Справа № 212/8942/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневій районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

Головуючого, судді: Водоп'янова С.М.,

при секретарі; ОСОБА_2

розглянувши за участю сторін; представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4, представника Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_5 у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_1 цивільну справу за позовом,

ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди заподіяної при виконанні трудових обовязків ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди спричиненої внаслідок виконання трудових обовязків.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 суду зазначила, що вона з 01 вересня 2000 року пропрацювала в ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (правонаступником якого є ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат») по професії - машиніст крану дільниці внутрішахтного транспорту циклічно - поточної технології. 21 червня 2012 року - звільнена з підприємства в зв'язку з виходом на пенсію. На теперішній час не працює.

15 січня 2015 року рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково дослідного інституту промислової медицини їй було встановлено професійне захворювання за діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) група «А».

ОСОБА_6 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який складений 05 березня 2015 року, в пункті 17 встановлено, що причиною отримання профзахворювання явилась, саме робота в умовах перевищення гранично - допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме запиленість - повітря робочої зони - вміст вільного двоокису кремнію - 8.4 мг/м3 при нормі 2.0 мг/м3 при нормі 2.0.

Висновком медико - соціально експертної комісії серія 12 AAA № 003954, їй первинно 21 квітня 2015 року встановлено 15 % втрати професійної працездатності на безстроковий термін.

Моральні страждання та переживання їй спричиняє і той факт, що вона щоденно вимушена переносити хронічні фізичні страждання - погіршення стану здоров'я у неї відзначається з 2007 року, вона почала звертатися з приводу загострення бронхіту в КЗ 16 - й міській лікарні, в зв'язку з погіршенням стану здоров'я, весь час вона сподівалася, що це короткочасне погіршення і лікування дасть можливість їй видужати, але відбувалася тенденція погіршення в стані здоров'я і на теперішній час її турбують приступи кашлю, які переходять у сухоти, турбують болі в грудній клітці, виникає запаморочення, особливо під час виконування побутових питань, їй як жінці потрібно готувати їжу, прибирати, займаюсь домашніми справами.

Через приступи кашлю, в неї виникає задишка, у неї інколи починається відчуття нестачі повітря, змушена користуватися інгалятором. Стан загострюється вранці та ввечері, приймає антибіотики, на сьогодні вона не можу обійтись без медикаментів, швидко втомлюється, сухоти непокоять при зміні погоди, наявності пилу, весь час почуває себе хворою жінкою, перестала отримувати задоволення від життя. В зв'язку з негативними фізіологічними змінами у неї виникли незворотні зміни в організмі, тому для неї це є нервові щоденні потрясіння, які не потребують доказів. Вона позбавлена нормального життя, негативні зміни вимагають від неї додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров'я.

Додаткових моральних страждань та переживань спричиняє той факт, що по висновку лікарів їй для підтримання свого стану здоров'я рекомендовано: лікування у терапевта, прийом медикаментів (бронхіальних препаратів), щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення в санаторії - профілакторії в теплу пору року, санаторне - курортне лікування). Із вказаного вбачається, що для підтримання свого стану здоров'я вона вимушена постійно лікуватися, бути не вдома що також спричиняє моральні страждання.

При таких обставинах в неї змінився рівень життєвої діяльності, їй необхідно прикладати багато зусиль для організації свого життя.

В звязку з цим, вона звернулась до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача в справі на її користь 275 000 гривень 00 копвйок, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини та данні, вказані в позовній заяві та просив їх задовольнити. Зазначив, що у звязку з професійними захворюванням, втратою працездатності, інвалідністю, його довіритель зазнає щоденно фізичного болю та моральних страждань, позбавлена нормального життя, негативні зміни в організмі позивачки в справі вимагають від неї додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоровя.

Представник відповідача в справі ОСОБА_5, у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, та суду вказав що позивачка в справі вже ще до працевлаштування на ПАТ «ЦГЗК» мала значний стаж роботи протягом 9 років у шкідливих умовах праці на іншому підприємстві, що неодмінно позначалося на виникненні у самої позивачки в справі професійного захворювання.

Крім того, ПАТ «ЦГЗК» не має відшкодовувати моральну шкоду позивачці в справі, оскільки, не вчиняв будь-яких протиправних дій, які б знаходились у причинному зв'язку із виникненням у позивачки в справі моральних страждань.

Отже, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в сукупності, правильно визначивши, які правовідносини, що випливають із встановлених обставин справи, застосувавши до спірних правовідносин норму закону, яка підлягає

застосуванню, варто дійти висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, виходячи з того, що позивачкою в справі не доведено обставин, які свідчать про порушення ПАТ «ЦГЗК» її законних прав на безпечні та нешкідливі умови праці.

Укладаючи з відповідачем в справі трудовий договір, відповідно до ст. 29 КЗпП України, позивачці в справі було роз'яснено під розпис її права і обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де позивачка в справі буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, права па пільги позивачки в справі і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, при цьому позивачка в справі свідомо приймала запропоновані їй умови праці і усвідомлювала можливість ушкодження свого здоров'я та його наслідки.

Тобто, відповідач в справі визнав важкість та шкідливість технологічного процесу, однак він вважає, що при цьому технологія виробництва не порушувалась, а тому протиправних дій відносно позивачки в справі, які б знаходились в причинному зв'язку з настанням професійного захворювання - представник відповідача зазначив, що не було вчинено, а тому відповідач не може нести відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди.

Тому він просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши представника позивачки в справі та представника відповідача в справі вважає, що позовні вимоги позивачки в справі підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Суд вважає, що обставини, викладені в позовній заяві, про заподіяння моральної шкоди ОСОБА_3 внаслідок втрати нею працездатності при виконанні важкої праці на підприємстві відповідача в справі, та не створення належних умов відповідачем в справі для виконання безпечної роботи для життя та здоровя працівників, знайшли підтвердження у наданих позивачкою в справі письмових доказах.

Так судом встановлено, що згідно, рішення лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини ОСОБА_3 було встановлено професійне захворювання за діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) група «А».

Та відповідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, який складений 05 березня 2015 року, в пункті - 17 встановлено, що причиною отримання ОСОБА_3 профзахворювання явилась, саме робота в умовах перевищення гранично - допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме; умови праці машиніста крана (у карєрі) за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості, аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (SiO2) у пилу від 10% до 70% 8, 04 при гранично допустимій 2,0.

А також за висновком медико - соціально експертною комісією серія 12 AAA № 003954, ОСОБА_3 первинно 21 квітня 2015 року встановлено 15 % втрати професійної працездатності на безстроковий термін.

ОСОБА_6 до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілої від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких вона зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення особистих немайнових прав, право на життя, право на охорону здоров'я тощо.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У відповідності зі ст.1167,1168 ЦК України відшкодування шкоди, заподіяного працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється винною особою яка її завдала.

З огляду на особливості захисту здоров'я потерпілої, поряд з відшкодуванням матеріальної шкоди (яку встановлено відшкодовувати), компенсується і моральна шкода, тому що є в наявності факт, заподіяння цієї шкоди.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам, яким є позивачка в справі, не залежить від відшкодування матеріальної шкоди, ст. 23 ч. 4 ЦК України, і є одним зі способів захисту особистих немайнових прав працівників.

Згідно, рішення Конституційного суду від 27 січня 2004 року, громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. ОСОБА_6 до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілій під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, завдають їй моральні і фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпіла втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж працівник, що не втрачає професійної працездатності.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно п.13 Постанови Пленуму ВС України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноваженого ним органом незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Оскільки ОСОБА_3 отримала професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має бути відшкодована роботодавцем, який не створив безпечних умов праці.

Тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, але сума, яку ОСОБА_3 вимагає до відшкодування є на думку суду завищеною, у повному обсязі не обґрунтованою та не доведеною. Тому суд вважає можливим задовольнити позов частково, стягнувши з Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_3 25 000 гривень 00 копійок, без утримання податку на доходи фізичних осіб.

У відповідності зі ст.16, 23, 1167, 1168 Цивільного Кодексу України, ст. 4 Закону України "Про охорону праці", ст.. 153, 237-1 КЗПП України, ст. 10,11,60,88, 212-214, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В;

Позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_3 у відшкодування їй моральної шкоди 25 000 гривень 00 копійок без утримання податку з доходів фізичних осіб, а в іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір на користь державного бюджету України в сумі - 1378 гривень 00 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга усіма учасниками процесу на протязі 10 днів, з дня виготовлення судом повного тексту цього рішення, в палату з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1. Суддя: С. М. Водоп"янов