РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 січня 2016 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі судді Бабенко С.С., при секретарі Пілюгіній Г.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дзержинська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта імені ОСОБА_2 ОСОБА_3» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне.

В період з 20.05.2002 року по 22.08.20914 року він працював на шахті ім. Святої Матрони ОСОБА_3, де працював в якості гірничоробочого підземного, машиніста електровозу підземного, був звільнений за скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідач несвоєчасно провів з ним розрахунок по заробітній платі і вихідним виплатам, станом на день звернення до суду за відповідачем рахується заборгованість по заробітній платі і розрахунковим виплатам 7500 грн.

Він звертався до відповідача з проханням виплатити йому заборгованість по заробітній платі, але йому було відмолено у цьому посилаючись на проведення АТО на території Донецької області.

У звязку з невиплатою заборгованості по заробітній платі, відповідач порушив вимоги ст. 116 КзпП України і у звязку з чим згідно з положеннями ст. 117 КзпП України, відповідач зобовязаний виплатити йому середній заробіток за весь ас затримки по день фактичного розрахунку.

Довідку про середній заробіток відповідач відмовився надавати, тому він самостійно розрахував середній заробіток, який складає 78,94 грн.

Період затримки виплат з 22.08.2014 року по день подачі позову, що складає 313 робочих днів. Середній заробіток за час затримки розрахунку складає 24708,22 грн., з розрахунку 78,94х313 днів.

Після звільнення з підприємства, він звернувся до Дзержинського міського центру зайнятості з питань призначення допомоги по безробіттю. У звязку з тим, що відповідачем не були перераховані страхові внески в Пенсійний фонд за період часу з 01.06.2014 року по 22.08.2014 року, йому було призначено допомогу по безробіттю в мінімальному розмірі. Крім того, не перерахування внесків може зумовити зменшення страхового стажу у майбутньому для призначення пенсії, тому просить зобовязати товариство з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені ОСОБА_2 ОСОБА_3» провести із його заробітної плати з 01.06.2014 року по 22.08.2014 року відповідні внески до Пенсійного фонду України.

Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 7329,01 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 24708,22 грн., в відшкодування моральної шкоди, а також зобовязати відповідача сплатити до Пенсійного фонду України нарахований із його заробітної плати з 01.06.2014 року по 22.08.2014 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Представник позивача надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, на задоволенні позову наполягає, уточнила позовні вимоги, а саме в частині відшкодування моральної шкоди, яку просить стягнути в розмірі 3000 грн.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. про день та час розгляду справи був повідомлений належно, про причини неявки суд не інформував. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимогах з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно з ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року в справі № 6-114цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України обовязкова для всіх судів України, згідно зі ст. 117 КзпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що дійсно позивач у період з 20.05.2002 року по 22.08.2014 року працював на шахті «Новодзержинська», яка згодом була реорганізована у Товариство з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені ОСОБА_2 ОСОБА_3». ОСОБА_1 був звільнений з підприємства 22.08.2014 року на підставі ст. 40 ч.1 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с. 6-12).

Згідно проведеного позивачем розрахунку, заборгованість по заробітній платі складає 7329,01 грн., з наступного розрахунку :

заборгованість по заробітній платі за червень 2014 року 1709,24 грн. 10% (виплачені) = 1538,32 грн.;

заборгованість по заробітній платі за липень 2014 року 1763,95 грн.;

заборгованість по заробітній платі за серпень 2014 року 2369,00 грн.;

одноразово допомога при звільнення 1657,44 грн.;

Середній заробіток за час затримки розрахунку з 22.08.2014 року по 12.10.2015 року складає 24708,22 грн., з розрахунку :

середньоденна заробітна плата 78,94 грн.,

кількість робочих днів за період 313 днів;

78,94 грн. х 313 днів = 24708,22 грн.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд бере до уваги доводи позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки неправомірні дії відповідача змусили позивача вживати додаткових зусиль для організації свого життя, порушили його нормальні життєві звязки, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, з урахуванням глибини та тривалості моральних страждань позивача, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Що стосується вимог про зобовязання товариство з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені ОСОБА_2 ОСОБА_3» провести із його заробітної плати з 01.06.2014 року по 22.08.2014 року відповідні внески до Пенсійного фонду України, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону страхувальниками є роботодавці та інші особи. Коло платників податку визначено статтею 4 зазначеного вище Закону.

Згідно п.2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, який нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті (в тому числі на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці" ), незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов'язковості сплати; законодавчого визначення розміру єдиного внеску та пропорцій його розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування; прозорості та публічності діяльності органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Під час звернення до Дзержинського міського центру зайнятості з заявою про призначення допомоги по безробіттю, ОСОБА_1 дізнався, що відповідачем не були перераховані страхові внески в Пенсійний фонд за період часу з 01.06.2014 року по 22.08.2014 року, у звязку з чим йому було призначено допомогу по безробіттю в мінімальному розмірі (а.с. 14), виходячи із його середньої заробітної плати.

Згідно форми ОК-5 "Індивідуальні відомості про застраховану особі" Пенсійного фонду України з відомостями за 2014 рік щодо позивача ТОВ ""Орендне підприємство "Шахта ім. Св. ОСОБА_3" не сплачувало у червні 2014р.- серпні 2014 р. єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування ( а.с.13).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобовязання сплатити до Пенсійного фонду України нарахований із заробітної плати ОСОБА_1 з 1 червня 2014 року по 22 серпня 2014 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування підлягають задоволенню.

В той же час позовні вимоги про зобов'язання надати до Пенсійного Фонду України індивідуальні відомості про ОСОБА_1 за вищезазначений період не підлягають задоволенню, так як вони не обґрунтовані позивачем.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта імені ОСОБА_2 ОСОБА_3» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі і розрахунком виплатам в розмірі 7329 (сім тисяч триста двадцять девять) грн. 01 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 24708 (двадцять чотири тисячі сімсот вісім) грн. 22 коп., в відшкодування моральної шкоди в відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 (три тисячі) грн., судовий збір на користь держави в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Зобовязати Товариство з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені ОСОБА_2 ОСОБА_3» сплатити до Пенсійного фонду України нарахований із заробітної плати ОСОБА_4 з 01.06.2014 року по 22.08.2014 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача. яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: