Справа № 357/9734/15-ц Головуючий у І інстанції Рябченко Л. А.
Провадження № 22-ц/780/650/16 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 30 21.01.2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 січня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Даценко Л.М.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 2 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувсядо суду із вказаним вище позовом,який надалі уточнив і мотивував тим, що 29 вересня 2014 року у м.Біла Церква в районі критого ринку у дворі житлового будинку стався конфлікт між ним та відповідачем, в ході якого останній побив його, завдавши тілесних ушкоджень у вигляді субкапітального перелому шийки правого стегна зі зміщенням. Його було доставлено каретою швидкої допомоги до лікарні, а пізніше прооперовано і здійснено протезування правого кульшового суглобу. В результаті завданої травми він близько місяця перебував у лікарні та більше чотирьох місяців ходив на милицях. Завдані йому тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

Вказував, що за наслідками його побиття у відношенні відповідача порушено кримінальну справу за ст.128 КК України, яка в даний час розглядається Білоцерківським міськрайонним судом.

Посилався, що в результаті злочинних дій відповідача він перебував на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні № 2 із 29 вересня по 22 жовтня 2014 року і йому проведена операція ендопротезування правого кульшового суглобу. Під час перебування в лікарні він витратив 2501,46 грн. на придбання лікарських засобів та 11500 грн. на придбання набору для цементного протезування кульшового суглобу, а всього витрачено 14058,96 грн., які має відшкодувати відповідач. Крім того, йому також завдана моральна шкода, яка полягає у отриманні травми, перенесенні сильного фізичного болю, психічному стресі та суттєвому погіршенні стану здоров'я, порушенні його звичного режиму життя, бо він до цього часу ходить на милицях і не може влаштуватися на роботу. Після уточнення вимог оцінив завдану моральну шкоду в розмірі 35000 грн. У зв'язку з наведеним просив стягнути із відповідача на його користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 14058,96 грн., моральну шкоду в розмірі 35000 грн. та судові витрати.

Рішенням Більцерківського міськрайонного суду Київської області від 2 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Ухвалено стягнути із відповідача на користь позивача завдану матеріальну шкоду в розмірі 11500 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн. та судові витрати. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким його вимоги задоволити у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права. Скаргу мотивує тим, що його вимоги про стягнення 14056 грн. є доведеними, бо він надав усі необхідні документи суду. Крім того, суд невірно визначив розмір моральної шкоди не врахувавши глибину та тривалість його моральних страждань.

В суді апеляц інстанції ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити та скасувати рішення Більцерківського міськрайонного суду Київської області.

Відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлений про час розгляду справи, до суду не з'явився, його представник ОСОБА_4 подала заяву про відкладення розгляду справи, не надавши доказів про поважність причин неявки, що згідно ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 вересня 2014 року близько 10 години 30 хв. поблизу будинку № 60 по бульвару 50-річчя Перемоги у м.Біла Церква Київської області ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_2 і з невідомих причин почав сварку, в ході якої завдав останньому удар кулаком в обличчя від якого той впав на бетонну плиту, отримавши тілесні ушкодження у вигляді субкапітального перелому шийки правого стегна зі зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи №471/Д від 26 листопада 2014 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

У відношенні відповідача ОСОБА_3 було порушене кримінальне провадження №0004592 за ст.128 КК України.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 2 червня 2015 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрите у зв'язку з тим, що обвинувачений є пенсіонером і у відношенні його неможливо застосувати покарання, передбачені санкцією ст.128 КК України.

Також судом встановлено, що у зв'язку із отриманими тілесними ушкодженнями позивач перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Білоцерківської міської лікарні № 2 із 29 вересня по 22 жовтня 2014 року з діагнозом: вигляді субкапітального перелому шийки правого стегна зі зміщенням. 9 жовтня 2014 року йому проведена операція ендопротезування правого кульшового суглобу. Хворому проводилися перев'язки, призначалися знеболюючі, антикоагулянтна і антибактеріальна терапія. Хворий пересувається за допомогою милиць з дозованим навантаженням на праву культю. Виписаний в задовільному стані на амбулаторне лікування.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що в результаті протиправних дій ОСОБА_3, позивачу було завдано тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості у вигляді субкапітального перелому шийки правого стегна зі зміщенням, наслідком чого стало проведення операції і тривале лікування, що у свою чергу завдало позивачу фізичного болю і моральних страждань, змін у житті, а також потягло витрати на лікування.

При цьому суд виходив з того, що завдану позивачу моральну і матеріальну шкоду має відшкодувати відповідач, тобто особа, з вини якої таку шкоду завдано.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Спірні правовідносини регулюються ст.1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.1167 моральна шкода, завдана особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Колегія суддів погоджується із визначеним смудом розміром матеріальної шкоди 11500 грн., поскільки саме на вказану суму надано оригінали документів про понесення позивачем витрат. Суд обгрунтовано виходив з того, що позивач не довів належними засобами доказування факт заподіяння йому матеріальної шкоди в розмірі 14058,96 грн.

Проте, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд допустив порушення норм матеріального і процесуального права.

Так, стягуючи на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2000 грн., суд не врахував приписи ч.3 ст.23 ЦК України, відповідно до положень якої розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зокрема судом першої інстанції не було враховано обставини справи, а саме, що отримана позивачем травма та послідуюча операція по протезуванню суглоба завдала йому значного фізичного болю. Позивач відповідно до медичної карти зазнав фізичного болю внаслідок травми і послідуючої складної операції і постійно отримував знеболювальні, що у свою чергу підтверджує його доводи про глибину фізчних та душевних страждань.

Крім того, судом не враховано, що в результаті травми і операції позивач близько місяця перебував у лікарні, а потім перебував на амбулаторному лікуванні і більше чотирьох місяців вимушений був пересуватися на милицях. Тобто, у позивача відбулися вимушені зміни у житті, що обмежували можливість реалізаціх ним своїх здібностей та можливостей у житті.

Отже, з огляду на приписи ст.23 ЦК України, колегія суддів прийшла до висновку, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, не відповідає встановленим судом обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру грошового відшкодування моральної шкоди.

Оцінюючи всі докази у їх сукупності і взаємозв'язку, в тому числі доведеність того факту, що позивач зазнав глибоких фізичних та душевних страждань в результаті травми і лікування, у його життя відбулися значні зміни в результаті тривалого лікування, що обмежили його у вільному пересуванні і змінили спосіб життя, ступінь вини відповідача, який завдав моральної шкоди, колегія суддів вважає за необхідне визначити відшкодування моральної шкоди з урахуванням глибини та ступеня фізичних та душевних страждань позивача та вимог розумності і справедливості в розмірі 20000 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що вимоги про стягнення 14056 грн. матеріальної шкоди є доведеними, бо він надав усі необхідні документи суду безпідставні.

З матеріалів справи вбачається, що в ході розгляду справи суд звертав увагу позивача на необхідність надання оригіналів документів на підтвердження понесених ним витрат в розмірі 2501,46 грн., а також відповідно до ст.10 ЦПК України, сприяючи позивачу у налданні доказів ухвалою від 15 жовтня 2015 року надав час для надання оригіналів документів та продовжив розгляд справи до 20 жовтня 2015 року, а потім і до 2 листопада 2015 року. Проте позивач ні 20 жовтня, а ні 2 листопадпа 2015 року не надав суду підтверджуючі документи. За таких осбтавин суд обгрунтовано задоволив позов щодо відшкодування матеріальної шкоди частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 2 листопада 2015 року в частині розміру стягнутої моральної шкоди змінити, стягнувши із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 20000 гривень.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: