Провадження № 2/522/461/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в подальшому уточнивши її, до ОСОБА_2, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», та просить стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 45 103, 68 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 600, 00 грн., а також суму пені за прострочення виконання зобовязання за період з 10 січня 2015 року по 01 липня 2015 року у розмірі 10 956, 32 грн., та суму моральної шкоди у розмірі 2 500, 00 грн.; стягнути ОСОБА_2 на його користь суму моральної школи у розмірі 2 500, 00 грн.

При цьому, позивач посилається на те, що 12 вересня 2014 року близько 12:45 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Богдан», д/н НОМЕР_1 по вул. Черняховського, 9 в м. Одесі, не вибрав безпечну швидкість руху та не врахував дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить позивачу. У звязку з цим, вищевказаним автомобілям були заподіяні механічні пошкодження. Вина водія ОСОБА_2 в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2014 року.

Також позивач вказує, що оскільки автомобіль «Богдан», д/н НОМЕР_1 був застрахований ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», він 13 жовтня 2014 року звернувся до відповідача з заявою про виплату йому страхових витрат у розмірі 45 103, 68 грн. Однак, до цього часу відповідачем не було перераховано вищевказаної суми, у звязку з чим позивач просить також стягнути пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за період з 10 січня 2015 року по 01 липня 2015 року у розмірі 10 956, 32 грн., а також витрати на проведення експертизи у розмірі 600, 00 грн.

Також ОСОБА_1 зазначає, що крім матеріального збитку, йому була заподіяна моральна шкода, що виражається в душевних стражданнях з приводу вищезазначеного, сильного нервового та емоційного потрясіння внаслідок неможливості протягом тривалого часу використовувати власний транспортний засіб. Вважає, що перенесена психічна травма настала саме в результаті скоєного ДТП, і оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 5 000, 00 грн., та просить стягнути її у рівних частинах з відповідачів.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні не визнав позовні вимоги ОСОБА_1 та вказав, що позивачем жодним чином не обґрунтована сума завданої моральної шкоди. У останнє судове засідання відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомляв.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, прийнявши до уваги докази, наявні у матеріалах справи, вислухавши думки представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 12 вересня 2014 року близько 12:45 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Богдан», д/н НОМЕР_1 по вул. Черняховського, 9 в м. Одесі, не вибрав безпечну швидкість руху та не врахував дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1

В результаті зіткнення автомобіль НОМЕР_2, що належить на праві власності позивачу, зазнав механічних ушкоджень у вигляді деформації заднього бамперу, крамки багажника, задньої правої фари, заднього правого крила та вітрового скла, про що свідчить відповідна довідка видана ДАІ ОСОБА_1 12 вересня 2014 року та протокол огляду автомобіля від 16 травня 2015 року.

Вина водія ОСОБА_2 в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2014 року, якою він був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Тому, причинно-наслідковий зв'язок між вищевказаною дорожньо-транспортною пригодою та механічними ушкодженнями, спричиненими автомобілю позивача є наявним. Неправомірними діями відповідача автомобілю НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 було завдано матеріальну шкоду.

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність автомобіля «Богдан», д/н НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно полісу №АІ/3442213.

13 жовтня 2014 року позивач звернувся до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» з заявою про отримання страхового відшкодування, що відповідає вимогам ст. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Проте, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» не проводила експертизу для встановлення вартості ремонтних робіт для відновлення пошкодженого автомобіля, а також не здійснила на користь позивача відповідних страхових виплат.

Тому, в подальшому, ОСОБА_1 звернувся до експертної компанії «Карекс Груп» для проведення експертного автотоварознавчого дослідження.

Згідно звіту №462-05-15 від 16 травня 2015 року вартість матеріальної шкоди спричиненої автомобілю позивача внаслідок ДТП від 12 вересня 2014 року склала 45 103, 00 грн. Однак, вищевказана сума не була сплачена відповідачем ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована, а сам ОСОБА_2 не надавав згоди на самостійне відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, то вимоги позивача про стягнення суми страхового відшкодування саме до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Тобто, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» повинна виплатити позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 45 103, 68 грн., чого в порушення ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зроблено не було.

Крім того, у судовому засіданні доведено, що позивач поніс додаткові витрати по оплаті експертизи для визначення завданої шкоди автомобілю у розмірі 600, 00 грн. згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №462/05 від 16 травня 2015 року.

Таким чином, суд вважає доведеними вимоги позивача щодо стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 45 103, 68 грн. та суму витрат на проведення експертизи у розмірі 600, 00 грн.

Враховуючи положення п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» повинно було в термін не пізніше 10 січня 2015 року, сплатити на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 45 103, 68 грн.

Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Облікова ставка НБУ за період з 10 січня 2015 року по 05 лютого 2015 року становить 14 % річних (подвійна облікова ставка 28 %); за період з 06 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року становить 19, 5 % річних (подвійна облікова ставка 39 %); за період з 04 березня 2015 року по 01 липня 2015 року становить 30 % річних (подвійна облікова ставка 60 %)

Так, сума пені за період з 10 січня 2015 року по 01 липня 2015 року становить 10 956, 32 грн., яка підлягає стягненню з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то за п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу була заподіяна моральна шкода, що виражається в душевних стражданнях з приводу вищезазначеного, а також сильного нервового та емоційного потрясіння внаслідок неможливості протягом тривалого часу використовувати власний транспортний засіб.

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тому, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди частково, виходячи із принципу розумності та справедливості, та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 500, 00 грн.

У той же час, суд вважає необґрунтованою вимогу позивача в частині стягнення моральної шкоди з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», оскільки стягнення такої шкоди з страхової компанії не передбачена законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Керуючись п. 4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 8, 20 Закону України «Про страхування», ст. ст. 36, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 15, 16, 22, 1166, 1187 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 61, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» () на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 45 103 (сорок пять тисяч сто три) грн., суму пені за прострочення виконання зобовязання за період з 10 січня 2015 року по 01 липня 2015 року у розмірі 10 956 (десять тисяч девятсот пятдесят шість) грн. 32 коп. та суму витрат на проведення експертизи у розмірі 600 (шістсот) грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у розмірі 500 (пятсот) грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.Б. Свячена