УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Іваненко Ю.Г., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в особі Дзержинської філії, Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про припинення дій, які порушують право та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом до відповідачів про припинення дій, які порушують право та зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 липня 2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано КП «Жилкомсервіс» привести у відповідність систему опалення місць загального користування за адресою: АДРЕСА_1 до закладених у проекті архітектурно-конструктивних проектів.

Зобов'язано КП «Жилкомсервіс» здійснити заходи щодо утеплення місць загального користування будинку АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2015 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 липня 2015 року скасовано в частині зобов'язання КП «Жилкомсервіс» до приведення системи опалення місць загального користування за адресою: АДРЕСА_1 у відповідність до закладених архітектурно-конструктивних та інженерних проектів та до їх утеплення, а також в частині стягнення з КП «Жилкомсервіс» на користь держави 243 грн 60 коп. судового збору.

Відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про зобов'язання вчинити певні дії.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить звільнити її від сплати судового збору посилаючись на похилий вік та скрутний майновий стан та скасувати оскаржувані рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 липня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову та рішення апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2015 року скасувати повністю, ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до правил ч. ч. 1 і 3 ст. 82 ЦПК України і ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_2 є ветераном праці, дитиною війни, має пенсійний вік та враховуючи майновий стан особи, яка подала касаційну скаргу, вважаю, що клопотання слід задовольнити і звільнити її від сплати судового збору.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання дій щодо нарахування заборгованості та зобов'язання припинити нарахування заборгованості з опалення місць загального користування, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що система опалення будинку працює, а тому позивач повинна сплачувати за вказані послуги відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Вирішуючи спір в частині зобов'язання відповідачів укласти з позивачем договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що такий спосіб захисту цивільних прав не передбачений ст. 16 ЦК України та суперечить положенням ст. 203 цього Кодексу щодо вільного волевиявлення учасників правочину.

Ухвалюючи рішення про відмову у зобов'язанні вчинити певні дії, апеляційний суд виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів невідповідності системи опалення будинку архітектурно-конструктивним та інженерним рішенням.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій були допущені порушення норм процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст. 82, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2015 року

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в особі Дзержинської філії, Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про припинення дій, які порушують право та зобов'язання вчинити певні дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Ю.Г. Іваненко