САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/6402/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2016 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3, та Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту приживання однією сімєю зі спадкодавцем більше пяти років, -

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем більше пяти років, заінтересована особа: ОСОБА_2, Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора. В обґрунтування заяви заявник зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 до 30.03.1998 року. На момент розірвання шлюбу вони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1. Квартира була кооперативною, членом ЖБК №301 була заявник, пайові внески належали тільки їй. Незважаючи на те, що їхній з ОСОБА_4 шлюб був розірваний, вони продовжували проживати однією сімєю та вести спільне господарство. 20.11.2003 року їй виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1, тому з цього часу вона з ОСОБА_4 проживали в належній їй на праві власності квартирі. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. В 2011 році вона придбала на своє імя квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та 28.02.2011 року знялася з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_3 та зареєструвалася за адресою: АДРЕСА_4. Але фактичне місце проживання вона не змінила, тобто залишилася проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказані обставини підтверджуються довідкою ЖБК №301. 2002 року її чоловік ОСОБА_4 почав хворіти. В нього була виявлена хвороба серця. Стан його здоровя почав погіршуватися і приблизно з 2005 року він був визнаний інвалідом 2-ї групи. ОСОБА_4 регулярно проходив курси стаціонарного лікування та постійно перебував на диспансерному обліку під наглядом лікаря. В 2007 році в чоловіка була додатково встановлена хвороба мозку на фоні атеросклерозу та гіпертонічної хвороби. В 2013 році ОСОБА_4 захворів на подагру та, як її наслідок, подагричну нефропатію з сечовим синдромом. За станом здоровя він не міг виконувати навіть незначну хатню роботу, не міг самостійно відвідувати лікарню тощо. Потребував постійного догляду. 01.12.2014 року ОСОБА_4 була встановлена перша група інвалідності безстроково, що підтверджується міжрайонної кардіологічної МСЕК №2. Крім того в довідці зазначено, що ОСОБА_4 потребує постійного стороннього регулярного догляду. З квітня 1998 року позивача з ОСОБА_4 був спільний бюджет, вони вели спільне господарство. Оскільки позивачу в останні роки було тяжко доглядати за ОСОБА_5 до них прийшов проживати їх син ОСОБА_5. ОСОБА_4 помер 09.01.2015 року. Вони із сином вирішили, що спадщину буде приймати заявник, однак вона із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулася. Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно в СТ «Ікарус» на території Любимівської сільської ради в м. Дніпропетровську, гараж №54 в гаражному кооперативі «Восход» в м. Дніпропетровську та грошовий вклад. В листопаді 2015 року заявник звернулась до Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, як спадкоємець четвертої черги, але постановою нотаріуса від 17.11.2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, а також не була зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою та не надала доказів проживання з ним однією сімєю більше ніж 5 років. Заявник просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт її проживання однією сімєю з ОСОБА_4, який помер 09.01.2015 року в період з квітня 1998 року по 09 січня 2015 року за адресою: вул. Космонавтів, 4/159 в м. Дніпропетровську.

В судове засідання заявник та її представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити на підставі обставин, викладених у заяві.

Представник заінтересованої особи - Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала вимоги в повному обсязі та пояснила, що заявник дійсно проживала з померлим однією сімєю.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, попитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 09.01.2015 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №596349 від 12.01.2015 року (а.с.18).

Заявник звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, однак постановою нотаріуса від 24 березня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини, а також не була зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою та не надала доказів проживання з ним однією сімєю більше пяти років (а.с. 22).

Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.11.2003 року власником АДРЕСА_5 є ОСОБА_1 (а.с. 4), 28.02.2011 року вона була знята з реєстрації за вищевказаною адресою, однак місце мешкання не змінювала, що підтверджується довідкою ОК «ЖСК-301» (а.с.23).

З 28.04.1979 року по 30.03.1998 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копіями свідоцтв про укладення та розірвання шлюбу (а.с. 6-7).

Як вбачається з довідки №54 від 23.11.2015 року, виданої головою ОК «ЖСК-301» ОСОБА_1 в період з 18.05.1981 року по 09.01.2015 року проживала однією сімєю з ОСОБА_4 за адресою вул. Космонавтів, 4/159 в м. Дніпропетровську та місце мешкання не змінювала (а.с. 24).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 підтвердили той факт, що заявник ОСОБА_1 з 1981 року по момент смерті ОСОБА_4 проживала з ним однією родиною, вели спільне господарство та фактично знаходилися у шлюбних відносинах.

Як вбачається з копії спадкової справи після смерті ОСОБА_4, із заявою про прийняття спадщини крім заявника та її сина ніхто не звертався (а.с. 53-54).

Враховуючи викладені обставини, суд знаходить доведеним факт проживання заявниці ОСОБА_1 однією сімєю з квітня 1998 року по 09 січня 2015 року із ОСОБА_4, який помер 09.01.2015 року, за адресою: АДРЕСА_6.

Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству й тягне для заявника юридичні наслідки, які мають для нього значення.

Приймаючи рішення про встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем, суд не визнає за заявником права власності на спадкове майно та не позбавляє осіб, віднесених до іншої черги спадкування, права звернутися у встановленому законом порядку із заявою про прийняття спадщини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 54-60, 88, 169, 209, 212-215, 256, 259 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання в період з квітня 1998 року по 09.01.2015 року ОСОБА_1 однією сімєю з ОСОБА_4, який помер 09.01.2015 року, за адресою: АДРЕСА_6.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.П.Румянцев