УхвалА

іменем україни

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), ОСОБА_11, ОСОБА_12, яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_16, про визнання права на отримання житла за касаційною скаргою представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - ОСОБА_17 - на рішення апеляційного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 та інші позивачі звернулися до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вони є мешканцями будинку АДРЕСА_1 і відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 18 липня 2001 року «Про затвердження будинків, які підлягають реконструкції або реставрації у м. Києві у 2001 році», розпорядження Ватутінської районної державної адміністрації у м. Києві від 9 вересня 2001 року «Про реконструкцію житлового будинку по АДРЕСА_1» та експертного висновку мають право на відселення з цього будинку. Вказували, що вони проживають в умовах, небезпечних для життя і здоров'я, з незалежних від них причин, внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів, які не виконали розпорядження щодо їх відселення з квартир.

Уточнивши позовні вимоги, позивачі просили суд визнати їх право на безпечні і здорові умови проживання, право на отримання житла, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, жилою площею не менше норм жилої площі, передбачених ЖК УРСР, а також забов'язати Деснянську районну у м. Києві державну адміністрацію забезпечити кожного з них окремими житловими приміщеннями (квартирами), житловою площею не менше ніж передбачено нормами житлового законодавства України.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року позов задоволено частково. Визнано право ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на безпечні і здорові умови проживання. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року рішення районного суду в частині задоволення позовних вимог про визнання права на безпечні і здорові умови проживання скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник позивачів - ОСОБА_17, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати й залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову про визнання права на безпечні і здорові умови проживання, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що відповідачі у цій справі є неналежними, і до цього ж висновку дійшов районний суд, оскільки відповідач - це особа, на яку вказує позивач як на порушника своїх прав. Проте відповідачі: Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація; Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація прав позивачів не порушували, а встановлено, що Київська міська державна адміністрація своїм розпорядженням від 16 листопада 2011 року № 2127 «Про капітальний ремонт жилого будинку АДРЕСА_1» скасувала свої попередні розпорядження про реконструкцію і виселення будинку АДРЕСА_1, яке в судовому порядку залишено без змін.

Отже, рішення апеляційного суду є законним і обгрунтованим й підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - ОСОБА_17 - відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик