Справа № 357/1649/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2016 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

при секретарі - Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного Управління Держземагенства у Київській області, ОСОБА_2, треті особи: Реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фастівка» про скасування наказу та договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2015 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана справа.

Ухвалою судді від 06.03.2015 року відкрито провадження по даній справі.

31.08.2015 року від позивача по справі надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та Фермерському господарству «Техно-Фарм», а також будь-яким іншим особам вчиняти дії, спрямовані на обробіток земельної ділянки площею 67,9295 га, що знаходиться на території Фесюрівської сільської ради Білоцерківського району Київської області до вирішення справи по суті.

Ухвалою судді по даній справі від 22.09.2015 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23.12.2015 року вищевказану ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2015 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційної інстанції мотивована тим, що за наявності ухвали про відкриття провадження у справі заява ОСОБА_3 розглянута суддею одноособово, тобто з порушенням норм процесуального права.

Положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України закріплено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В позовній заяві по даній справі заявлені вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Головного Управління Держземагенства у Київській області від 09.12.2013 року, визнання недійсним договору оренди землі від 31.03.2014 року та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію іншого речового права, тобто зазначені вимоги стосуються земельної ділянки загальною площею 67,9295 га., що розташована на території Фесюрівської сільської ради.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,782 гектарів, що розташована на території Фастівської сільської ради Білоцерківського району.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» у п. 4 розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову: зясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

З наявної в матеріалах справи копії відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що земельна ділянка площею 67,9295 га, що знаходиться на території Фесюрівської сільської ради належить державі в особі Головного Управління Держземагенства у Київській області, а орендарем та суборендарем вказані ОСОБА_2 та Фермерське господарство «Техно-Фарм» відповідно.

Перевіривши матеріали справи, а також враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволення поданої заяви про забезпечення позову шляхом заборони орендарю, суборендарю та будь-якими іншим особам вчиняти дії, спрямовані на обробку земельної ділянки загальною площею 67,9295 гектарів може перешкоджати господарській діяльності юридичної особи, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Крім того, заявником не доведені ризики, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_4