Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/365/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бубличенко В. П.
УХВАЛА

Іменем України

27.01.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Бубличенко В.П.

суддів - Мурашка С.І., Сукач Т.О.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Кіровоградська міська державна нотаріальна контора №2, про встановлення фактів прийняття та неприйняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 грудня 2015 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Кіровоградська міська державна нотаріальна контора №2, про встановлення фактів прийняття та неприйняття спадщини відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Про час і місце розгляду справи особи, які брали в ній участь, повідомлені у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм поштових відправлень із судовими повістками.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки, ОСОБА_5, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у встановлених ст.303 ЦПК України межах, а також обґрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для її задоволення немає.

Судом встановлено, що позивачка є дочкою ОСОБА_7, який помер 18.07.2004 року (а.с.4), і ОСОБА_8, яка померла 10.02.2013 року (а.с.5).

Батьки позивачки перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.04.1947 року (а.с. 92), під час якого ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу, посвідченим Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 13.04.1967 року, було придбано будинок з надвірними будівлями, розташований в місті Кіровограді по вулиці М.Вовчок № 4 (а.с.118-119).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина за законом.

Від імені ОСОБА_8 було складено заповіт, посвідчений 19.10.2012 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_9, яким все належне їй майно ОСОБА_8 заповіла позивачці (а.с.6).

Постановою від 03.03.2015 року державний нотаріус Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 2 ОСОБА_10 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 у звязку з тим, що право власності на частину будинку за ОСОБА_8 не зареєстровано, а в державному акті на право приватної власності на землю є підчистка у прізвищі та імені власника земельної ділянки (а.с.8).

30.05.2014 року державний нотаріус ОСОБА_10 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 у звязку з тим, що вона не прийняла спадщину у встановленому законом порядку (а.с.58).

У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.05.2014 року державний нотаріус зазначила, що згідно будинкової книги, виданої 10.08.1951 року МВМ міста Кіровограда, вбачається, що на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем були зареєстровані: дружина спадкодавця, ОСОБА_8, яка померла 10.02.2013 року, і син спадкодавця, ОСОБА_11, який помер 06.07.2013 року, які прийняли спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується штампом про реєстрацію в будинковій книзі від 20.04.1961 року та 22.12.1987 року відповідно, але не оформили своїх спадкових прав.

ОСОБА_11 є рідним братом позивачки, сином ОСОБА_7 і ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про народження серії VII-УР № 0490957 від 06.04.1966 року (а.с. 102).

06.07.2013 року ОСОБА_11В помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ № 172913, виданим міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис за №1782 (а.с. 4).

На запит суду Кіровоградською міською державною нотаріальною конторою № 2 повідомлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_7, померлого 18.07.2004 року, не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 31), що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 40358876 від 13.05.2015 року (а.с. 31-32).

З матеріалів спадкової справи № 156/2013, заведеної після смерті ОСОБА_8, померлої 10.02.2013 року, вбачається, що ОСОБА_11 подав до Кіровоградської державної нотаріальної контори № 2 заяву від 11.04.2013 року, в якій зазначено, що йому відомо про наявність заповіту, складеного матірю, ОСОБА_8, згідно якого вона заповіла все своє майно ОСОБА_2. Зміст статті 1241 Цивільного кодексу України ОСОБА_11 нотаріусом розяснено. ОСОБА_11 в заяві стверджував, що непрацездатним за віком або станом здоровя на день смерті матері він не був, в звязку з чим права на обовязкову частку у спадщині не має (а.с. 101).

З матеріалів спадкової справи № 306/2013, заведеної Кіровоградською міською державною нотаріальною конторою № 2 після смерті ОСОБА_11, померлого 06.07.2013 року, вбачається, що з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися його дочка, ОСОБА_4 (а.с. 168), і син, ОСОБА_3 (а.с. 184), відповідачі у справі.

ОСОБА_12 змінила прізвище на ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії 1-ОЛ № 000145 від 26.04.2006 року, виданим Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції (а.с. 173).

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_11, які прийняти спадщину, немає.

Враховуючи наведене, суд правильно встановив, що будинок з надвірними будівлями, розташований в місті Кіровограді по вулиці М.Вовчок № 4, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 і ОСОБА_8

Після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняли його дружина, ОСОБА_8, і син, ОСОБА_11, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявили про відмову від неї відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України.

У позовній заяві ОСОБА_13 просила встановити, що її брат, ОСОБА_11, не прийняв спадщину після смерті батька, ОСОБА_7, оскільки, будучи зареєстрованим за місцем проживання батьків, виїхав у 2001 році на постійне місце проживання до міста Москва, де проживав до березня 2013 року.

За твердженням позивачки, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7, є його дружина, ОСОБА_8

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила також визнати, що ОСОБА_8 прийняла спадщину на усе спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_7

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно п.211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Міністерством юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року, яка була чинною на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

З матеріалів справи вбачається, що на час відкриття спадщини після смерті батька, ОСОБА_7, ОСОБА_11 постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1. Це підтверджується реєстраційним записом у паспорті ОСОБА_11 (а.с.103-104) та будинковій книзі, проведеним відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України в редакції, чинній на час відкриття спадщини, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Жодного належного доказу того, що ОСОБА_11 проживав не за місцем реєстрації, а за іншою адресою, позивачка не надала.

Між тим, доводи позовної заяви щодо зміни ОСОБА_11 у 2001 році місця постійного проживання спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: виписним епікризом, в якому зазначено, що ОСОБА_11 в період з 01.08.2006 року по 09.08.2006 року знаходився на стаціонарному лікуванні в ЛОР відділенні Кіровоградської обласної лікарні (а.с.59); довідкою № 09-26/1688 від 08.06.2015 року, виданою Інгульською шахтою державного підприємства «Східний гірничозбагачувальний комбінат» про те, що ОСОБА_11 дійсно працював на цьому підприємстві з 02.06.2006 року по 30.08.2006 року (а.с.60).

Суд дав належну оцінку показанням свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, які пояснили, що про переїзд ОСОБА_11 до міста Москви їм відомо лише зі слів позивачки.

Суперечливими є показання свідка ОСОБА_15, яка на звернення ОСОБА_4, здіснюючи обов'язки голови квартального комітету, 16.07.2013 року видала довідку про те, ОСОБА_11 проживав до дня смерті та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначена довідка була видана для пред'явлення до нотаріальної контори, але в судовому засіданні свідок зазначені у довідці відомості заперечувала.

Враховуючи наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги не ґрунтуються на доказах, тому не підлягають задоволенню. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді