АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №623/165/16-ц Головуючий суддя І інстанції Вергун І. В.
Провадження № 22-ц/790/3262/16 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І., Гуцал Л.В.,

при секретарі - Сотніковій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів за порушення виконання зобов'язання,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів за порушення виконання зобов'язання.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09 жовтня 2013 року, який набрав чинності 24 жовтня 2013 року, відповідачів по справі визнано винними у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначено кримінальне покарання. Цим вироком задоволено цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди і стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку 252 832,00 гривень матеріальної шкоди і 10 000,00 гривень моральної шкоди.

Оскільки відповідачі по справі несвоєчасно виконують вирок суду в частині цивільного позову, просить суд стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 солідарно 165 815,00 гривень інфляційних витрат, 17 702,00 гривні трьох відсотків річних за порушення виконання зобов'язання.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає ті самі обставини, на які посилалася в своїй позовній заяві. Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги правову позицію Верховного Суду України по цивільній справі № 6-113 сц 2014 від 01.10.2014 року згідно якої відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов'язанням. Також судом не враховано положення ч. 2 ст.625 України. Зі змісту цієї норми закону нарахування інфляційних витрат на суму боргу трьох процентів річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09 жовтня 2013 року,який набрав чинності 24 жовтня 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 визнано винними у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, призначено кримінальне покарання. Стягнуто з ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4 в солідарному порядку 252 832,00 гривні матеріальної шкоди та моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, а всього 262 852 гривні.

Із листа ВДВС Ізюмського МРУЮ у Харківській області № 13619 від 15 жовтня 2015 року вбачається, що відповідачами сплачено 1 131,64 гривні ( а.с.11-16).

Відповідачем, ОСОБА_4, згідно з оригіналами чеків сплачено 928,00 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд виходив із того, що до спірних правовідносин не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Судова колегія погоджується з висновками суду.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Цією статтею регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина п'ята статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов'язальних правовідносин. З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 року № 6-2491цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

У Х ВА Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -