Номер провадження: 22-ц/785/76/16
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт Одеса» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт Одеса», Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса» про витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкоди у користуванні власністю,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса», КП «Міжнародний аеропорт Одеса» про витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкоди у користуванні власністю, посилаючись на те, що він є власником повітряного судна ЯК-40, заводський номер 941734, реєстраційний номер UR-ABW.

Між ним та директором КП «Міжнародний аеропорт Одеса» відбулась усна домовленість про можливість перебування літаку на території аеропорту.

З травня по вересень 2013 року позивач мав вільний доступ до літака, проводив його розбирання на металобрухт, в наслідок чого, від літаку залишився металевий корпус (фюзеляш).

У серпні 2013 року працівниками КП «Міжнародний аеропорт Одеса» була вилучена тимчасова перепустка ОСОБА_2 на територію аеропорту № 1045.

В подальшому директор ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» запропонував позивачеві сплатити заборгованість за знаходження літаку на території твердого покриття площадки перед АТБ.

Також позивач зазначив, що зі вказаного часу він, як власник, позбавлений права володіння, користування та розпорядження своїм майном оскільки ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» продовжує незаконно фактично володіти спірним майном без відповідної правової підстави.

ОСОБА_2 звертаючись до суду просив вимоги про витребування у ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» на його користь металевого корпусу судна ЯК-40 (заводський номер 941734, реєстраційний номер UR-ABW) задовольнити, зобовязавши повернути йому зазначений корпус, шляхом підписання акту приймання передачі.

А оскільки працівниками КП «Міжнародний аеропорт Одеса» у нього була незаконно відібрана перепустка № 1045, дійсна в період з 17.09.2013 року по 17.11.2013 року, ОСОБА_2 просив усунути йому перешкоди у користуванні власністю, а саме: металевим корпусом судна ЯК-40 (заводський номер 941734, реєстраційний номер UR-ABW) шляхом зобовязання КП «Міжнародний аеропорт Одеса» надати йому необхідні перепустки до належного майна.

Справа розглядалася судами неодноразово.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала.

Представник відповідача ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» позов не визнав.

Представник відповідача КП «Міжнародний аеропорт Одеса» позов не визнав.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року у задоволені позову ОСОБА_2 до КП «Міжнародний аеропорт Одеса» про усунення перешкоди у користуванні власністю відмовлено, позов ОСОБА_2 до ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволений частково.

Витребувано у ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» на користь ОСОБА_2 металевий корпус повітряного судна ЯК-40 (заводський номер 941734, реєстраційний номер UR-АВW).

В решті позову відмовлено.

Встановлений порядок виконання судового рішення, за яким рішення суду є підставою для забезпечення ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» доступу ОСОБА_2 до металевого корпусу повітряного судна ЯК-40 в супроводі встановленого вповноваженого працівника авіаційного субєкта для його повернення, шляхом підписання акту приймання передачі.

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» подало апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог, постановити нове, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми процесуального права.

В судове засідання сторони не зявилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином (а.с. 62-64).

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Зі змістом ст.. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником металевого корпусу повітряного судна ЯК-40, заводський номер 941734, реєстраційний номер UR-ABW.

Право власності набуто позивачем на підставі договору № 2805-2013 від 28.05.2013 року з ООО «Авіакомпанія Украеро», за яким ОСОБА_2 придбав для особистих потреб повітряне судно ЯК-40, заводський номер 941734, реєстраційний номер UR-ABW.

Згідно квитанції від 28.05.2013 року № 950696 позивачем було сплачено за договором 80 000 грн.

В порядку п. 6.2 вищезазначеного договору позивач отримав повітряне судно в аеропорту м. Одеси від колишнього власника, де воно продовжувало знаходитись.

Зазначені обставини були предметом дослідження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (ухвала 20.05.2015 року), який зазначив, що статтею 328 ЦК України закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, тобто право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність не випливатиме з закону.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також судом встановлено, що на час розгляду справи від повітряного судна залишився тільки його металевий корпус (фюзеляш), який знаходиться на території ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса».

Право власності ОСОБА_2 на металевий корпус повітряного судна ЯК-40, заводський номер 941734, реєстраційний номер UR-ABW ніким не оспорюється.

ОСОБА_2 доступу до належного йому майна, яке знаходиться на території ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» не надається, що так само встановлено Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ (ухвала від 20.05.2015 року, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30.04.2015 року, яким у задоволенні позову ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» до ОСОБА_2 про зобовязання укласти договір оренди майна відмовлено.

Тобто, ОСОБА_2 не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє.

Оскільки, ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса», згідно із довідкою від 17.04.2014 року № 02-579 на балансі з моменту свого створення такого майна не має, а спірне майно фактично знаходиться на його території без відповідної правової підстави, судом встановлено, що ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» є незаконним володільцем спірного майна.

Враховуючи, що віндикаційним позовом захищається право власності в цілому, а позивач позбавлений можливості користування і розпорядження належним йому на праві власності металевим корпусом повітряного судна ЯК-40 (заводський номер 941734, реєстраційний номер UR-ABW), та спірне майно є індивідуально-визначеним та таким, що зберіглося в натурі, але вибуло з володіння ОСОБА_2 як власника, судом правомірно позовні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» про витребування спірного майна були визнані обґрунтованими.

Тобто суд, встановивши порушене право позивача та, задовольняючи його вимоги до ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» в частині витребування майна, виходив з обовязковості та фактичної можливості виконання судового рішення в порядку ст.217 ЦПК України, встановивши порядок виконання рішення, за яким воно є підставою для забезпечення ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» доступу ОСОБА_2 до металевого корпусу повітряного судна ЯК-40 в супроводі встановленого вповноваженого працівника авіаційного субєкта для його повернення шляхом підписання акту приймання передачі, який підтверджує факт отримання матеріальних цінностей відповідно до загальних понять документообігу в Україні.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 про усунення перешкоди у користуванні власністю, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 в період з травня по вересень 2013 року мав тимчасову перепустку № 1045 для проїзду у адміністративно-виробничу зону аеропорту, однак належних доказів перешкоди позивачеві в користуванні власністю шляхом відібрання у нього спірної перепустки працівниками КП «Міжнародний аеропорт Одеса» ОСОБА_2 в порядку ст. 60 ЦПК України, за якою сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суду надано не було, на підставі чого судом обґрунтовано в цій частині позову було відмовлено.

Судова колегія погоджується з вказаними висновками суду, та не находить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса» про те, що суд в рішенні суду помилково прийшов до висновку про належність металевого корпусу повітряного судна ЯК-40 ОСОБА_2, оскільки позивачем під час розгляду справи не було підтверджено право власності на металевий корпус літака ЯК-40, а тому позивачу не надано право віндикаційного позову, не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що право власності ОСОБА_2 на металевий корпус повітряного судна ЯК-40, заводський номер 941734, реєстраційний номер UR-ABW ніким не оспорювалося, також було встановлено, що під час розгляду справи від повітряного судна залишився тільки його металевий корпус, який знаходиться на території ТОВ «Міжнародний аеропорт Одеса», тобто позивач на законних підставах звернувся до суду з вказаним позовом, оскільки власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, відповідно до ст. 387 ЦК України. А оскільки вказані обставини були визнані відповідачем, вони відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Крім того, слід зазначити, що до речових позовів відносяться вимоги не володіючого власника до незаконного володільця про витребування майна, тобто віндикаційний позов.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт Одеса» відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_3