Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6796/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2016 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Шиповича В.В.

при секретарі Євтушенко М.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у серпні 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, вказавши, що з 17.04.2010 року перебуває у шлюбі з відповідачем, мають спільну дитину сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. На протязі останніх чотирьох років сімейне життя погіршувалося у звязку із різними поглядами на шлюб та сімю, що призводило до сварок та конфліктів. З лютого 2015 року проживає окремо від ОСОБА_4 Вважав, що зберегти сімю не можливо та просив суд шлюб розірвати.

23.09.2015 року ОСОБА_4 подано зустрічний позов до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та поділ спільного майна подружжя. При цьому ОСОБА_4 посилалася на те, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства нею та ОСОБА_3 припинено у червні 2015 року за ініціативою останнього. Вона намагалася зберегти сімю, однак у серпні 2015 року ОСОБА_3 повідомив їй що звернувся до суду для розірвання шлюбу. На даний час вона проживає разом із сином ОСОБА_6. ОСОБА_3 проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Оскільки відомості про офіційне працевлаштування ОСОБА_3 відсутні, але він є працездатним та періодично отримує дохід, ОСОБА_4 просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі 2000 гривень на місяць щомісячно, з індексацією, до досягнення дитиною повноліття. Крім того зазначала, що під час шлюбу вона мала стабільний дохід та у 2013 році придбала автомобіль НОМЕР_1. У 2014 році ОСОБА_3 звернувся до неї з проханням видати йому довіреність для продажу вказаного автомобіля, або обміну на автомобіль вищого класу, на що вона погодилась та видала відповідну довіреність ОСОБА_3. Після чого у квітні 2014 року ОСОБА_3 продав автомобіль НОМЕР_1 та придбав автомобіль Opel Astra 2007 року випуску. Після того, як ОСОБА_3 вирішив розірвати шлюб вона звернулася до нього з приводу отримання частини коштів, як компенсації вартості спільного автомобіля Opel Astra придбаного під час шлюбу. Однак в добровільному порядку ОСОБА_3 вирішувати питання про поділ спільного майна відмовився. За таких обставин ОСОБА_4 просила суд в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути із ОСОБА_3 на її користь 62105 гривень, як 1/2 частку вартості автомобіля Opel Astra 2007 року випуску придбаного під час шлюбу.

У грудні 2015 року ОСОБА_4М, уточнила позовні вимоги за зустрічним позовом в частині поділу спільного майна подружжя, та посилаючись на те, що ОСОБА_3 29.09.2015 року продав автомобіль Opel Astra номер кузова НОМЕР_2 за 90 000 гривень просила стягнути з відповідача на її користь 45000 гривень, як компенсацію 1/2 частки вартості автомобіля придбаного під час шлюбу. Вимоги про стягнення аліментів залишила без змін.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3, - ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги за первісним позовом, наполягала на розірванні шлюбу. Позовні вимоги про стягнення аліментів визнала частково, а саме не заперечувала, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, який на даний час проживає із матірю. Однак вважала розмір аліментів у 2000 гривень визначений ОСОБА_4 у зустрічному позові надмірним та при визначенні розміру аліментів просила врахувати, що ОСОБА_3 має матір інваліда та ще одну неповнолітню дитину від першого шлюбу на утримання якої в добровільному порядку надає матеріальну допомогу. Крім того ОСОБА_3 хоча і є працездатним, однак на даний час не має постійного місця роботи та стабільного заробітку. А тому представник ОСОБА_3 вважала, що на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_6 необхідно стягнути аліменти у розмірі ? частини доходів ОСОБА_3 щомісячно, однак не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку. Позовні вимоги про поділ спільного майна не визнала, посилаючись на те, що до реєстрації шлюбу зі ОСОБА_4, ОСОБА_3 у 2007 році продав земельну ділянку, а у 2008 році придбав автомобілі НОМЕР_3 та Mitsubishi Pajero реєстраційний номер НОМЕР_4. ОСОБА_4 працювала секретарем нотаріуса та наявних в неї коштів було недостатньо для купівлі автомобіля Hyundai Getz. 18.10.2013 року ОСОБА_3 продав свій автомобіль НОМЕР_5 та 02.11.2013 року за 78000 гривень придбав автомобіль НОМЕР_6, який було зареєстровано за ОСОБА_4. Крім того 07.12.2013 року ОСОБА_3 за 32000 гривень продав свій автомобіль НОМЕР_3. Після чого за власні кошти в сумі 70 000 гривень 09.04.2015 року придбав автомобіль Opel Astra. На той час шлюбні відносини між ним та ОСОБА_4 були припинені. З лютого 2015 року ОСОБА_3 разом зі ОСОБА_4 не проживав, а ночував в автомобілі на АЗС «Лукойл» у м. Черкаси. Він дійсно згідно довіреності виданої йому ОСОБА_4 продав автомобіль Hyundai Getz, однак зробив це у травні 2015 року, тобто після придбання автомобіля Opel Astra. ОСОБА_4 видала йому таку довіреність оскільки розуміла, що автомобіль Hyundai Getz придбано за його власні кошти. 29.09.2015 року ОСОБА_3 оформив в органах ДАІ відчуження автомобіля Opel Astra, однак фактично ніяких коштів від його продажу не отримав, а віддав автомобіль за борги. Таким чином, на думку представника ОСОБА_3, автомобіль Opel Astra придбаний у квітні 2015 року за власні кошти ОСОБА_3 та після фактичного припинення шлюбних відносин із ОСОБА_4 не може бути спільною власністю подружжя, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 в цій частині представник ОСОБА_3 просила відмовити.

Суд вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу.

Відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 3), - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 17.04.2010 року, про що зроблено актовий запис №47 у Відділі реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції.

29.07.2010 року народився ОСОБА_5, батьками якого у свідоцтві про народження записані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 5).

Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Оскільки сімя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розпалася остаточно, сторони на примирення не згодні та подальше збереження шлюбу протирічить їх інтересам, то позовні вимоги за первісним позовом необхідно задовольнити, а шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвати.

Оскільки первісний позов задоволено, то згідно вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений ОСОБА_3 при зверненні до суду в сумі 243,6 гривень (а.с. 1) необхідно стягнути на його користь зі ОСОБА_4.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У судовому засіданні сторонами визнано, що неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом із матірю, а ОСОБА_3 мешкає окремо.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини передбачені ст. 182 СК України, зокрема те, що ОСОБА_3 є працездатним, однак офіційно не працевлаштований, на обліку в Центрі зайнятості населення як особа, що шукає роботу не перебуває; крім сина ОСОБА_6 має неповнолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 77). Згідно пояснень представника ОСОБА_4, у судовому засіданні, - ОСОБА_5 має задовільний стан здоровя, а ОСОБА_4 з 03.02.2014 року працює секретарем приватного нотаріуса, та її середньомісячний оклад становить 1500 гривень (а.с. 92).

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8, пояснила, що з 2004 по 2009 рік перебувала у шлюбі із ОСОБА_3, та від шлюбу мають спільного сина ОСОБА_9. Після розлучення вона домовилась із ОСОБА_3, що той буде добровільно надавати допомогу на утримання сина ОСОБА_9 в сумі 300 гривень на місяць. Однак фактично ОСОБА_3 надає їй допомогу на свій розсуд залежно від своїх доходів. Її така ситуація влаштовує і до суду з позовом про стягнення аліментів вона не зверталася.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки на час ухвалення даного рішення суду ОСОБА_3 офіційно не працює і має нерегулярний, мінливий дохід, аліменти на утримання сина ОСОБА_6 необхідно визначити у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів у 2000 гривень заявлений ОСОБА_4 є надмірним та необґрунтованим. Суд вважає, що розмір аліментів із ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 необхідно визначити в сумі 500 гривень на місяць, зважаючи на інтереси дитини, наявність у платника аліментів іншого утриманця (сина ОСОБА_9), а також те, що ні ОСОБА_3 ні його представник не повідомили суд про реальні розміри його доходів. В той же час згідно загальнодоступних даних органів статистики, середня заробітна плата по м. Черкаси у 2015 році перевищила 3000 гривень.

Мати ОСОБА_3, - ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 хоча і є інвалідом 3 групи (а.с. 110-112), однак, за поясненнями представника відповідача, працює та отримує заробітну плату.

Згідно ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, а тому окремої вказівки на це у резолютивній частині рішення суду не потрібно.

Аліменти підлягають стягненню з дня подання ОСОБА_4 зустрічного позову 23.09.2015 року і до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

Оскільки ОСОБА_4 при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору за вимоги про стягнення аліментів, то судовий збір за ці вимоги необхідно стягнути із ОСОБА_3 на користь держави.

Щодо позовних вимог про поділ спільного майна подружжя.

ОСОБА_4 вважала спільним майном подружжя автомобіль Opel Astra номер кузова НОМЕР_2.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином законодавством України встановлена презумпція спільності майна подружжя набутого під час шлюбу.

Згідно Довідки рахунку серії ААЕ № 012696 від 09.04.2015 року (а.с. 81), - ОСОБА_3 придбав автомобіль Opel Astra номер кузова НОМЕР_2 вартістю 70000 гривень.

Отже вказаний автомобіль придбано ОСОБА_3 під час шлюбу із ОСОБА_4.

ОСОБА_3 та його представник посилалися на те, що згідно п.3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно документів наданих представником ОСОБА_3, за останнім дійсно до 17.04.2010 року, тобто до укладення шлюбу із ОСОБА_4, було зареєстровано рухоме та нерухоме майно, - зокрема земельна ділянка площею 717 кв.м., яку він продав за договором купівлі-продажу 18.05.2007 року за 71700 гривень (а.с. 92), автомобіль НОМЕР_3, який ним було придбано у 2008 році та продано 07.12.2013 року за 32000 гривень (а.с. 80), а також автомобіль НОМЕР_7 придбаний 12.08.2008 року та знятий з обліку для реалізації 18.10.2013 року (а.с. 79). Доказів щодо ціни продажу автомобіля НОМЕР_7 суду не надано.

Разом з тим, суд зважає, що відчуження вказаного майна (земельної ділянки та автомобілів) відбувалося у 2007 та 2013 роках, тобто більше ніж за рік до моменту придбання автомобіля Opel Astra 09.04.2015 року. Крім того 02.11.2013 року подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_3 придбано за 78000 гривень автомобіль НОМЕР_6 (а.с. 84).

Посилання ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_4 не мала доходів під час шлюбу, не можуть бути прийняті судом як підстава для відмови у задоволенні позовних вимог про поділ спільного майна подружжя. При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 з 2006 року була зареєстрована як підприємець та отримувала дохід від підприємницької діяльності (а.с. 93-109), а з 03.02.2014 року працює секретарем приватного нотаріуса (а.с. 92). Крім того у звязку із народженням 29.07.2010 року ОСОБА_5, ОСОБА_4 була зобовязана здійснювати догляд за малолітньою дитиною.

Показання свідків ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 в частині часу припинення спільного проживання сторін є суперечливими. Так свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 стверджували, що з кінця лютого до квітня 2015 року ОСОБА_3 ночував в автомобілі на автозаправній станції, а свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що в березні 2015 року, а саме під час весняних канікул у школі, ОСОБА_3 жив у неї в квартирі. Натомість позивачем за первісним позовом надано Акт житлово-будівельного кооперативу №61 м. Черкаси від 17.12.2015 року про те, що ОСОБА_3 проживав спільно з ОСОБА_4 до червня 2015 року (а.с. 115).

Таким чином у судовому засіданні не доведено та достовірно не встановлено, що 09.04.2015 року автомобіль Opel Astra було придбано ОСОБА_3 за кошти, які належали йому особисто.

ОСОБА_3 не спростована презумпція спільності майна подружжя придбаного під час шлюбу, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд приходить до висновку, що автомобіль Opel Astra номер кузова НОМЕР_2, придбаний ОСОБА_3 під час шлюбу сторін, був обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_3, та ОСОБА_4 має право на поділ цього майна.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При розгляді справи підстав для відступу від рівності часток подружжя у спільному майні судом не встановлено.

29.09.2015 року ОСОБА_3, продав ОСОБА_13 автомобіль Opel Astra номер кузова НОМЕР_2, що підтверджено інформацією ДАІ (а.с. 58) та довідкою-рахунком серії ААЕ №323449 від 29.09.2015 року (а.с. 78), та не заперечувалось представником ОСОБА_3.

Оскільки ОСОБА_3 29.09.2015 року на свій розсуд, не погоджуючи свої дії зі ОСОБА_4 здійснив відчуження спірного автомобіля, який був обєктом права спільної власності подружжя, то ОСОБА_4 має право на отримання компенсації у розмірі 1/2 частини вартості автомобіля на час його відчуження.

При цьому суд враховує, що відповідно до п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», - у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Довідкою-рахунком серії ААЕ №323449 від 29.09.2015 року вартість автомобіля Opel Astra номер кузова НОМЕР_2 встановлена як 90000 гривень, а тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 необхідно стягнути 45000 гривень, як компенсацію 1/2 частки вартості вказаного автомобіля на час його відчуження.

Судовий збір сплачений ОСОБА_4 за вимоги про поділ спільного майна подружжя підлягає стягненню із ОСОБА_3 на її користь пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 450 гривень, як 1% від 45000 гривень.

На підставі ст. ст. 24, 57, 60-63, 69-71, 110-112, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Шлюб зареєстрований 17 квітня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №47 між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 розірвати.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_8) на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9) судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Позовні вимоги ОСОБА_4 за зустрічним позовом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9) на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_8) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в сумі 500 (пятсот) гривень щомісячно починаючи з 23.09.2015 року і до повноліття дитини, тобто до 29.07.2028 року.

Рішення суду в межах суми стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок стягнути на користь держави з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9).

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9) на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_8) 45000 (сорок пять тисяч) гривень, як компенсацію 1/2 (однієї другої) частки вартості автомобіля Opel Astra номер кузова НОМЕР_2 відчуженого ОСОБА_3 29.09.2015 року та судовий збір в сумі 450 (чотириста пятдесят) гривень, а усього 45450 (сорок пять тисяч чотириста пятдесят) гривень.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: ОСОБА_14