Справа № 161/7372/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А.В.
Провадження № 22-ц/773/1221/16 Категорія: 2 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю. ,

суддів - Грушицького А.І., Свистун О.В.,

при секретарі Перебойчуку Р.В.,

з участю:представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про визнання недійсним правочину, за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2016 року про забезпечення позову,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2016 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Перший український міжнародний банк» (далі- ПАТ «ПУМБ») про визнання недійсним правочину задоволено.

Оголошено заборону відчуження нежитлового приміщення /А-5/ № 29 загальною площею 97,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до моменту ухвалення рішення у цій справі.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, відповідач ПАТ «ПУМБ» подало апеляційну скаргу на цю ухвалу, в якій просить скасувати вищевказану ухвалу як таку, що постановлена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нову - про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржувана ухвала - скасуванню з переданням питання на новий розгляд до суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на дійсних обставинах справи та відповідних нормах матеріального і процесуального права, а тому з ним колегія суддів не може погодитися в повній мірі.

Частинами 1 та 3 ст.151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов може забезпечуватися забороною вчиняти певні дії.

За змістом вищенаведених норм закону забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому, при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи 08 червня 2016 року суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ПУМБ», де вона в порядку захисту права власності просила визнати недійсним правочин по набуттю ПАТ «ПУМБ» права власності на спірне нежитлове приміщення по АДРЕСА_1, яке належало ОСОБА_4, покликаючись на набуття нею права власності на це приміщення на підставі визнаної судом мирової угоди між нею та ОСОБА_4, а також просила застосувати наслідки недійсності правочину.

Отже, позивач зазначає, що предметом спору є правочин, відповідно до якого ПАТ «ПУМБ» - відповідач у справі, набуло право власності на спірне нежитлове приміщення, що, як видно із матеріалів справи, попереднім власником ОСОБА_4 було передане в іпотеку банку .

Однак, суд, вживши заходи забезпечення позову, не з'ясував усіх обставин справи, зокрема щодо самого предмета спору, а саме, який правочин оспорює позивач у даному позові, чи всі особи залучені до участі у справі, який характер правовідносин виник між сторонами, а отже не переконався у наявності між сторонами дійсного спору та реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Таким чином, колегії суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо задоволення заяви позивача про забезпечення позову є передчасним, не обгрунтованим та не в повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону, тому доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу і є всі підстави, передбачені ст. 312 ЦПК України, для скасування оскаржуваної ухвали і передачі питання про вжиття заходів забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2016 року в даній справі скасувати і передати питання про вжиття заходів забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді: