У Х В А Л А

іменем україни

03 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобов'язання привести в попередній стан приміщення кімнати в квартирі та системи центрального опалення за касаційною скаргою комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є власниками квартири АДРЕСА_1, без дозволу органів місцевого самоврядування переобладнали приміщення квартири шляхом демонтажу перегородки виходу з кімнати на балкон, переобладнали труби центрального опалення шляхом їх замінення та винесення на балкон, що призвело до розбалансування та неналежної циркуляції системи опалення у будинку.

Враховуючи викладене, позивач просив зобов'язати відповідачів привести приміщення кімнати в квартирі та її системи централізованого опалення до попереднього стану.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року, у задоволенні позову КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» відмовлено.

У касаційній скарзі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності факту розбалансування та неналежної циркуляції системи опалення у будинку у результаті дій відповідачів з перепланування та переобладнання батарей центрального опалення у своїй квартирі.

Апеляційний суд погодився із висновком районного суду, зазначивши при цьому також про те, що акт житлово-експлуатаційної дільниці № 205 підтверджує проведення відповідачами перепланування та переобладнання квартири, проте не вказує на те, що такі дії призвели до розбалансування та неналежної циркуляції системи опалення у будинку, що потягло порушення прав інших власників квартир у цьому будинку.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1

Зазначений будинок знаходиться на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва».

Згідно з ч. 2 ст. 24 ЖК УРСР житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території.

Пред'являючи позов, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» посилалось на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 самовільно, без дозволу органів місцевого самоврядування переобладнали житлове приміщення у своїй квартирі шляхом демонтажу перегородки виходу з кімнати на балкон, переобладнали труби центрального опалення шляхом їх заміни та виведення на балкон, що призвело до розбалансування та неналежної циркуляції системи опалення у будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 2 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 152 ЖК УРСР виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання.

Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, встановлено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Згідно з п. 1.4.5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила), для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування.

Статтею 11 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198, встановлено, що самовільне втручання в діючі системи теплопостачання і теплоспоживання забороняється.

Пунктом 1.4.6 Правил передбачено, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Суд апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України на зазначені вище норми матеріального права уваги не звернув, не дав належної оцінки акту від 06 лютого 2015 року, яким зафіксовано факт перепланування у квартирі, у тому числі й втручання в діючу систему централізованого теплопостачання (а.с. 9).

Апеляційний суд належним чином не перевірив посилань позивача на те, що відповідачі без згоди органів місцевого самоврядування демонтували перегородки між балконом та житловою кімнатою у квартирі, у результаті чого збільшилась опалювальна площа, замінили труби на пластикові, замінили батареї з самовільним виведенням їх на балкон, що могло призвести до розбалансування та неналежної циркуляції системи опалення у будинку. Наведене також могло призвести до порушення прав інших мешканців будинку, оскільки через неналежну циркуляцію системи опалення у будинку знизилась якість подачі теплової енергії іншим споживачам.

Отже, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України доводів сторін по суті позовних вимог не перевірив; фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином не встановив; не визначився які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська