Справа № 645/8762/13-ц
Провадження № 4-с/645/5/16
УХВАЛА

Іменем України

25 січня 2016 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.

При секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконними дії та неправомірною бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою про визнання незаконними дії та неправомірною бездіяльність державного виконавця. В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначив, що 19 лютого 2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова було ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, та стягнуто 3% річних від простроченої суми за договором позики від 27.09.2010 року в розмірі 19778 грн. 16 коп., що еквівалентно на час ухвалення рішення 738 доларам США, а також пеню у розмірі 19778 грн. 16 коп., а також судові витрати. На виконання цих рішень, 24 червня 2015 року у Фрунзенським районним судом м. Харкова по зазначеній вище цивільній справі були видані шість виконавчих листів. 02 липня 2015 року представником ОСОБА_2 були подані заяви про відкриття виконавчого провадження. Але, як зазначає скаржник, в порушення Закону України «Про виконавче провадження» сторона стягувача до цього часу не отримала від органу державної виконавчої служби жодної інформації про те, чи виконане рішення суду. Крім того, скаржник вказує, що представнику ОСОБА_2 стало відомо про наявність у боржника ОСОБА_3 нерухомого майна, а саме: будинку по вул.. Левицької, 44, Херсонської області Каланчацького району, с. Роздольне; ? частини квартири № 19 по пр.. маршала Жукова, 18 у м. Одеса та 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Також стало відомо про наявність у боржника ОСОБА_4 ? частини житлового будинку № 2 по вул.. Спичака у с. Милорадове Котелевського району Полтавської області. Але, як зазначає представник скаржника державним виконавцем не було вчинено жодних дій щодо реалізації цього майно в рахунок погашення заборгованості, не накладено арешту та не описане зазначене майно, не призначене субєкта оціночної діяльності, не запропоноване стягувану здійснити авансування витрат повязаних з реалізацією майна боржника та не реалізовані вказані обєкти.

Таким чином, скаржник просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ щодо не направлення стягувану постанов про відкриття виконавчих проваджень, зобов*язати направити засобами поштового звязку на адресу стягувача постанови про відкриття виконавчих проваджень; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо невиконання рішення Фрунзенського суду м. Харкова у тому числі шляхом реалізації нерухомого майна, а також зобовязати державного виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ фактично виконати рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2015 року, в тому числі шляхом реалізації будинку по вул.. Левицької, 44, Херсонської області Каланчацького району, с. Роздольне; ? частини квартири № 19 по пр.. маршала Жукова, 18 у м. Одеса та 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, ? частини житлового будинку № 2 по вул.. Спичака у с. Милорадове Котелевського району Полтавської області.

Крім того, при зверненні до суду представник заявника звертався до ТОВ «Харківський центр правової допомоги» для отримання правової допомоги та сплатив 6063 грн. 20 коп., які просить стягнути з Фрунзенського ВДВС ХМУЮ.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2, ОСОБА_6, яка діяла на підставі довіреності від 18.11.2015 року, підтримала свої вимоги частково та просила їх задовольнити. Вимоги в частині визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ щодо не направлення стягувачу постанов про відкриття виконавчих проваджень, про зобовязання направити засобами поштового звязку на адресу стягувача постанові про відкриття виконавчих проваджень просила залишити без розгляду.

Представник Фрунзенського ВДВС ХМУЮ не заперечував проти залишення частини вимог без розгляду, і тому суд, враховуючи ті обставини що представник скаржника 11.01.2016 року отримав вищезгадані постанови, відповідно до ст. 207 ч. 1 п. 5 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду.

Представник Фрунзенського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, вказуючи що виконавчої службою всі дії щодо виконання рішення суду були здійснені.

Зацікавлені особа до судового засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Письмових заперечень не надали.

Суд, вислухавши сторони по справі, їх представників, вважає, скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

19 лютого 2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги були задоволені частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 3% річних від простроченої суми за договором позики від 27.09.2010 року в розмірі 19778 грн. 16 коп., що еквівалентно на час ухвалення рішення 738 доларам США, а також пеню в розмірі 19778 грн. 16 коп. також стягнути з відповідачів судові витрати.

На виконання цього рішення 24 червня 2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова було видано шість виконавчих листів.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 14 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У звязку з цим, суд вбачає всі підстави для визнання бездіяльності державної виконавчої служби протиправною та необхідності відновлення і захисту в судовому порядку порушених прав й інтересів сторони стягувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру у двомісячний строк.

Як вбачається з наданих держаним виконавцем Фрунзенського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_8 матеріалів виконавчого провадження 17 липня 2015 року були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження стосовно боржника ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_4

У судовому засіданні державний виконавець Бєляєв М. В. в обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що державним виконавцем були зроблені всі можливі дії щодо виконання рішення суду: направлені запити, накладені арешти на майно.

Але, як вбачається з наданих матеріалів виконавчих проваджень всі надані документи щодо направлення запитів на зясування наявності рухомого або нерухомого майна боржників, наявність рахунків у фінансових установах або наявність доходів задля виконання рішення суду від 19 лютого 2015 року, були зроблені за іншим рішенням суду та іншими виконавчими листами, виданими 30.12.2014 року.

Крім того, представником стягувача державному виконавцю була надана інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. В якій зазначено про наявність нерухомого майна у боржників, але державним виконавцем не було проведено жодної дії, передбаченої законом України «Про виконавче провадження», щодо належного виконання рішення суду.

Частина 2 ст. 387 ЦПК України передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Бездіяльність державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ призвела до порушення прав і охоронюваних законом інтересів скаржника, що є підставою для їх відновлення в судовому порядку.

У звязку з цим, вимоги скаржника про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця щодо невиконання ним рішення суду від 19 лютого 2015 року та зобовязання його невідкладно виконати це судове рішення є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

На підтвердження витрат на правову допомогу до скарги заявника був доданий договір про надання правової допомоги із товариством з обмеженою відповідальністю «Харківський центр правової допомоги» з доданою до нього калькуляцією-рахунком про перелік наданих в рамках цієї справи робіт (послуг) з надання правової допомоги, а також квитанція до прибуткового касового ордера про сплату послуг з надання правової допомоги у визначеному договором та додатком до нього розмірі в сумі 6063 грн. 20 коп..

За таких обставин, вимога про компенсацію скаржнику витрат на правову допомогу за рахунок відділу державної виконавчої служби є обґрунтованою.

Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, компенсуються іншою стороною у сумі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи.

В матеріалах справи надано калькуляцію, відповідно до якої було витрачено 12 годин для надання правової допомоги.

Проте суд вважає необхідним зауважити, що категорія скарг на дії державного виконавця відноситься до категорія, які не потребують багато зусиль щодо їх складання, витребування додаткових доказів, направлення запитів, складного аналізу документів, поглиблених юридичних знань. У звязку чим, вважає з урахуванням тривалості та обсягу справи для необхідності ознайомлення з нею, аналізу нормативного матеріалу, надання консультації, складання скарги достатньо 6 годин.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» мінімальна заробітна плата становить 1378 грн.. При цьому суд бере до уваги саме мінімальний розмір заробітної плати станом на 1 січня, 40% від якої становить, 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити вказану вимогу про стягнення витрат на правову допомогу частково на суму 3307 грн. 20 коп. (551,20 грн.х6).

При цьому суд зазначає, що у судовому засіданні приймала участь представник скаржника ОСОБА_6, яка діяла на підставі довіреності, а не на підставі договору про надання правової допомоги.

Керуючись Законом України „Про виконавче провадження, ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Вимоги ОСОБА_2 в частині визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ щодо не направлення стягувачу постанов про відкриття виконавчих проваджень, про зобовязання направити засобами поштового звязку на адресу стягувача постанови про відкриття виконавчих проваджень- залишити без розгляду.

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського правління юстиції ОСОБА_7 щодо неналежного невиконання заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2015 року.

Зобовязати державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, в провадженні якого на теперішній час перебувають виконавчі листи по виконанню заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2015 року невідкладно вчинити визначені законом дії щодо виконання заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2015 року .

Стягнути з Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу в розмірі 3307 (три тисячі триста сім) грн. 20 коп.

В задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд міста Харкова в 5-денний строк з дня проголошення ухвали, а в разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя -