Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Галіцької А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира звернулася ОСОБА_1 із позовом, в якому зазначила, що23 вересня 1989 року Житомирським міським відділом ЗАГС між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб (актовий запис № 2276).

Позивач просить суд розірвати їх спільний з відповідачем шлюб та змінити її прізвище на дошлюбне «ОСОБА_1», в обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона з ОСОБА_2 має різні характер, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що вони тривалий час як родина не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім»я розпалася остаточно та примирення є неможливим.

У судове засідання позивач не з'явилася, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що підтримує свої позовні вимоги повністю.

Відповідач до суду не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, де вказав, що проти розірвання шлюбу не заперечує.

За таких обставин суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, 23 вересня 1989 року Житомирським міським відділом ЗАГС між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб (актовий запис № 2276), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 6).

Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя.

З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення.

Згідно зі ст.56 СК України, кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Виходячи з викладеного та відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, яка бажає їх припинення.

Суд також переконаний у тому, що є підстави для відновлення після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища позивача, оскільки вона, відповідно до ст.113 СК України, має на це право.

Керуючись ст.ст.109, 110, 112 СК України, ст.ст.3, 10,11, 60, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Шлюб, що укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та зареєстрований 23 вересня 1989 року Житомирським міським відділом ЗАГС (актовий запис № 2276) - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 відновити її дошлюбне прізвище - ОСОБА_1.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. П. Сингаївський