Справа № 372/4010/15-ц Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/596/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 19.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

19 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою розміром 0,2500 га, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради по вул. Пушкіна, 1 в селі Тарасівка Обухівського району Київської області, зобовязавши відповідача перенести повітряні лінії електропередач за межі земельної ділянки позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку, що знаходяться по вул. Пушкіна, 1 в селі Тарасівка Обухівського району на підставі договорів купівлі-продажу від 22 квітня 2011 року. На вказаній земельній ділянці встановлена опора електропередач, прокладені повітряні лінії електропередач, які належать відповідачу. Будь-які документи, що підтверджують законність знаходження даних обєктів на цій ділянці у відповідача відсутні. Майно, що знаходиться на земельній ділянці позивача і належить відповідачу, порушує право власності ОСОБА_2, оскільки останній не має можливості в повному обсязі користуватися земельною ділянкою за призначенням, в тому числі не може проводити будівництво, садити дерева, садові культури, відпочивати з дітьми. У добровільному порядку відповідач відмовляється звільнити земельну ділянку від належного йому майна.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що лінія електропередач розташована на земельній ділянці незаконно та порушує його право власності. Відповідач не надав доказів, які могли б свідчити про належний правовий режим використання земельних ділянок, відведених під лінії електропередач у відповідності до вимог земельного законодавства. Лінія електропередач несе в собі загрозу життю апелянта та його родині можливим ураженням електричним струмом. Встановлення земельного сервітуту передує запровадженню обтяжень у використанні земельної ділянки.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2500 кв.м., яка розташована на території Старобезрадичівської сільської ради в с. Тарасівка по вул. Пушкіна 1, кадастровий 7:06:016:0023, що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 квітня 2011 року.

Зазначена земельна ділянка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності серії ЯЖ № 879734, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 00377 від 07 квітня 2011 року. На відчужуваній земельній ділянці розташований житловий будинок з надвірними побудовами загальною площею 40,5 кв. м.

У п. 1. 8 договору купівлі-продажу зазначено, що згідно висновку про наявні обмеження на використання земельної ділянки, виданого управлінням Держкомзему в Обухівському районі від 12 квітня 2011 року за № 05-08/2198 на момент укладення договору купівлі-продажу на використання спірної земельної ділянки встановлені наступні правові обмеження: земельна ділянка повинна використовуватись з дотриманням обовязків землевласників та змісту добросусідства, встановлених у ст.ст. 91, 103 ЗК України, ст. 35 Закону України «Про охорону земель», законодавства по охорону навколишнього середовища та з дотриманням обмежень згідно Класифікатора обмежень та обтяжень у використанні земельних ділянок. За порушення земельного законодавства землевласники несуть юридичну відповідальність згідно ст. 211 ЗК України.

На території зазначеної земельної ділянки розташовані повітряні лінії електропередач 10 КВ Л-5 Обухів, балансоутримувачем яких є ПАТ «АЕС Київобленерго».

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що діючим законодавством передбачена уздовж електролінії, яка проходить через земельну ділянку, охоронна зона, в межах якої ОСОБА_2 зобовязаний використовувати її з обмеженнями, передбаченими Правилами охорони еклектичних мереж.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ст. 76 ЗК України землями енергетичної системи визнаються землі надані під електрогенеруючі обєкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під обєкти транспортування електроенергії до користувача. Землі енергетичної системи можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередач встановлюються охоронні зони.

Стаття 112 ЗК України встановлює, що охоронні зони створюються: уздовж ліній звязку електропередачі для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні обєкти. Правовий режим охоронюваних зон визначається законодавством України.

Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що в охоронних зонах електричних мереж, а також інших особливо важливих обєктів електроенергетики діють обмеження, передбачені законодавством України щодо використання земель.

Відповідно до ч. 2 п. 4 Правил охорони електричних мереж, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209, у межах охоронних зон землі у їх власників та користувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами. Підприємства, установи, організації та громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування земельні ділянки, де знаходяться обєкти електричних мереж, зобовязані вживати належних заходів до збереження зазначених обєктів.

Згідно із п. 5 цих Правил, охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередачі у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови не відхиленого їх положення на відстані 10 метри для повітряних ліній напругою до 20 кВ.

Крім цього, відповідно до ст. 32 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних обєктів» в охоронних зонах кабельних ліній електропередачі власникам і користувачам земельних ділянок, фізичним і юридичним особам забороняється: саджати дерева та кущі, зводити будинки, споруди будь-якого призначення.

Тобто, діючим законодавством передбачено уздовж електролінії, яка проходить через земельну ділянку, якою користується відповідач, охоронна зона, в межах якої власник зобовязаний використовувати її з обмеженнями, передбаченими Правилами охорони електричних мереж.

Звертаючись до суду з позовом про зобовязання відповідача перенести повітряні лінії електропередач за межі земельної ділянки ОСОБА_2 зазначає, що порушується його право власності на земельну ділянку. Однак, на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, позивач знав про наявність обмеження на використання земельної ділянки та, купуючи земельну ділянку, на якій знаходилась опора лінії електропередач, погодився з зазначеними обмеженнями. Отже, у даному випадку порушення прав позивача відсутні.

Доводи апеляційної скарги в частині, що запровадженню обтяжень у використанні земельної ділянки передує встановлення земельного сервітуту, колегія суддів не може взяти до уваги виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що лінія електропередач збудована в 1978 році та з цього часу перебуває на балансі відповідача.

Отже, земельна ділянка, яка на даний час перебуває у власності позивача, на момент її передачі у власність в порядку приватизації попередньому власнику ОСОБА_3, тобто станом на 07.04. 2011 року в своїх межах вже містила споруджену лінію електропередач.

За таких обставин, як попередній власник ділянки так і позивач набули права власності на зазначену ділянку з встановленими законодавством України обтяженнями на її використання, що повязані з розташуванням на ній лінії електропередач (112 ЗК України, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про електроенергетику» Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209).

Згідно вимог ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобовязані дотримуватися правил добросусідства та обмежень, повязаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Таким чином висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

ОСОБА_4