Кодимський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________________________ Справа № 503/2221/15-ц
Провадження №2/503/99/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2016 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.

при секретарі Вдовиченко В.О.

з участю представника позивач ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодима Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 23 листопада 2015 року звернулась до Кодимського районного суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна, набутого у шлюбі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та пояснив, що за час перебування у шлюбі сторони за спільні кошти придбали житловий будинок №1-а, розташований в м.Кодима по вул.Петровського Одеської області. Після розлучення сторони добровільно поділити це майно не можуть тому, просив поділити спірний будинок між сторонами в ідеальних частках, виділивши кожному з них по 1/2 його частині, без визначення присуджених часток в натурі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлений позов визнав у повному обсязі та підтвердив, що спірний будинок придбаний ним та позивачем у шлюбі, є їхнім спільним сумісним майном, а тому підлягає поділу між ними порівну. При цьому, проти виділення належних їм ідеальних часток без їх визначення в натурі не заперечував.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними письмові докази суд встановив наступне.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 з 25 лютого 1992 року по 25 березня 2014 року перебували у шлюбі, який був зареєстрований органом ДРАЦС.

13 жовтня 2006 року під час шлюбу сторони спільно придбали житловий будинок №1-а, розташований в м.Кодима по вул.Петровського Одеської області (договір купівлі-продажу серії ВЕВ №783859 від 13 жовтня 2006 року).

Згідно з ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Таке ж положення міститься і в ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. При цьому, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до розяснень, що є у п.22 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

В судовому засіданні сторони добровільно погодили, що спірне нерухоме майно житловий будинок №1-а в м.Кодима по вул.Петровського Одеської області є їхнім спільним сумісним майном.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що є їхнім спільним.

Подружжя таким майном відповідно до ч.1 ст.65 СК України та ст.358 ЦК України розпоряджається за взаємною згодою.

Згідно зі ст.71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя.

Визначаючи спосіб поділу зазначеного нерухомого майна суд виходить з меж позовних вимог позивача, визнаних відповідачем, та, керуючись розясненням Пленуму ВСУ, що є в п.25 постанови №11 від 21 грудня 2007 року, вважає можливим позов задовольнити та визнати за кожною із сторін ідеальні частки в цьому нерухомому майні без їх реального поділу.

Зокрема, Пленум ВСУ вказав, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі,

суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60,61,69,70 СК України, ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Поділити між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 жилий будинок з надвірними спорудами №1-а, розташований в м.Кодима по вул.Петровського Одеської області, виділивши ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/2 частині цього домоволодіння, визнавши за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право приватної власності на 1/2 частину спірного домогосподарства без визначення присудженої частки в натурі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сопільняк О.М.