Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/685/15-ц
Провадження № 2/280/19/16
РІШЕННЯ

Іменем України

14 січня 2016 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі :

Головуючого судді Василенка Р.О.

Із секретарем - Бех І.О.

з участю позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та збільшення частки в майні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2006 по 30.10.2013. від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, 12.04.2010р.н., який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачем. В період шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2006, було придбано квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 (була оформлена на відповідача), яка відповідно до ст. 61 СК України є об»єктом права спільної сумісної власності. Син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а у відповідності до ст. 70 СК України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна є рівними та ч.3 вказаної статті визначає, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, а тому позивач просить визнати квартиру спільною сумісною власністю при цьому збільшивши її частку в праві власності до 2/3 частин у зв»язку із проживанням з нею дитини.

В ході розгляду справи позивач та її представник позовні вимоги підтримали, суду пояснили, що спірна квартира придбана в період шлюбу, в придбанні допомагали батьки сторін, давали кошти для погашення кредиту, квартира купувалась для проживання сім»ї сторін. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем, відповідач матеріально не допомагає, а тому частка позивача має бути збільшена до 2/3 частин. Також пояснила, що з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини позивач не зверталась. Просять позовні вимоги задовольнити.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що квартира не є спільною сумісною власністю, оскільки придбана за кошти відповідача, а також кошти давали його батьки. Для придбання квартири брали кредит який також погашався ним особисто та його батьками. Кошти на утримання сина він дає позивачу приблизно до 2000 грн. на місяць, забезпечує сина. Просять відмовити в задоволенні позову.

Допитаний свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він давав частину грошей на придбання квартири близько 4700 дол.США, а також допомагав гасити кредит, батьки позивача також давали гроші на квартиру, однак в якій сумі точно не знає.

Допитаний свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона є матір»ю позивача, після одруження вирішили придбати квартиру для проживання сторін, давали гроші вони та батьки відповідача , брали кредит, кредит погашений, вони також лдопомогали гасити кредит.

Допитаний свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що був присутній в банку, коли батько позивача погашав кредит та казав, що це за квартиру.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2006 по 30.10.2013. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, 12.04.2010р.н., який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачем. В період шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2006, було придбано квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 (була оформлена на відповідача). 30.08.2006 було укладено кредитний договір між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (кредитор) та ОСОБА_4 за яким останній отримав кошти в сумі 18540 доларів США по програмі «Житло в кредит» і на даний час кредит погашений. Вказані обставини сторонами визнаються та не оспорюються.

У відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу), а як встановлено судом, то вищевказана квартира набута сторонами за час шлюбу і відповідно є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Спірна квартира придбана за спільні кошти колишнього подружжя, що складалось із доходів відповідача,який працював, а також допомагали грошима і батьки сторін, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та поясненнями самих сторін.

У відповідності до ч.3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім»ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому вищевказаний укладений договір кредиту за яким отримано кошти на придбання житла також підтверджує факт набуття квартири за спільні кошти подружжя.

У відповідності до ч.3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою, однак остання не зверталась до суду про стягнення аліментів з відповідача, який пояснив, що кошти надає добровільно на утримання дитини, допомагає матеріально приблизно до 2000грн. щомісячно, що не свідчить про недостатній рівень забезпечення дитини, будь-яких інших доказів суду не надано, а тому вимоги позивача щодо збільшення її частки у праві власності на спірну квартиру задоволенню не підлягають.

Крім того, виходячи з вимог ст. 70 СК України, то остання регулює питання розміру часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, а в даному випадку позовні вимоги стосуються лише визнання майна спільною сумісною власністю і питання поділу або встановлення порядку користування в позовних вимогах не ставиться.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 585грн.80коп. сплаченого судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, на підставі ч.1 ст. 60, ч.3 ст. 61, ч.3 ст. 70 СК України, керуючись ст.ст. 3,10,60,88,208,209,212,213,215,218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

В задоволенні позову в частині збільшення частки ОСОБА_1 у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 585грн. 80 коп. сплаченого судового збору

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р.О. Василенко