова не йшла, так як не знали, що ОСОБА_8 загине. З 1 червня 2015 року син вселився в даний будинок і ОСОБА_8 сказав орендаторам перукарні в господарському приміщенні, що власником будинку вже є вона і щоб кошти за оренду передавали їй. Гроші за будинок брав особисто ОСОБА_8 за місцем проживання позивачки і перевірив на машинці, чи не фальшиві. Позивачка присутньою при передачі коштів не була, хоча була вдома, тільки зайшла і вийшла. Також не була присутньою при розмовах про продаж будинку. Були в них вдома 4 рази. Через місяць ОСОБА_8 зателефонував до неї і сказав, що вирішив оформити квартиру на себе, так як ОСОБА_5 сказала, що якщо я тебе вижену, куди ти підеш. За отримані кошти ОСОБА_8 купив квартиру та автомобіль «Субару», так як її син на прохання ОСОБА_8 купляв даний автомобіль в м.Біла Церква і на його ж прохання оформив автомобіль в МРЕО.

Показання вказаного свідка підтвердив свідок ОСОБА_12, що мати навесні домовилася із ОСОБА_8 про продаж належного тому житлового будинку в смт.Рокитне по АДРЕСА_2. Кілька разів купівля відкладалася, так як в будинку був зареєстрований неповнолітній син ОСОБА_8, а потім останній сам зателефонував і сказав, щоб йому дали частину коштів наперед, так як він має намір купити квартиру для сина та отримати дозвіл в адміністрації на виписку сина з будинку. Зразу дали 1 тис. дол. США, як пояснив ОСОБА_8, на завдаток продавцям квартири і автомобіль ВАЗ-2199 вартістю 5 тис. дол. США і за цю суму ОСОБА_8 його продав, потім ще 30 тис. дол. США. За гроші ОСОБА_8 30.04.15року написав розписку, в якій вказав, що отримав гроші в сумі 31 тис. дол. США в рахунок оплати за належний йому житловий будинок. З 1 червня 2015 року він вселився в даний будинок. Гроші за будинок брав особисто ОСОБА_8 за місцем проживання позивачки в будинку по АДРЕСА_3, перевірив на машинці, чи не фальшиві. За отримані кошти ОСОБА_8 купив квартиру та автомобіль «Субару», так як він на прохання ОСОБА_8 купляв даний автомобіль в м.Біла Церква і на його ж прохання зареєстрував автомобіль в МРЕО. Автомобіль «Субару» коштував 9 тис. дол. США. Попередній договір купівлі-продажу будинку нотаріально не оформляли, так як за оформлення необхідно було сплатити 16 тис. грн., а грошей вже не було.

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що вона із ОСОБА_12 з 1 червня 2015 року проживають в будинку, який раніше належав ОСОБА_8 Він привів їх у будинок, передав ключі від будинку та господарських приміщень. Знала, що батьки ОСОБА_12 заплатили ОСОБА_8 кошти за будинок без оформлення договору купівлі-продажу, так як той просив гроші наперед для купівлі квартири для сина. В липні 2015 року вона була на подвір»ї вказаного будинку, коли мимо проїздив ОСОБА_8 з сином і зайшов у двір, сказав, що з сином їздили прибирати у квартирі.

Факт продажу житлового будинку ОСОБА_8 також підтвердили:

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що проживає по сусідству з будинком ОСОБА_8 по вул.Тополевій з 2007 року. В тому будинку проживали ОСОБА_8, його дружина ОСОБА_20 та син ОСОБА_9. Восени 2009 року почалися сварки батька - ОСОБА_11 та сина ОСОБА_8 за перукарню біля будинку. Згодом у 2011 році ОСОБА_20 виїхала, а ОСОБА_8 ще до двох років проживав в будинку, так як бачив по вечорам світло. Після того, як в будинок вселилася квартирантка з дитиною, він виїхав з будинку. Це було десь влітку 2013 року. Побачив перший раз позивачку весною 2014 року, коли його з вокзалу підвіз ОСОБА_8 і спереду сиділа позивачка. Підвозив на автомобілі ВАЗ-2105 червоного кольору. Раніше він набирав ОСОБА_8 оголошення про продаж даного будинку і той сказав, що хоче купити синові квартиру. Згодом сказав, що купив квартиру на масиві цукрового заводу. Влітку 2015 року питав дозволу у ОСОБА_8 зрізати абрикосу і той сказав, що узгоджуй це питання з новим власником будинку.

Свідок ОСОБА_21 суду показала, що знала ОСОБА_8 і його дружину ОСОБА_20, так як працювала з ним в магазині. Часто бувала в будинку по вул.Тополевій, підтримувала дружні відносини з ОСОБА_20 поки та у 2012 році не виїхала з будинку. Раніше ОСОБА_8 виказував намір про продаж будинку, так як хотів купити дитині квартиру і щоб були кошти на навчання. Він був акуратний при веденні документів, дуже ретельно їх перевіряв.

Свідок ОСОБА_22 суду показала, що є сестрою ОСОБА_2, часто бувала в них в гостях в будинку. ОСОБА_8 раніше виказував бажання продати належний йому будинок по вул.Тополевій і купити квартиру синові дружини, а собі автомобіль «Нива». Пізніше стало відомо, що ОСОБА_8 продав будинок і купив квартиру, але вже їх спільному синові ОСОБА_9, а собі машину. До оформлення документів відносився добросовісно, як колишній військовий.

Свідок ОСОБА_23 - нотаріус, суду показала, що у травні 2015 року до неї звернувся для оформлення договору купівлі-продажу трикімнатної квартири по вул.Ентузіастів в смт.Рокитне ОСОБА_8, якого вона знала давно, із продавцями квартири. Так як ОСОБА_8 звернувся сам і надав документи, що шлюб у нього розірваний, вона попрохала написати заяву, що він не перебуває в зареєстрованому чи громадянському шлюбі і квартиру купує одноособово, тобто, як вона розуміла, за власні кошти. Вказана заява береться для того, щоб в подальшому не визнавали договір недійсним. В договорі вартість квартири вказана із експертної оцінки, тому вартість може бути і більшою чи меншою.

Суд вважає, що надана розписка покійного ОСОБА_8 про отримання ним коштів в сумі 31 тис. дол. США від ОСОБА_10 є підтвердженням отриманих коштів, так як у відповідності до ст.1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі і на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Суд розцінює вказану розписку як договір позики до укладення основного договору, а саме -купівлі-продажу, так як за вказані кошти ОСОБА_8 придбав квартиру та автомобіль.

На думку суду, твердження позивачки, що квартира придбана за кошти, які вона та ОСОБА_8 заощадили під час спільного проживання, заперечив представник відповідача - що при підрахунку коштів, які вони удвох отримали у вигляді заробітних плат, пенсії недостатньо даже для купівлі частини квартири, зареєстрованої на ОСОБА_8 А крім того, вони, як стверджує позивачка, придбали пральну машину, морозильну камеру, їздили на спільний відпочинок, ОСОБА_8 платив аліменти на неповнолітнього сина з заробітної плати та пенсії, тобто витрачали кошти. Також ОСОБА_8 у квітні 2015 року придбав автомобілі «Субару-Форестер» та «ВАЗ-2199», зареєстровані за ним 29.04.15року згідно наданих витягів з облікових карток територіального сервісного центру МВС в Київській області, що узгоджується із показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 та наданою ними розпискою про передачу 31 тис. дол. США ОСОБА_8 в рахунок оплати за належний йому житловий будинок.

Як вбачається із наданих документів про отримувану заробітну плату та пенсію ОСОБА_8 та відрахування з неї, в тому числі в рахунок аліментів, останній з жовтня 2014 року по вересень 2015 року отримав біля 29 тис. грн., а позивачка за той же час біля 20 тис. грн..

В той же час за незначний період часу - квітень-травень 2015 року ОСОБА_8 на своє ім»я оформив договір купівлі-продажу квартири вартістю більше 145 тис. грн. та автомобіля «Субару-Форестер» вартістю, зі слів ОСОБА_12, 9 тис. дол. США, що еквівалентно на час придбання більше 200 тис. грн.. Також на своє ім»я ОСОБА_8 в той же час зареєстрував автомобіль «ВАЗ-2199», вартість якого, зі слів ОСОБА_12, складає 5 тис. дол. США, що еквівалентно на час реєстрації біля 100 тис. грн.. Тобто за квітень-травень 2015 року ОСОБА_8 витрачено більше 400 тис. грн.. Крім того, 09.07.15року ним укладений договір депозитного рахунку у розмірі 20 тис. грн..

Навіть якщо взяти аналогічну заробітну плату позивачки та ОСОБА_8, то за час спільного проживання, тобто з січня 2010 року, ними було отримано біля 250 тис. грн., чого недостатньо для придбання зареєстрованого на ОСОБА_8 майна у вигляді квартири, автомобілів та депозитного рахунку.

Якщо ж співставити отриману суму ОСОБА_8 від ОСОБА_10 в сумі 31 тис. дол. США, що еквівалентно на час отримання більше 620 тис. грн. і на вказані кошти ОСОБА_8 мав можливість придбати дане майно.

Інших доказів про дохід, крім заробітних плат, пенсії ОСОБА_8, позивачкою суду не надано, а отримані нею в рахунок оплати за оренду землі 5 тис. грн., суттєво не вплинули на отримані доходи.

Згідно з положеннями ч.1, 2 ст.21 СМ України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім»єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов»язків подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.36 СМ України шлюб є підставою для виникнення прав та обов»язків подружя.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст.74 СМ України якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ним за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності.

У ч.2 вказаної статті вказано, що на майно? що є об»єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Ст.60 СМ України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Аналогічна вимога мається у ч.3 ст.368 ЦК України, що майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.3 ст.57 СМ України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Тобто, аналізуючи вищенаведені норми закону та докази по справі, суд приходить до висновку, що квартира та кошти на депозитному рахунку були особистою власністю ОСОБА_8, які він придбав за кошти, які були отримані ним від ОСОБА_10, тобто були набуті ним не від спільного проживання з позивачкою,їхніх спільних або індивідуальних трудових зусиль, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об»єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету, а від відчуження належного йому ще до спільного проживання житлового будинку, хоча і без укладання відповідного договору купівлі-продажу, який мав намір укласти в майбутньому і належали особисто йому, так як договору між позивачкою та ОСОБА_8 про визнання вказаних коштів та майна також власністю позивачки чи спільною сумісною власністю, суду не надано і цього вона в судовому засіданні не підтвердила, хоча і знала про продаж будинку та написання відповідної розписки, що підтвердила в судовому засіданні.

Керуючись ст.57, 60, 74 СМ України, ст.368 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-135цс13, ст.ст.10.11,60,88,209,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

1. Встановити факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_8 однією сім»єю з січня 2010 року по 10.09.2015 року.

2. Відмовити в задоволенні позову в частині:

- визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_8 трикімнатної квартири, розташованої в АДРЕСА_1;

-визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_8

Вікторовича грошових коштів на депозитному банківському рахунку НОМЕР_1 в ПАТ «СБЕРБАНК» згідно заяви-договору ОСОБА_8 № 3549/980/Р від 09.07.2015 року.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині поділу спільного сумісного майна, а саме -

- визнання за ОСОБА_5 права власності на ? частину квартири, розташованої в АДРЕСА_1 та

на ? частину грошових коштів на депозитному банківському рахунку НОМЕР_1 в ПАТ

«СБЕРБАНК».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання до Рокитнянського районного суду апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлено 01.02.16.

Суддя