Справа №587/217/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/293/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В. ,

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі, -

в с т а н о в и л а:

Звертаючись з позовом ОСОБА_3 просила стягнути з ТОВ АФ «Косівщинська» на її користь 2636 грн. 95 коп., з них заборгованість з орендної плати за 2011-2013 року у сумі 2005 грн. 54 коп., 3% річних у сумі 120 грн., інфляційне збільшення заборгованості у сумі 511 грн. 41 коп.; розірвати договір оренди землі; стягнути з відповідача на її користь витрати на судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Зазначає, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Також посилається на те, що суд першої інстанції не врахував підстав для розірвання договору оренди землі, зокрема систематичність несплати орендної плати.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,72 га, розташованої на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.14), що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, виданого 20 січня 2000 року на підставі рішення Косівщинської сільської ради Сумського району.

10 січня 2005 року між ОСОБА_3 та ТОВ АФ «Косівщинська» був укладений договір оренди землі. Відповідно до умов зазначеного договору ОСОБА_3 надала ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» у строкове платне користування земельну ділянку строком на 5 років (п. 8 договору) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,72 га, яка розташована на території Косівщинської сільської ради, на умовах сплати даним товариством орендної плати у розмірі 442 грн., що становить 1,5% від грошової оцінки землі (п.10 договору) і яка вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця (п.12 договору) обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п.11 договору) (а.с. 11-12).

Крім того, п. 14 цього договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз у два роки, зокрема, в разі змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, а пункт 21 договору передбачає, що у разі несплати орендної плати у строки визначені Договором, справляється пеня в розмірі 0,01% від невиплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 36 вказаного Договору його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною договірних зобов'язань, а також з інших підстав, визначених законом.

14 вересня 2006 року вищевказаний договір оренди землі було зареєстровано у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № 85.

Земельна ділянка була передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду згідно Акту приймання - передачі від 15 вересня 2006 року (а.с. 12).

14 вересня 2009 року між позивачем та відповідачем до вищевказаного договору оренди землі було укладено додатковий договір, який 12 жовтня 2010 року за №97 зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» (а.с. 10).

Пунктом 1.2 зазначеного додаткового договору викладено в новій редакції п. 8 договору оренди землі та строк оренди збільшено до 10 років, а пунктом 1.3 додаткового договору внесено зміни до п. 9 договору оренди землі та визначено, що орендна плата вноситься в розмірі 1083 грн. 75 коп. за рік, що становить 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю).

Як вбачається з видаткових касових ордерів №101233 та №101234, та визнали сторони, ОСОБА_3 було 10 грудня 2013 року двома платежами по 1712 грн. 89 коп. виплачено 3425 грн. 78 коп. орендної плати за 2011 - 2013 роки (а.с. 35-36).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що орендна плата за 2013 рік була виплачена ОСОБА_3 своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки виплачена останній із порушеннями визначених договором строків, однак у повному обсязі з урахуванням інфляційних збитків та пені. А отже, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що факт несвоєчасної сплати орендної плати за спірні періоди не може свідчити в даному випадку про систематичне невиконання стороною договірних зобовязань і не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, орендна плата за 2013 рік була виплачена ОСОБА_3 своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки виплачена 10 грудня 2013 року, тобто із порушеннями визначених договором строків, однак теж у повному обсязі з нарахуванням інфляційних та пені на загальну суму 3425 грн. 78 коп. (а.с. 35-36).

З урахуванням індексів інфляції та умов укладених між сторонами договору оренди землі та додаткового договору до договору оренди землі орендна плата за користування належною позивачці земельною ділянко становить: за 2011 рік 1133 грн. 60 коп. (1083, 75 * 104,6 %); за 2012 рік 1083 грн. 75 коп.; за 2013 рік 1089 грн. 17 коп. (1083,75 * 100,5%).

Згідно умов договору розмір пені становить: за 2011 рік з 31 грудня 2011 року по 10 грудня 2013 року (1133,60 * 711 днів * 0,01%) = 80 грн. 60 коп.; за 2012 рік з 31 грудня 2012 року по 10 грудня 2013 року (1083,75 * 345 днів * 0,01%) = 37 грн. 39 коп.

З урахуванням 15% ПДФО відповідно до вимог ст. 168 Податкового кодексу України до виплати ОСОБА_3 станом на 10 грудня 2013 року належало: за 2011 рік (1133, 60 грн. + 80,60 грн. =1214, 20 грн. - 182,13 грн. податку) = 1032, 07 грн.; за 2012 рік (1083, 75 грн. + 37, 39 грн. = 1121, 14 грн. - 168, 17 грн. податку) = 952, 97 грн.; за 2013 рік (1089, 17 грн. - 163, 38 грн. податку) = 925, 79 грн., а всього 2 910, 83 грн.

Отже, загальна сума розміру орендної плати, яка підлягала виплаті позивачу за 2011-2013 роки становить 2 910, 83 грн., фактично ж виплачено останньому 3425 грн. 78 коп., що більше ніж належало до сплати.

Розрахунок представника позивачки орендної плати з врахуванням індексів інфляції починаючи з 2006 року є помилковим, так як законних підстав застосовувати до обумовленої сторонами у додатковому договорі, який набрав чинності 18 липня 2011 року, річної орендної плати індексів інфляції за попередні періоди, тобто з 2006 року, не вбачається.

Судом було встановлено, що на день звернення до суду з даним позовом права позивача фактично були відновлені, у подальшому аналогічних порушень відповідачем допущено не було. Крім того, протягом грудня 2013 року грудня 2014 року з вимогою про сплату заборгованості з орендної плати позивачка та її представник до відповідача не зверталися.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що в даному випадку відсутній факт систематичного невиконання відповідачем договірних зобовязань, який міг би бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

Таким чином, фактів систематичної несплати ТОВ АФ «Косівщинська» орендної плати та фактів невиконання відповідачем обовязків, передбачених статтями 24 і 25 Закону «Про оренду землі», судом першої інстанції та апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, доводи апелянта висновків суду не спростовують та не містять посилань на порушення норм матеріального чи процесуального права, які б потягли ухвалення незаконного рішення, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -