Справа № 209/1011/15-ц
Провадження № 2/209/63/16
РІШЕННЯ

Іменем України

02 лютого 2016 року м. Дніпродзержинськ

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участю секретаря Драгунцевої С.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Ленінського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_5, про визнання батьківства, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати його батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати Ленінський відділ РАЦС Дніпропетровського МУЮ виключити відомості про ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, як батька дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з актового запису про народження № 401, зробленого в книзі реєстрації народжень 24 березня 2009 року; зобов'язати Ленінський відділ РАЦС Дніпропетровського МУЮ внести зміни до актового запису № 401, зробленого в книзі реєстрації народжень 24 березня 2009 року, зазначивши його батьком дитини ОСОБА_6 та змінивши прізвище дитини з ОСОБА_6 на Вишневську, а по-батькові з Євгенівни на Владиславівну.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що він з 2008 року знайомий по роботі з ОСОБА_5, а з літа 2008 року між ними зав'язалися близькі стосунки. Вони приховували їх, оскільки на той час він перебував у шлюбі з ОСОБА_8, а ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з відповідачем - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 народила дочку ОСОБА_6, батьком якої у свідоцтві про народження був зазначений відповідач. У квітні 2010 року шлюб між ОСОБА_5 та відповідачем був розірваний. Через деякий час він також припинив шлюбні стосунки зі своєю дружиною, а у травні 2012 року він пішов з сім'ї та з листопада 2012 року почав проживати разом з ОСОБА_5 та її дочкою ОСОБА_6. Шлюб між ним та ОСОБА_11 був розірваний 24 лютого 2014 року. 02 квітня 2014 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, її шлюбне прізвище ОСОБА_5. Після звернення відповідача до суду з позовом про призначення йому тривалих побачень з дочкою, його дружина - ОСОБА_5 повідомила йому, що батьком ОСОБА_6 є він, а не відповідач, який фізично не може мати дітей. Він переконаний, що саме він є рідним батьком ОСОБА_6.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Також зазначив, що він відмовився від проведення експертизи, щоб не виникли проблеми в Апеляційному суді, бо він вважає, що відповідач буде подавати апеляційну скаргу і апеляція буде призначати нову експертизу. Окрім раніше наданих до суду доказів він більше не може нічого додати на підтвердження своїх вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 не визнала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд відмовити у їх задоволенні. Пояснила, що її довіритель відмовився проводити експертизу, бо на відміну від позивача, йому нічого доказувати не потрібно, він за документами є батьком дитини, тому на підставі ст. 61 ЦПК України він звільнений від обов'язку доказування даної обставини.

Представник відповідача Ленінського відділу РАЦС Дніпропетровського МУЮ в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без участі представника Ленінського відділу РАЦС Дніпропетровського МУЮ.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, причину неявки до суду не повідомила.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим за наступних підстав:

В ході судового розгляду встановлено, що у період з 23 листопада 2002 року до 07 грудня 2011 року ОСОБА_5 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, під час перебування в якому, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у них народилась ОСОБА_6, що підтверджується копією рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2011 року, копією свідоцтва про народження, актовий запис № 401, копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 125.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно ч. 2 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказуванню.

Згідно до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Відповідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позивачем до суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що він є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, від проходження судово-генетичної експертизи він відмовився.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 128 СК України, ст.ст. 3, 10, 61, 88, 158, 212, 213, 215 ЦПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Ленінського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_5, про визнання батьківства - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.Л. Шендрик