УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючої судді Ластовки Н.Д.,

при секретарі Фузік Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Хаблова В.М. та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся з вказаною скаргою на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Хаблова В.М. та державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Марченко О.М., посилаючись на те, що 11.04.2013 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Хабловим В.М була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 6-4432/2011 від 01.02.2013 року виданого Дніпровським районним судом м. Києва. Постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Хабловим В.М. від 22 квітня 2013 року було накладено арешт на все майно боржника в межах суми звернення стягнення 1 047 781,44 грн. 25 квітня 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» на адресу Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області було направлено заяву про повернення виконавчого листа без виконання в зв'язку з підписанням сторонами договору про реструктуризацію боргу. Зазначена заява була отримана Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області і на цей час знаходиться у матеріалах виконавчого провадження. 25 квітня 2013 року ОСОБА_1 було подано заяву про закриття виконавчого провадження в зв'язку з урегулюванням спору. Про той факт, що виконавче провадження не закрите і арешт з майна не знятий, ОСОБА_1 дізнався 26 листопада 2015 року в результаті ознайомлення представника ОСОБА_1 із матеріалами виконавчого провадження згідно яких виконавчий лист на дату ознайомлення не повернений стягувачеві, постанова про закриття провадження - не винесена, виконавче провадження - не закрите.

25.12.2015 року представником скаржника було подано до суду уточнення до скарги на дії державного виконавця, відповідно до якої скаржник просив визнати бездіяльність старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Хаблова В.М. неправомірною; зобов'язати старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Хаблова В.М. у виконавчому провадженні № 37537243 скласти акт про отримання Київським ВДВС ХМУЮ від ПАТ "УКРСОЦБАНК" заяви № 19.401-86/87-1479 від 25.04.2013 про повернення виконавчого листа без виконання (вхідний № 3099 від 26 квітня 2013 року); зобов'язати старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Хаблова В.М. у виконавчому провадженні № 37537243 винести постанову про повернення стягувану виконавчого документа; зобов'язати старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Хаблова В.М. у виконавчого провадження № 37537243 скасувати постанову від 22.04.2013 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 104778,14 грн. та винести нову постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, мотивуючи заяву тим, що скаржник зробив невірну правову оцінку, а тому скарга потребувала уточнення.

В судове засідання представник скаржника не з'явився, проте до суду подав заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги скарги підтримав.

Суб'єкт оскарження - державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Хаблов В.М. в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 11.04.2013 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Хабловим В.М. на підставі виконавчого листа № 6-4432/2011 від 01.02.2013 року виданого Дніпровським районним судом м. Києва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 37537243.

Постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Хабловим В.М. від 22 квітня 2013 року було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення 1 047 781,44 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 квітня 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» на адресу Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області було направлено заяву про повернення виконавчого листа без виконання в зв'язку з підписанням сторонами договору про реструктуризацію боргу.

Сторона скаржника вказує, що зазначена заява була отримана Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області 26.04.2013 року, та на даний час знаходиться у матеріалах виконавчого провадження ВП № 37537243, що підтверджується фотокопією заяви з матеріалів виконавчого провадження.

Крім того, скаржник вказує, що 25 квітня 2013 року ОСОБА_1 було подано заяву про закриття виконавчого провадження в зв'язку з урегулюванням спору, однак 26.11.2015 року лише дізнався, що виконавче провадження не закрите та арешт з його майна не знято, а виконавчий лист не повернений стягувачеві, при цьому постанову про закриття виконавчого провадження не винесено.

Згідно положень ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як передбачено у п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за ст. 6 Закону України "Про державну виконавчу службу" зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

Згідно з ч. 4 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, повертається стягувачеві у разі письмової заяви стягувача. Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2 п.п.6 ст.49 Закону «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. Як вже зазначалося вище, таким строком для даного виду стягнення є шість місяців.

Скаржник вказує, що на день розгляду скарги виконавче провадження не припинялось та не зупинялося, відповідні постанови, передбачені законодавством, не виносились, що обмежує боржника в користуванні та розпорядженні всім його майном.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виданого 07.12.2015 року виконавче провадження № 37537243 з примусового виконання виконавчого листа № 6-4432/20141 від 01.02.2013 року виданого Дніпровським районним судом м. Києва відносно боржника ОСОБА_1 перебуває на виконанні в Київському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень частини першої, другої, третьої та п'ятої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене у Київському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції перебував на виконанні виконавчий лист № 6-4432/20141 від 01.02.2013 року виданий Дніпровським районним судом м. Києва відносно боржника ОСОБА_1, на підставі якого державним виконавцем Хабловим В.М. 11.04.2013 року відкрито виконавче провадження ВП № 37537243 та винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, разом з тим, всупереч ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ на підставі якого відкрито виконавче провадження не було повернуто стягувачеві, на його письмову заяву від 25.04.2013 року, що порушує законі права боржника за виконавчим провадженням, а тому, суд приходить до висновку, що державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Хабловим В.М. не проведені всі заходи щодо повернення виконавчого листа № 6-4432/2011 виданого 01.02.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва стягувачу - ПАТ «Укрсоцбанк», а тому скаржник правомірно звернувся з вимогами щодо бездіяльність державного виконавця та усунення його порушення.

Як роз'яснено у п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішень у цивільних справах", виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Так, державний виконавць Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Хаблов В.М. виніс постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 104778,14 грн., посилаючись на те, що боржнику було запропоновано виконати боргові зобов'язання в добровільному порядку в строк до 17.04.2013 року, а оскільки боржник у наданий строк виконавчий лист не виконав, має сплатити виконавчий збір.

Скаржник при цьому вказав, що після винесення постанови про повернення стягувачу виконавчого документа, державний виконавець повинен був би скасувати постанову від 22.04.2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 104778,14 грн. та винесення нову постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Проте з такою позицією суд погодитися не може, оскільки державним виконавцем було надано строк для добровільного виконання боржником ОСОБА_1 виконавчого листа до 17.04.2013 року, а лист від стягувача про повернення виконавчого документа було направлено 25.04.2013 року, а тому державним виконавцем правомірно винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, крім того, скаржник не надав жодного доказу того, що боржник оскаржував вказану постанову державного виконавця.

В той же час, скаржник ОСОБА_1, як боржник в процедурі виконавчого провадження, звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця просив зобов'язати старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Хаблова В.М. у виконавчому провадженні № 37537243 скласти акт про отримання Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від ПАТ "УКРСОЦБАНК" заяви № 19.401-86/87-1479 від 25.04.2013 про повернення виконавчого листа без виконання, однак суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, тому вимоги заявника в цій частині суд визнає не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до статті 388 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 11, 18, 19, 25, 27, 28, 30, 35, 47, 49, 57 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 14, 383-388 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Хаблова В.М. та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Хаблова В.М. неправомірною.

Зобов'язати Київський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області в межах процедури виконавчого провадження № 34668543 застосувати заходи щодо повернення виконавчого листа № 6-4432/2011 виданого 01.02.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва стягувачу - ПАТ «Укрсоцбанк».

Стягнути з Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області судовий збір в сумі 551,20 грн. в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я