АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/7111/14-ц 22-ц/774/420/К/16
Справа № 216/7111/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/420/К/16 суддя Ковтун Н.Г.
Категорія 54 (ІV) Доповідач - Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.

за участю: секретаря - Петренко К.І.

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП ВТОРМЕТ" на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 05 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП ВТОРМЕТ" про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року Прокурор Центрально-Міського району м. Кривого Рогу звернувся з позовом в інтересах ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП ВТОРМЕТ», поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. ОСОБА_1 в ході судового розгляду самостійно підтримала позов, збільшила позовні вимоги та просила скасувати наказ від 22.04.2013 року за №22-04/1 про її звільнення; поновити її на посаді машиніста крану з 22.04.2013 р. та стягнути з відповідача на її користь заборгованість із виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 46719,36 грн., та моральну шкоду в розмірі 25 000, 00 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що прокуратурою Центрально-міського району м. Кривого Рогу в ході розгляду звернення колективу працівників ТОВ "ДП Втормет" проведено перевірку в порядку нагляду за додержанням законів, в результаті якої було встановлено порушення трудових прав громадян, в тому числі і її. Наказом від 22.04.2013 р. за №22-04/1 ОСОБА_1 було звільнено без попередження за ст.40 п.1 КЗпПУ без виплати всіх сум належних при звільненню, крім того ОСОБА_1 з наказом ознайомлена не була, його не підписувала. Директор ТОВ "ДП Втормет" пояснив, що спірний наказ не підписував, в результаті чого 18.09.2013 р. до ЄРДР було внесено відомості за правовою кваліфікацією ч.1 ст.358 КК України за фактом підроблення наказу №22-04/1 від 22.04.2013 р. про звільнення працівників ТОВ "ДП Втормет".

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 05 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Скасовано наказ № 22-04/1 від 22.04.2013 року про звільнення ОСОБА_1 з посади машиніста крану Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП Втормет» за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням посади.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді машиніста крану Товариства з обмеженою відповідальність «ДП Втормет».

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальність «ДП Втормет» на користь ОСОБА_1 заборгованість із виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 46719,36 грн. та моральну шкоду в розмірі 25000,00 грн.

Суми стягнуто без урахування податків та обов'язкових платежів.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача, посилався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність обставин справи, які суд визнав встановленими. Зокрема, на думку представника відповідача, суд першої інстанції помилково прийняв до уваги витяг з кримінального провадження № 0003422 до ЄРДР 18.09.2013 р. було внесено відомості за правою кваліфікацією ч.1 ст.358 КК України за фактом підроблення наказу №22-04/1 від 22.04.2013 р. про звільнення працівників ТОВ "ДП Втормет", вважаючи його доказом того, що ОСОБА_1 не була ознайомлена наказом про звільнення та не підписувала його. Однак, на думку представника відповідача, суд першої інстанції приходячи до такого висновку, не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 не приймала участі у розгляді вказаного кримінального провадження, отже відсутні підстави для застосування в даному випадку вимог ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також представник відповідача зауважив на невідповідності висновку суду про те, що відповідачем визнано в судовому засіданні, що наказ № 22-04/1 від 22.04.2013 р. він не підписував, звільнення позивача було здійснено незаконно, оскільки такий висновок суду спростовується висновком судової почеркознавчої експертизи спірного наказу, проведеної в рамках справи № 216/2731/14-ц,, яка підтвердила що підпис на наказі про звільнення працівників ТОВ «ДП Втормет» №22-04/1 від 22.04.2013 року виконаний саме директором ОСОБА_2 Крім того, представник відповідача вважає, що поза увагою суду залишився той факт, що 10.02.2013 р. відповідачем в межах своїх повноважень було видано наказ № 10-02/1 від 10.02.2013 р. «Про скасування посади в штатній чисельності ТОВ «ДП Втормет», яким в серед іншого позивачку було попереджено про майбутнє звільнення з 22.04.3013 р. Вказаний наказ не було оспорено позивачкою. Разом з тим, позивачка відмовилася підписувати вказаний наказ та попередження про майбутнє звільнення в зв'язку із скороченням штату, що підтверджується Актом № 1 від 15.02.2013 р.

Також представник відповідача вважає, що судом не обґрунтовано розмір стягнутого середнього заробітку, оскільки розрахунок середнього заробітку, здійснений відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100, як і сама довідка, складена належним чином в матеріалах справи відсутні, жодних відомостей про період, за яким обчислюється середня заробітна плата, та про виплати, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати матеріалах справи немає. Також представник відповідача зауважив на тому, що суд першої інстанції скасовуючи спірний наказ, припустився порушення норм процесуального права, оскільки зі змісту оспорюваного наказу вбачається, що ним було звільнено, крім позивачки, ще 7 працівників, а саме машиніста крану ОСОБА_4, машиніста КУ ОСОБА_5, машиніста екскаватора ОСОБА_6, газорізальника ОСОБА_7, слюсаря-ремонтника ОСОБА_3, майстра ОСОБА_8, майстра ОСОБА_9 Отже суд вирішив питання про права вказаних осіб, які самостійних вимог у даній справі не заявляли та навіть не були залучені до участі у справі в якості третіх осіб на стороні позивача або відповідача, більш того, пред'явили кожен окремі позови про скасування спірного наказу в цілому. Крім того, представник відповідача вважає, що ОСОБА_1 подано вказаний позов з пропуском місячного строку позовної давності, при цьому питання щодо поновлення вказаного строку не порушувалось. Також представник відповідача вважає, що суд, задовольняючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, не врахував вимоги розумності та справедливості, до того ж вважає, що позивачем не доведено позовних вимог і в цій частині.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 наказом № 22-04/1 від 22.04.2013 року звільнена з посади машиніста крана за п.1 ст.40 КЗпПУ, в зв'язку із скороченням посади, з наказом позивач ознайомлена не була (а.с.4,5).

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0003422 до ЄРДР 18.09.2013 р. було внесено відомості за правою кваліфікацією ч.1 ст.358 КК України за фактом підроблення наказу №22-04/1 від 22.04.2013 р. про звільнення працівників ТОВ "ДП Втормет" (а.с.6).

Згідно ст. 40 п.1 КЗпП України, трудовий договір може бути розірвано власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з порушення відповідачем трудового законодавства у відношенні до ОСОБА_1, що тягне за собою поновлення позивача на роботі та відповідно стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також щодо непропуску позивачем строку на звернення до суду із даним позовом.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали даної справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності фактів порушення трудових прав позивача, проте не може погодитись із висновком суду першої інстанції про дотримання позивачем строку звернення до суду.

У відповідності ст.233 КЗпП України працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 разом з іншими звільненими працівниками в травні 2013 року звернулась до прокуратури Центрально-Міського району м. Кривого Рогу з колективною заявою щодо проведення перевірки дотримання законодавства про працю та притягнення до відповідальності винних осіб (а.с.58-69). Отже слід дійти висновку про обізнаність позивача щодо оспорюваного наказу, а отже і про порушення її трудових прав протягом більше року до звернення до суду із вказаним позовом (02.10.2014 року), що свідчить про пропуск позивачем встановленого місячного строку для звернення із вказаним позовом до суду. Клопотання про поновлення даного строку позивачка не подала.

З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України наданих в п. 4 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року встановлені статтями 228, 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Розглядаючи трудові спори після їх попереднього розгляду в КТС, суд з'ясовує і обговорює додержання і причини пропуску як для десятиденного строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, так і тримісячного строку звернення до КТС (ст.225 КЗпП), якщо останньою він не був поновлений.

Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Коли пропущений десятиденний строк не буде поновлено, заява відповідно до ст.85 ЦПК України і ст.228 КЗпП України залишається без розгляду.

Отже враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 звернулась до суду із пропуском місячного строку для звернення із вказаним позовом, при цьому не заявляла клопотання щодо поновлення цього строку, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог.

На вказані норми та фактичні обставини справи суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а рішення суду підлягає скасуванню, відповідно до п.3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП ВТОРМЕТ" задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 05 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП ВТОРМЕТ" про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: