Категорія: 39 Доповідач: Свистун О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Свистун О.В.,

суддів - Данилюк В.А., Мудренко Л.І.,

при секретарі - Перебойчуку Р.В.,

з участю: відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2. до Одерадівської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_1, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М.В. про надання додаткового строку для прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Покликався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла їх мати, ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 5.85 га, що розташована на території Братолюбівської сільської ради Добровеличівського району Кіровоградської області. У встановлений законом шестимісячний строк не подав заяви до нотаріуса, оскільки перебував за кордоном у зв'язку із своєю зайнятістю по роботі. А тому просив надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері терміном на 2 місяці.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2015 року позов в даній справі задоволено.

Визначено ОСОБА_2, як спадкоємцю за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини - 2 (два) місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили.

В поданій на судове рішення апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1, посилаючись на незаконність рішення суду із-за порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_2, оскільки позивач не надав доказів про пропуск строку прийняття спадщини з поважних причин.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на доводи, викладені в ній.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання, що вбачається із судових повідомлень.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідним сином спадкодавця (а.с. 7).

Судом першої інстанції встановлено, що за життя спадкодавець не склала заповіту, а тому спадкування здійснюється за законом.

З матеріалів спадкової справи 48/2015, заведеної після смерті ОСОБА_4 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця 30 червня 2015 року звернувся ОСОБА_1, відповідач у справі, який на час смерті матері проживав разом із матір'ю. У своїй заяві до нотаріуса ОСОБА_1 зазначив про інших спадкоємців померлої, зокрема сина ОСОБА_2, вказавши місце проживання останнього (а.с. 33-42).

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 відмовлено в посвідченні заяви про прийняття спадщини, оскільки останній не подав заяви про прийняття спадщини у встановлені законом строки і вважається таким, що не прийняв її, та не подав документів і відомостей (інформації), необхідних для вчинення нотаріальних дій (а.с. 43).

Згідно із ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом відкриття спадщини є день смерті особи. Статтею 1223 цього ж Кодексу встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як встановлено у ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся із заявою про прийняття спадщини у нотаріальну контору тільки у липні 2015 року, тобто з пропуском встановленого законом шестимісячного строку, який закінчився 02.04.2015 року.

09 липня 2015 року ОСОБА_2 подав у суд позов про визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, покликаючись на те, що він постійно перебуває за кордоном у відрядженнях, так як це пов'язано з його професійною діяльністю, а також, що в нього відсутні документи на спадкове майно.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивач з поважних причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки він працює водієм та здійснює міжнародні перевезення, і на час відкриття та прийняття спадщини після смерті спадкодавця перебував у відрядженнях за кордоном, що підтверджується відмітками в закордонному паспорті та довідкою з місця роботи.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони не відповідають вимогам закону.

Із роз'яснень постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» п.24 вбачається, що при вирішенні питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд повинен виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідачами по справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

Судом встановлено, що шестимісячний термін для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 становив з ІНФОРМАЦІЯ_2 року по 02.04.2015 рік. Позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса тільки 08 липня 2015 року, тобто з пропуском встановлено законом строку. Із спадкової справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 30.06.2015 року, після строку на прийняття спадщини, однак останній на час смерті спадкодавця проживав із ним, і спадкову справу було відкрито 30.06.2015 року. В матеріалах спадкової справи була вже копія свідоцтва про смерть спадкодавця. Крім того, у повідомлені нотаріуса адресовану ОСОБА_2 (а.с. 41) нотаріус не зазначав які саме документи необхідно подати для прийняття спадщини, крім доказів щодо пропуску строку прийняття спадщини.

Як доказ пропуску встановленого законом строку позивач ОСОБА_2 подав копію закордонного паспорту з якого вбачається, що позивач періодично виїжджав за межі України у зв'язку із трудовими відносинами ТЗОВ «Транс-Імперія» (а.с. 14-19).

Із наданого паспорту встановлено, що відповідач перебував за кордоном часто, однак між поїздками за кордон він періодично перебував на території України і мав можливість звернутися із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини.

В дні, коли перебував позивач на території України останній до нотаріуса не звертався і заяви про прийняття спадщини не подавав. Поважних причин не звернення до нотаріуса останній суду не надав. Не вказує він також і причин, які перешкоджали йому звернутися із заявою до нотаріуса, або були наявні якість труднощі по цьому питанню.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що перебування позивача періодично за кордоном не можна визнати поважною причиною, що унеможливлювала чи в інший спосіб перешкоджала йому здійснити своє право на подання заяви для прийняття спадщини, оскільки, як було встановлено судом, позивач після смерті матері протягом шестимісячного строку неодноразово бував на території України.

Будь-яких належних доказів як вимагає ст. 60 ЦПК України позивач та його представник суду не надали.

Позовні вимоги до Одерадівської сільської ради Луцького району Волинської області є безпідставними, оскільки спадщину прийняв брат позивача і є належним відповідачем по справі.

На дані обставини суд першої інстанції взагалі не звернув уваги та не дав юридичної оцінки.

На підставі наведеного колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції із-за порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 60ЦПК України, на підставі ст. ст. 1220, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2015 року в даній справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Карпюка ОСОБА_2 до Одерадівської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_1, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М.В. про надання додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: