Справа № 772/23/16-ц Провадження № 22-ц/772/288/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 23Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої судді Шемети Т. М.

суддів: Сопруна В.В., Марчук В.С.,

при секретарі Сніжко О.А.

з участю: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області матеріали позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Богатир» до реєстраційної служби Мурованокуриловецького районного управління юстиції Вінницької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання договорів оренди землі недійсними визнання незаконним рішень державного реєстратора та скасування рішень про державну реєстрацію іншого речового права, третя особа без самостійних вимог на боці відповідачів ОСОБА_13 підприємство «Влад»,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Богатир» на ухвалу Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 10.12.2015 року,-

встановила:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він є орендарем належних відповідачам - фізичним особам земельних ділянок, однак під час дії договору оренди вони уклали інший договір оренди, яким передали ці ж земельні ділянки в оренду ПП «Влад» та вказані договори були зареєстровані державним реєстратором, в звязку з чим позивач висуває вимогу визнати укладені договори недійсними визнати незаконними дії реєстратора по реєстрації цих договорів та скасувати державну реєстрацію як проведену всупереч вимогам закону.

Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 10.12.2015 року було відмовлено у відкритті провадження у справі в частині вимог про визнання незаконним рішень державного реєстратора та скасування рішень про державну реєстрацію іншого речового права з посиланням на те, що вказаний спір повинен вирішуватись в порядку адміністративного судочинства, в іншій частині позов залишено без руху.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою в частині відмови у відкритті провадження, ТОВ «Богатир» подало апеляційну скаргу. В якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу в оскаржуваній частині скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційну скаргу мотивує тим, що заявлена ним вимога є цивільно-правовою, так як укладеними договорами оренди та їх реєстрацією порушено право товариства на використання обєкта оренди, а тому він обрав саме такий спосіб захисту.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача подану апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав, відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Так, суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі в частині вимог про визнання незаконним рішень державного реєстратора та скасування рішень про державну реєстрацію іншого речового права, послався на те, що державні реєстратори, відповідно до змісту ст. 9 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відносяться до державних службовців, а тому оскарження їх дій, бездіяльності, в тому числі і прийнятих рішень щодо реєстрації, - проводиться в порядку, передбаченому КАС України.

Однак колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно вимог статті 55 Конституції України та статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно субєктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Позивач ставить питання про визнання недійсним договорів оренди та про визнання незаконним рішень державного реєстратора та скасування рішень про державну реєстрацію іншого речового права на підставі договорів, які він оспорює.

У відповідності до ст. 6 закону України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року N 161-XIV , «Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону», а виходячи з положень ст. 17 цього Закону, « Обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом». Отже, з аналізу зазначених норм вбачається, що цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації права оренди. В момент державної реєстрації права набирає чинності (набуває юридичної сили) договір оренди, укладення якого відбулося. Тобто дії державного реєстратора по реєстрації права оренди є наслідком укладення договору оренди та не можуть вчинятися чи бути оціненими окремо від правочину, правомірність якого оскаржується.

Отже, не зважаючи на те, що одним із відповідачів у справі є субєкт владних повноважень (реєстраційна служба Мурованокуриловецького районного управління юстиції), рішення та дії якого оскаржуються, наведений вище спір не є публічно-правовим, оскільки виникає із цивільних правовідносин і згідно з підставами та предметом позову стосується оскарження рішення чи дій цих органів у звязку із захистом права оренди землі.

Суд першої інстанції не врахував це та прийшов до помилкового висновку, що вказаний спір відноситься до спорів, які слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали було невірно застосовано норми процесуального права з визначення підсудності, ухвала Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 10.12.2015 року в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, а матеріали направленню до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 119, 293, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Богатир» задовольнити.

Ухвалу Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 10.12.2015 року в частині відмови у відкритті провадження у справі стосовно вимог про визнання незаконним рішень державного реєстратора та скасування рішень про державну реєстрацію іншого речового права, - скасувати, матеріали справи направити до Мурованокуриловецького районного суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню по справі.

Головуюча: підпис ОСОБА_14

Судді: підпис ОСОБА_15

підпис ОСОБА_16

З оригіналом згідно: ОСОБА_14