Рішення

Іменем України

Справа № 712/13619/15-ц

Провадження 2/712/401/16

02 лютого 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого /судді - МАРЦІШЕВСЬКОЇ О.М.

при секретарі Вдовенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 28.02.2013 року відповідачка позичила у позивача 200000 гривень, що становило еквівалент на момент отримання позики 25000 доларів США. Позику зобов'язалася повернути не пізніше 31.08.2013 року у сумі в національній валюті України в розмірі, що становитиме еквівалент 25000 доларів США по курсу НБУ на день розрахунку. Зазначенй факт підтверджується власноручно підписаним ОСОБА_2 договором позики з вказівкою в ньому про отримання зазначеної суми коштів до його підписання. В якості забезпечення позову між сторонами 28.02.2013 року був укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки квартири АДРЕСА_1. Відповідачка в порушення договірних зобов'язань ухиляється від повернення позики, тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг в сумі 577220, 00 грн., що еквівалентно 25 000 доларів США на день пред'явлення позову, також просить покласти на відповідачку судові витрати по оплаті судового збору.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задоволити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, з запереченнями до суду не зверталась.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства.

Відповідно до договору позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості ( ст.1046 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 28.02.2013 року відповідачка позичила у позивача 200000 гривень, що становило еквівалент 25000 доларів США. Позику зобов'язалася повернути не пізніше 31.08.2013 року у сумі в національній валюті України в розмірі, що становитиме еквівалент 25000 доларів США по курсу НБУ на день розрахунку. Зазначенй факт підтверджується підписаним сторонами договором позики з вказівкою в ньому про отримання відповідачкою зазначеної суми коштів до його підписання.

В якості забезпечення позову між сторонами 28.02.2013 року був укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки квартири АДРЕСА_1, відповідно до п.1.1. договору іпотеки, іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем своїх зобов'язань по договору позики, одержати задоволення за рахунок переданого в заставу майна переважно перед іншими позикодавцями іпотекодавця.

31.12.2013 року ОСОБА_1 направив на адресу відповідачки вимогу про повернення боргу за договором позики, дана вимога відповідачкою була отримана під розписку 02.01.2014р., однак залишена без виконання.

Відповідно до ст.ст.15,30 ЦК України обставини в цивільній справі зясовуються на засадах змагальності. Кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України 18.09.2013 року у справі № 6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.638 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідачем був укладенний договір позики та прийняття позичальником відповідних зобов'язань. Підписанням договору про отримання позики, фактом отримання і використанням позики на свій розсуд позичальником підтверджено, що останній у повному обсязі сприймав умови договору і прийняв на себе зобов'язання щодо їх виконання. Договір є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч.1,2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки обгрунтовані на законі та відповідають умовам укладеного сторонами договору, до стягнення з відповідача підлягає борг за договором позики від 28.02.2013 року в сумі 577220,00 грн., що еквівалентно 25000 доларів США згідно з п.1 договору позики від 28.02.2013р. Згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

Також до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати по оплаті судового збору 5772,20 грн., відповідно до ст.88 ЦПК України, якою передбачено, що стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені судові витрати по справі.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено ст.224 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст., 16, 190, 526, 527, 530, 611, 625, 1047, 1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 577220,00 грн., судові витрати 5772,20 грн., всього стягнути 582992,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції в 10-ти денний строк з моменту проголошення, відповідачем у випадку залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий