РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/8544/15-ц

Пров. №2/668/95/16

26.01.2016

Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючий суддя Гаврилов Д.В.

секретар Підгрушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовами до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в яких просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти, внесені на депозитні вклади відповідно до договору-заяви № 326933/86405/5-14 від 29.12.2014 року та нараховані відсотки в сумі 89401,55 грн., та відповідно до договору-заяви № 326933/39865/370-14 від 14.07.2014 року та нараховані відсотки в сумі 133522,79 грн. (еквівалент 5487,99 євро).

Позовні вимоги мотивовано тим, що 29.12.2014 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір строкового банківського вкладу, на виконання якого позивачем передано відповідачу грошові кошти в розмірі 86600 грн., а банк зобовязався повернути вклад та сплатити відсотки відповідно до умов договору. Датою повернення коштів було визначено 29.05.2015 року. Після закінчення терміну дії договору позивач звернувся до банку з вимогою про повернення коштів, однак у виплаті йому було відмовлено.

Також 14.07.2014 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір строкового банківського вкладу, на виконання якого позивачем передано відповідачу грошові кошти в розмірі 5300 євро, а банк зобовязався повернути вклад та сплатити відсотки відповідно до умов договору. Датою повернення коштів було визначено 19.07.2015 року. Після закінчення терміну дії договору позивач звернувся до банку з вимогою про повернення коштів, однак у виплаті йому було також відмовлено.

Ухвалою суду від 17.11.2015 року вказані позовні заяви були обєднанні для їх спільного розгляду.

Сторони в судове засідання не зявились, надали заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності, представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, надав також суду свої письмові заперечення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.12.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір-заява № 326933/86405/5-14 про депозитний вклад «Пенсійний», за умовами якого позивач зобовязалась передати кошти в сумі 86600 грн., а банк зобовязався повернути вклад та сплатити відсотки відповідно до умов договору. Строк повернення вкладу сторонами погоджено до 29.05.2015 року включно.

Також 14.07.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір-заява № 326933/39865/370-14 про депозитний вклад в іноземній валюті «Пенсійний», за умовами якого позивач зобовязалась передати кошти в сумі 5300 євро, а банк зобовязався повернути вклад та сплатити відсотки відповідно до умов договору. Строк повернення вкладу сторонами погоджено до 19.07.2015 року включно.

Згідно квитанцій ОСОБА_1 передано відповідачу вказані за договорами кошти.

Після закінчення терміну дій договорів позивач звернувся з вимогою про повернення вкладу з нарахованими відсотками, в чому йому було відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 ЗУ «Про банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщенні клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Відповідно до постанови виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2015 року № 230, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульовано Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Відтак, у справах повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Під час розгляду справи у суді, представником відповідача надано виписки по рахункам, згідно яких 18.11.2015 року ОСОБА_1 отримав від Фонду гарантування вкладу фізичних осіб кошти в межах гарантійної суми за договором № 326933/86405/5-14 від 29.12.2014 року в сумі 68870,92 грн., та за договором № 326933/39865/370-14 від 14.07.2014 року в сумі 130479,76 грн. (еквівалент 5325,18 євро по курсу НБУ на 17.09.2015 року).

Враховуючи сплату банком гарантійної суми за спірними кредитними договорами представником позивача були заявлені вимоги про стягнення непогашеної суми що залишилася 162,82 євро за договором № 326933/39865/370-14 та 20530,63 грн. за договором № 326933/86405/5-14. Наведені розрахунки суд вважає необґрунтованими.

Крім того, згідно з положенням ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Частиною 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду (ч. 6 ст. 49 Закону).

Отже, чинним законодавством встановлений спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за задоволення таких кредиторів здійснюється за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, передбаченні чинним законодавством України.

Враховуючи зазначене та те, що позивачу банком були виплачені кошти в межах гарантованої сими вкладу, суд не має передбачених законом підстав для стягнення з відповідача грошових коштів за вищевказаними договорами банківського вкладу.

Керуючись ст.ст. 1058, 1060 ЦК України, ЗУ «Про банківську діяльність», ЗУ «Про систему гарантування вкладів фінансових осіб», ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_2