Справа № 647/2806/15-ц
№ провадження 2/647/62/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого: Захарчук В.В.

при секретарі: Соболь Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Берислав справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Реєстраційна служба Бериславського РУЮ про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 та визнання права власності на даний будинок. Дане мотивовано тим, що 25.07.2013р. між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку. В підтвердження своїх намірів щодо придбання зазначеного будинку позивач передав відповідачу обумовлену вартість будинку кошти в розмірі 10 000грн. в свою чергу відповідач надав позивачу розписку від 25.07.2013р. про отримання зазначеної суми в рахунок придбаного будинку та правоустановчі документи на будинок. З вказаного часу позивач вступив в фактичне користування і володіння належним відповідачу будинком. Позивач вважає, що фактично відбулося виконання сторонами зазначеного договору. Однак відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, а тому позивач вимушений звернутися до суду про визнання дійсним договору-купівлі продажу будинку та визнання права власності за ним на зазначений будинок.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені вимоги з підстав викладених в позові.

Відповідач в судове засідання не з,явився, про день та час розгляду справи належним чином повідомлений про що свідчать надані суду поштові повідомлення.

Представник третьої особи в судове засідання не з,явився, суду надана заява з проханням розглянути справу у їх відсутність.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, надані доказами, оцінивши їх в сукупності прийшов до думки, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 25.07.2013р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, в підтвердження чого відповідач видав власноручно написану розписку про продаж будинку та отримання за нього обумовленої суми грошей.

Предметом позову є визнання договору купівлі-продажу частини будинку дійсним з підстав, передбачених ст.. 220 ЦК України та визнання права власності на зазначене нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст.. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку / квартири/ або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно із ч.3 ст. 640 ЦК України, договір який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України, передбачено, якщо недійсність правочину встановлена законом такий правочин є нікчемним. У випадках, встановлених ЦК України нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ст.. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Таким чином, закон надає суду право визнати дійсним договір, який через недодержання сторонами вимог закону про його нотаріальне посвідчення є нікчемним.

Однак, правила ст.. 220 ЦК України щодо можливості визнання договору купівлі-продажу дійсним не поширюється на договори купівлі-продажу, предметом яких є земельні ділянки, єдиний майновий комплекс, житлові будинки / квартири/ або інше нерухоме майно, оскільки такий правочин підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації оскільки момент вчинення такого правочину, відповідно до положень ст.ст. 210, 640 ЦК України пов,язується з державною реєстрацією, тому правочин є неукладеним і таким, що не породжує для сторін прав та обов,язків.

Разом з тим , як зазначалося вище, ч.2 ст. 220 ЦК України надає право суду визнати дійсним нікчемний договір, а не договір, який не є укладеним. Саме на це звернув увагу Пленум Верховного Суду України у п.13 постанови « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р..

У зв,язку з цим, не будучи укладеним, договір купівлі-продажу нерухомого майна не може бути визнаний судом дійсним на підставі ст.. 220 ЦК України, а тому відсутні й правові підстави для визнання права власності на це майно, а таким чином позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 213-218 ЦПК України, ст..ст. 220, 215, 640, 657 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 та визнання права власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Бериславський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Захарчук