Справа № 748/1824/15-ц Провадження № 22-ц/795/247/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Криворученко Д. П. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Хромець Н.С., Горобець Т.В.,
при секретарі:Мартиновій А.В.,
за участю:представника позивача ОСОБА_5, представника відповідача Кінебаса О.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Компанії Кеффтер Трейдінг Лімітед про визнання угоди недійсною,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Чернігівської області від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Компанії Кеффтер Трейдінг Лімітед про визнання угоди недійсною задоволено клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю та справу передано за підсудністю до Васильківського районного суду Київської області.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_7 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладу обставин справи по суті. Також апелянт зазначив, що звертаючись з позовом та визначаючи підсудність даної справи він виходив з фактичного місця знаходження підприємств стосовно яких укладалась оспорювана угода, а це с.Дніпровське, а позивач (в апеляційній скарзі помилково зазначений - відповідач) зареєстрований в с.Кархівка Чернігівського району Чернігівської області.

Апелянт при визначенні підсудності посилався на п.8 ст.110 ЦПК України, згідно яких позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів. Також посилається на специфіку правовідносин в даній справі.

Крім того, апелянт звертає увагу суду, що на момент укладення спірного договору місцезнаходження відповідача в Україні було відсутнє, вказує, що відповідач є іноземною юридичною особо та зареєстроване в Белізі, відповідно і щоденне керування її діяльністю та управління нею і облік не може здійснюватися з України, а факт укладення договору суборенди не може прийматися до уваги, оскільки оренда приміщення не породжує права власності на майно. Також апелянт зазначає, що договір суборенди укладений в грудні 2015 року, в той час коли провадження по справі було відкрито ще в липні 2015 року та по даній справі вже було винесено заочне рішення.

Крім іншого, апелянт в апеляційній скарзі посилається на п.45 Постанови Пленуму ВСС України №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» відповідно до ч.4 ст.116 ЦПК забороняється передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, незалежно від зміни обставин, що впливає на визначення підсудності справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання та передаючи дану справу за підсудністю до Васильківського районного суду Київської області, та посилаючись на п.1ч.1ст.116 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна Чернігівському районному суду Чернігівської області, оскільки стало відомо місце знаходження відповідача, який на даний час здійснює свою діяльність у м.Васильків, де орендує офісне приміщення.

З таким висновком не погоджується колегія суддів апеляційного суду Чернігівської області.

Згідно ч.10 ст.110 ЦПК України, позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтися, зокрема, за місцезнаходженням його рухомого чи нерухомого майна в Україні або за останнім відомими зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Згідно п.1 ч.1 ст.116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо:

1) до початку розгляду справи по суті задоволено клопотання відповідача, зареєстроване місце проживання або перебування якого раніше не було відоме, про передачу справи за місцем його проживання (перебування);

Передача справи з одного суду до іншого здійснюється на підставі ухвали суду після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - після залишення її без задоволення. Забороняється передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, за винятком випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що подаючи позовну заяву ОСОБА_7, визначаючи підсудність його позову, виходив з положень ч.8 ст.110 ЦПК України та з того, що юридична реєстрація відповідача - у Белізі, м.Беліз, спірний договір використовувався при відчуженні корпоративних прав на нерухоме майно, яке знаходиться на території Чернігівського району Чернігівської області, а отже позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Ухвалою судді від 17 липня 2015 року відкрито провадження у даній справі (а.с.22).

Заочним рішенням суду від 13 листопада 2015 року позов ОСОБА_7 задоволено (а.с.106-108). Ухвалою суду від 03 грудня 2015 року дане заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку на 21 грудня 2015 року (а.с.129-130).

Згідно роз'яснень п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів (ч.8 ст.110 ЦПК України). Правила визначення місця виконання зобов'язання передбачено ст.532 ЦК України. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов'язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, п.4 ч.1 ст.532 ЦК) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Підсудність цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК України, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності. Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що на цивільні справи з іноземним елементом поширюються як загальні, так і спеціальні правила територіальної підсудності, а тому суд повинен з'ясувати питання про те, чи поширюється його територіальна компетенція на розгляд даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що у договорі його місце виконання не встановлено. Зобов'язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Представник відповідача звернувся з клопотанням про передачу справи іншому суду та надав договір суборенди №14/2015 від 14 грудня 2015 року з якого вбачається, що ПП «ВЕНТУРА СІ» (Київська область, м.Васильків, вул.Володиимрівська, 57-А) передало в суборенду Компанії Кеффтер Трейдінг Лімітед у строкове платне користування нежитлове приміщення: офіс 16 в будинку №57А по вулиці Володимирівська у місті Васильків Київської області з призначенням: для здійснення комерційної діяльності.

У день укладання договору сторона відповідача прийняла нежитлове приміщення, чому є підтвердження акт приймання-передачі.

Згідно ст.93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводитися щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Хоча згідно умов Договору оренди, а саме п.п.1.1.4 цільове призначення приміщення: використання об'єкту оренди для комерційної діяльності в обсязі, що не суперечить чинному законодавству України, проте немає підстав вважати, що відповідач здійснює щоденне керування діяльністю юридичної особи, або там переважно знаходиться керівництво та здійснюється управління і облік, також немає доказів, що за вказаною адресою знаходиться належне відповідачу майно. На підтвердження даних обставин відповідачем на надано жодного доказу.

На підставі вищевказаного, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, задовольняючи клопотання відповідача не визначився з характером правовідносин, суб'єктним складом спору, тому висновок про підсудність даної справи Васильківському районному суду Київської області є невірним.

Таким чином, судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги, та вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.1 п.2, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2015 року - скасувати.

В задоволенні клопотання відповідача про передачу справи за позовом ОСОБА_7 до Компанії Кеффтер Трейдінг Лімітед про визнання угоди недійсною за підсудністю до Васильківського районного суду Київської області - відмовити

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: