Справа № 417/1676/15-ц
Провадження № 2/417/61/16
РІШЕННЯ

Іменем україни

"28" січня 2016 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Сурніної Л.О.,

за участі секретаря Грибєнік О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,-

в с т а н о в и в:

27.11.2015 позивач звернувся до Марківського районного суду Луганської області з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне.

В 2014 році за своєю адресою: АДРЕСА_1 позивач прописав ОСОБА_2, яка являється йому далекою родичкою. Відповідачка була вимушена покинути свою домівку у м.Красний Луч, у зв'язку із бойовими діями, які там відбувалися. У вересні 2015 року ОСОБА_2 забрав її син погостити, але назад вона не повернулася та залишилася проживати за своєю попередньою адресою у м.Красний Луч, де на даний момент вона і зареєстрована. Позивач неодноразово вимагав її приїхати, щоб знятися з реєстрації за адресою проживання позивача, але вона постійно відмовляється, аргументуючи це своїм слабким станом здоров'я.

У зв'язку із викладеним, просить суд виписати відповідачку з належного позивачу будинку АДРЕСА_1

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні пред'явленому позову, просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибула, повідомлена про дату, час та місце розгляду шляхом направлення судової повістки за адресою вказаною позивачем, але повістка була повернута поштовим відділенням. З приводу відсутності іншої адреси відповідача суд вважає за можливе розглянути позовну заяву за відсутністю відповідачки.

Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником домоволодіння АДРЕСА_1 Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с.2).

Відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована позивачем за вищезазначеною адресою у 2014 році. Однак, у вересні 2015 року ОСОБА_2 поїхала до свого сина та залишилася проживати за своєю попередньою адресою у м.Красний Луч, де на даний момент вона зареєстрована і відмовляється виписатися з адреси позивача.

Відповідно до акту про не проживання, яке надано позивачем до матеріалів справи, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані та дійсно проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.3). Крім того, в даному акті зазначено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає за даною адресою з вересня 2015 року і місце її знаходження - м.Красний Луч Луганської області (а.с.3).

Згідно довідки виконкому Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області від 08.12.2015 року за №5809, що перебуває в матеріалах справи, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, але на території Бондарівської сільської ради не мешкає з вересня 2015 року (а.с.11).

Таким чином, відповідно до наданих позивачем доказів, які перебувають в матеріалах справи, підтверджено факт не проживання відповідача за адресою позивача з вересня 2015 року.

У відповідності до ст.150 ЖК України визначено, громадяни, які мають у приватній власності будинок або квартиру, користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.

Згідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-якої дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності зі ст. 71 ЖК України, у випадку тимчасової відсутності наймача або членів його родини, за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців, а якщо наймач або члени родини були відсутні по поважних причинах понад шість місяців, цей строк може бути продовжений судом.

Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до матеріалів справи (акт про не проживання, довідка виконкому Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області), що також підтверджено поясненнями позивача, наданими в судовому засіданні, відповідач не мешкає у АДРЕСА_1 вересня 2015 року. На момент звернення позивача до суду із вказаним позовом, строк відсутності відповідача за вказаною адресою становить три місяці.

Доказів тому факту, що між позивачем та відповідачем є інша домовленість, окрім встановленого ч.2 ст.405 ЦК України строку відсутності понад один рік, позивачем суду не надано.

Вимоги щодо усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном відповідно до вимог ст.391 ЦК України, позивачем не заявлено.

За таких обставин, суд не вбачає законних підстав для задоволення заявлених вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного, Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 212 - 215, ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 386, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст. 41 Конституції України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Судя: Л.О.Сурніна