АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

14 січня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк». третя особа: ОСОБА_3 про визнання кредитного договору та додаткових угод недійсними,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року,

встановила:

у березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним кредитний договір, укладений між ОСОБА_3 та ВАТ «АКБ «Престиж», правонаступником якого є відповідач ПАТ «Фідобанк», а також додаткові угоди до вказаного кредитного договору, відповідно до умов яких особу боржника було змінено на позивача, посилаючись на те, що оспорювані договори не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та порушують його права.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 30 серпня 2006 року між ВАТ «АКБ «Престиж», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 3 000 000 дол. США строком до 29 серпня 2021 року зі сплатою 12% річних. 15 червня 2007 року між ОСОБА_1, ВАТ «АКБ «Престиж», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до вказаного кредитного договору, якою було замінено особу боржника ОСОБА_3 на ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 було відчужено позивачу житловий будинок та земельну ділянку на придбання яких було взято кредит та які знаходились в іпотеці у банку. Позивач вказував, що вказаний кредит є споживчим, однак його права, як споживача, було порушено, а тому просив визнати кредитний договір та додаткові угоди недійсними.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено підстав недійсності оспорюваних ним правочинів. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 2, 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.192, 203, 215, 524, 525, 526, 533, 627, 1046, 1049, 1054 ЦК України.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що банком було порушено права ОСОБА_1, як споживача, оскільки при укладенні додаткової угоди до кредитного договору йому не було надано орієнтовний розрахунок сукупної вартості кредиту, а також графік платежів. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Судом першої інстанції було вірно встановлено про те, що позивач шляхом підписання додаткової угоди про заміну боржника по кредитному договору, укладеному з ОСОБА_3, взяв на себе права та обов'язки позичальника, визначені умовами кредитного договору. Також судом встановлено, що при укладенні кредитного договору позичальнику було надано інформацію про умови надання споживчого кредиту, що підтверджується його особистим підписом в Повідомленні позичальника-фізичної особи про умови надання споживчого кредиту.

Доводи апелянта про те, що банком не було своєчасно надано позивачу необхідну достовірну інформацію про умови кредитування, також не заслуговують на увагу, були предметом перевірки під час розгляду справи судом першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що при укладенні оспорюваного кредитного договору та додаткових угод відповідачем було порушено норми чинного законодавства, позивачем не наведено підстав визнання їх недійсними. Форма та зміст оспорюваних правочинів відповідає нормам цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 761/8479/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2154/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.