АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8611/15-ц Номер провадження 22-ц/786/328/16Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю. В. Доповідач ап. інст. Чічіль В. А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.,

За участю секретаря: Гнатюк О.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому зазначала, що з 2012 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_8 року у них народилась донька - ОСОБА_4. У свідоцтві про народження батьком дитини записано саме відповідача - ОСОБА_2 Вказала, що донька проживає разом із нею та перебуває на її повному утриманні.

Рішенням Автозаводського районного суду від 16.09.2015 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини із всіх видів його заробітку.

Відповідач у добровільному порядку матеріально не забезпечує позивачку, як матір їхньої дитини. Вважає, що ОСОБА_2 має матеріальну можливість, окрім сплати аліментів на дитину, нести й витрати по її утриманню у розмірі 1/12 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, так як він працює й має стабільний дохід.

Рішенням Автозаводського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/12 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 13 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною трьох років, тобто до 22.07.2017 року. У межах суми платежів за один місяць рішення суду звернуто до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до норми ч. 2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до норми ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі проживання з нею (ним) їхньої дитини, відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 84 та ст.ст. 86 і 88 цього Кодексу. З огляду на викладені норми, місцевий суд дійшов до висновку про те, що позивачка має право на отримання від відповідача частки від його заробітку (доходу), попри те, що шлюб між ними укладений не був. Також з огляду на те, що відповідач має постійний заробіток (дохід), суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу позивачці.

В апеляційному порядку рішення місцевого суду оскаржено ОСОБА_2, який посилаючись на порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що місцевий суд дійшов до помилкового висновку про наявність у позивачки права на отримання від нього аліментів, так як між ними шлюб ніколи не укладався і він з позивачкою ніколи разом не проживав, а є лише батьком малолітньої ОСОБА_4. Апелянт також звертає увагу на неоднозначність місця проживання дитини, що вбачається з документів, долучених позивачкою до матеріалів справи. Також апелянт вказує, що судом першої інстанції помилково вказано підставою виникнення у позивачки права на аліменти ст. 84 СК України, тоді як підставою для призначення утримання є ч. 2 ст. 91 СК України, а ст. 84 СК України вказує лише на спосіб стягнення аліментів. Апелянт вказав й те, що судом першої інстанції не з`ясовано чи є позивачка малозабезпеченою та чи потребує утримання.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

За змістом п.п. 1-4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

Згідно з довідкою за № 106, виданою ТОВ «Житлорембудсервіс», ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована в місті Кременчуці за адресою: АДРЕСА_1. Склад зареєстрованих осіб: ОСОБА_5 (мати), ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6 (батько), ОСОБА_7 (донька), ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 4).

Відповідно до довідки № 01/15-508 від 05.10.2015 року, виданої Станцією екстреної медичної допомоги №2 м. Кременчука, ОСОБА_3 працює фельдшером виїзної бригади станції екстреної медичної допомоги № 2 м. Кременчук. Знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 03.10.2014 року по 22.07.2017 року (наказ № 159-в від 26.09.2014 року) (а.с. 5).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.09.2015 року ухвалено стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 кошти на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6).

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_2, виданої за місцем його роботи ПАТ ТФПНК «Укртатнафта», загальна сума доходу за період з 01 вересня 2014 року по 28 лютого 2015 року за винятком аліментів становить 25937 грн. 26 коп. (а.с. 7).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_2, виданої за місцем його роботи ПАТ ТФПНК «Укртатнафта», загальна сума доходу за період з квітня 2015 року по вересень 2015 року становить 45848 грн. 58 коп. Утримані аліменти за ці місяці становлять 9220 грн. 15 коп. (а.с. 27).

У матеріалах справи також міститься копія амбулаторної картки ОСОБА_4 із двома зазначеними адресами, що відрізняються від місця реєстрації позивачки та малолітньої дитини (а.с. 9)

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 лютого 2014 року встановлено, що з 31 серпня 2002 року по день розірвання шлюбу - 06 лютого 2014 року ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_9 (а.с. 26).

Жодною стороною не заперечується, що малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є їхньою спільною дитиною.

Як на підставу для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 посилається на те, що із відповідачкою він шлюб не укладав і навіть не проживав із нею разом однією сім`єю, про що вона зазначала у позовній заяві, що є обов`язковою умовою для виникнення у неї права на отримання від нього аліментів до досягнення дитиною трирічного віку.

Колегія суддів погоджується із таким твердженням апелянта, з огляду на те, що сторони шлюб між собою не укладали, що ними не заперечується й матеріали справи не містять жодних доказів спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що у відповідності до ст. 91 СК України є обов`язковою умовою для виникнення у позивача права на отримання від відповідача відповідного виду аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 91 СК України якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім`єю, той із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право відповідно до статті 76 цього Кодексу. Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Право жінки та чоловіка на утримання припиняється з підстав, встановлених пунктами 2 і 4 статті 83, статтями 85, 87 і 89 цього Кодексу.

Також колегія суддів погоджується із твердженням апелянта про те, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що на час народження дитини (ІНФОРМАЦІЯ_8 року) він перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою особою - ОСОБА_9, шлюб було розірвано лише 06 лютого 2014 року. Вказана обставина підтверджується рішенням суду у справі № 524/746/14-ц, що долучено до матеріалів справи (а.с. 26).

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить під сумнів факт проживання доньки з ОСОБА_3, проте, із письмових заперечень на позов, долучених ним до матеріалів справи, вбачається, що він не заперечував факту проживання дитини з матір`ю, а відповідач вказав: «як докази, позивачка вказує про те, що донька проживає з нею, це вірно, але цього не достатньо» (а.с. 23). З огляду на викладене, та з врахуванням довідки про місце реєстрації позивачки та її малолітньої доньки за однією адресою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що дитина проживає разом із позивачкою за однією адресою.

З урахуванням встановлених обставин у справі, місцевий суд дійшов до помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 1/12 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.п. 1, 2, 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 грудня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: В.А. Чічіль

Судді: О.Ю. Кузнєцова

С.Ю. Мартєв