АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 550/571/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1671/16Головуючий у 1-й інстанції Лисенко В.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Винниченка Ю.М., Гальонкіна С.А., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Під гайна ОСОБА_3 про захист прав споживачів, визнання недійсним правочину та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив,що 06.09.2013 р. між ним та відповідачем був укладений Кредитний договір № 50010487 із Загальними умовами кредитування, які є додатком до Кредитного договору № 50010487 від 06.09.2013 р., за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 321810, 42 грн., еквівалент суми кредиту в доларах США 39384, 46 доларів США, та додатковий кредит в розмірі 137636 грн., еквівалент суми додаткового кредиту в доларах США 16844, 45 доларів США, зі сплатою 9, 90 % річних змінна ставка відповідно до статті 2.3 Загальних умов кредитування строком на 60 місяців на споживчі цілі, а саме для придбання автомобіля. Згідно з умовами кредитування та графіку погашення кредиту усі платежі повинні бути сплачені у гривні та підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США. На підставі таких положень розмір щомісячного зобов'язання збільшувався у зв'язку з підвищенням курсу долара США.

З метою забезпечення Кредитного договору від 06.09.2013 р., між ОСОБА_3 та ТОВ «Порше Мобіліті» 09.09.2013 р. був укладений договір застави транспортного засобу № 50010487. Тому, посилаючись на несправедливість, в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», вказаних умов кредитного договору, зокрема, на підставі ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у звязку з забороною з 16.10.2011 р. надання споживчих кредитів в іноземній валюті, а також на підставі ч. 6 ст. 19, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» вважає, що Кредитний договір укладено з використанням нечесної підприємницької практики, а саме банк не надав споживачу необхідну інформацію для здійснення свідомого вибору перед підписанням кредитного договору, у звязку з чим прохав визнати Кредитний договір частково недійсним та зобовязати відповідача вчинити певні дії.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

Визнано недійсним Кредитний договір № 50010487 від 06.09.2013 р., укладений між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», в частині умов «Еквівалент суми кредиту в дол. США: 39384, 46 дол. США» та «Еквівалент суми додаткового кредиту в дол. США: 16844, 45 дол. США», «Курс обчислення: курс Філія «КІБ» ПАТ «Креді Агріголь БАНК», що дорівнює: 8, 1710 грн./дол. США», «Усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування».

Визнано недійсним повністю Графік погашення кредиту, додаток до Кредитного договору № 50010487 від 06.09.2013 р., укладеного між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті».

Визнано недійсними пункти 1.1., 1.3., 1.3.1., 1.3.2, 2.4, 3.1, 3.1.1, 3.1.2 та 8.3 Загальних умов кредитування додатку до Кредитного договору № 50010487 від 06.09.2013 року, укладеного між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті».

Визнано недійсним пункт 1.3.1 Договору застави транспортного засобу № 50010487 від 09.09.2013 р., укладеного між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 921, в частині умов «що на день укладення Кредитного договору складає еквівалент 39384, 46 дол. США (Тридцять девять тисяч триста вісімдесят чотири долара 45 центів США)» та «що на день укладення Кредитного договору складає еквівалент 16844, 45 дол. США (Шістнадцять тисяч вісімсот сорок чотири долара 45 центів США)».

Зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» зарахувати страхове відшкодування в сумі 72383, 65 грн., перераховане приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту crP238422Га/13скв від 09.09.2013 р., в рахунок погашення ОСОБА_2 кредиту за Кредитним договором № 50010487 від 06.09.2013 р.

Зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» вчинити наступні дії: - провести перерахунок сплачених ОСОБА_2 грошових коштів на виконання умов Кредитного договору № 50010487 від 06.09.2013 р.; - зарахувати надлишково сплачені ОСОБА_2 грошові кошти в рахунок майбутніх платежів за Кредитним договором № 50010487 від 06.09.2013 р.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_2 121, 80 грн. в рахунок відшкодування витрат на сплату судового збору, 8000 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу та 530 грн. в рахунок відшкодування витрат на проїзд представника в судові засідання, а всього - 8651,80 грн.

Додатковим рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2016 року доповнено рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про захист прав споживачів, визнання недійсним правочину та зобовязання вчинити певні дії.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Додатковим рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 03 червня 2016 року доповнено рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про захист прав споживачів, визнання недійсним правочину та зобовязання вчинити певні дії.

Достягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь держави судовий збір за 5 (пять) позовних вимог немайнового характеру по 243 грн. 60 коп. за кожну або на загальну суму 1218 грн.

З рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2016 року суду не погодився представник товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки судом неповно зясовано обставини справи, що мають значення для справи, а також неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Судове засідання проводилося за участі представників сторін, за відсутності позивача, який будучи належним чином та завчасно повідомленим про час та місце слухання справи, в судове засідання не зявився направивши свого представника.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове по суті позовних вимог.

Згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, що 06.09.2013 р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті»був укладений Кредитний договір № 50010487 із Загальними умовами кредитування, які є додатком до Кредитного договору № 50010487 від 06.09.2013 р., за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 321 810, 42 грн., еквівалент суми кредиту в доларах США 39 384, 46 доларів США, та додатковий кредит в розмірі 137 636 грн., еквівалент суми додаткового кредиту в доларах США 16 844, 45 доларів США, зі сплатою 9,90 % річних - змінна ставка відповідно до статті 2.3 Загальних умов кредитування строком на 60 місяців на споживчі цілі, а саме для придбання автомобіля марки Audi, модель A6, кузов № НОМЕР_1, обєм двигуна 1968 куб.см., рік випуску 2013, який позивач придбав у ТОВ «Ауді-Центр-Полтава», згідно договору № N-0000156 від 06.09.2013 р. (т.1, а.с. 47-54).

09.09.2013 р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті»був укладений Договір застави транспортного засобу № 50010487 з метою забезпечення вказаного Кредитного договору, згідно якого позивач передав в заставу відповідачу вищезазначений автомобіль (т. 1, а.с. 39-46).

Умовами Кредитного договору від 06.09.2013 р. передбачено, що всі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування (т. 1, а.с. 31).

Враховуючи те, що кредит було надано відповідачем позивачу для придбання автомобіля, то правовідносини між ними, як сторонами за Кредитним договором, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України, що містять положення про захист прав споживачів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позивачу надано споживчий кредит, проте відповідачем порушено принцип добросовісності та включено до договору споживчого кредитування визначення грошового еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті, що є порушенням прав споживача, створює істотний дисбаланс у правах та обов'язках. Також суд зазначив, що підписання даного Кредитного договору стало наслідком чисельного порушення норм чинного законодавства та прав позичальника, як споживача кредитної послуги, з боку ТОВ «Порше Мобіліті», а саме ненадання позичальнику перед укладанням Кредитного договору інформації для здійснення свідомого вибору, яка передбачена нормами п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте повністю з таким висновком суду не може погодитись колегія суддів з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Разом з тим вищевказана норма закону не містить заборони на визначення грошового зобов'язання у гривні із зазначенням еквіваленту суми зобов'язання в іноземній валюті. На дані обставини судом уваги не звернено.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену ст. 15 і 23 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом установлено, що п. 1.1. Загальних умов кредитування банк зобов'язався надати позивачу кредит у сумі, визначеній у договорі, у національній валюті України та сторонами у ньому встановлено відповідний еквівалент суми кредиту у доларах США. У п. 1.3. вказаних умов зазначено, що сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позивачем відображають вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання банком коштів на основі діючого обмінного курсу валюти. Крім того, п. 1.3.1. вищевказаних умов встановлено, що позивач має сплачувати платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно виставлених банком рахунків у гривні, розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту та враховується як коригування суми процентів, які підлягають сплаті.

Таким чином, зазначеними положеннями кредитного договору підтверджується надання кредиту та додаткового кредиту позивачу у національній валюті України, що станом на день укладення кредитного договору становило певний еквівалент грошових коштів в іноземній валюті та коригування суми процентів здійснюється в інтересах обох сторін, отже відповідає принципам справедливості та добросовісності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що національна валюта України є єдиним законним платіжним засобом на території України, проте вони не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань у національній валюті України з посиланням на еквівалент суми зобов'язання в іноземній валюті.

Виходячи з викладеного вище, висновки суду першої інстанції, щодо суперечності певних положень кредитного договору укладеного між сторонами вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» є такими, що не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, тобто є необґрунтованими.

Доводи позивача, про невиконання відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів» в частині надання йому на момент укладання договору вичерпної інформації про орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту та попередження про валютні ризики під час виконання зобовязання, які місцевим судом визнані обґрунтовані, із зазначенням на порушення вимог ст. 19 Закону в частині введення позивача в оману на стадії укладення договору, у звязку з неможливістю здійснення свідомого і вільного вибору, спростовуються зібраними по справі доказами.

Так, зі змісту кредитного договору вбачається, що графік погашення кредиту містить вичерпну інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом. Положення Загальних умов кредитування містять достатню інформацію про надання позивачу інформації передбаченої Законом України «Про захист прав споживачів» та попередження останнього про валютні ризики під час виконання зобовязання.

Дані обставини вказують на те, що висновки в цій частині не відповідають обставинам справи та здійсненні без детального вивчення наявних по справі доказів.

Колегія суддів вважає, що визнаючи недійсним кредитний договір, укладений між сторонами, на підставі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», місцевий суд не звернув уваги на те, що визначення поняття «несправедливі умови договору», згідно з цією нормою Закону, це умови договору, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідно до висновків суду першої інстанції, на наявність дисбалансу договірних прав та обовязків сторін та несправедливість умов пунктів кредитного договору, вказують положення, які повязані з визначенням грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, проте, виходячи з наведених вище висновків колегії суддів, дані висновки є необґрунтованими.

Таким чином, зважаючи на необґрунтованість доводів суду першої інстанції, підстав для визнання недійсним спірного кредитного договору та окремих його положень, не вбачається, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. Відповідно не підлягають до задоволення інші супутні вимоги повязані із зобовязанням відповідача провести перерахунок сплачених за кредитом коштів.

Дані висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року № 6-40цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зобовязання відповідача зарахувати отриману суму страхового відшкодування в сумі 72383,65 грн. в рахунок погашення кредиту за Кредитним договором №50010487 від 06.09.2013 року. Даний висновок відповідає положенням ст. 581 ЦК України та інших норм цивільного законодавства. В цій частині рішення суду необхідно залишити без змін, а доводи апелянта без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та часткового скасування рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2016 року, з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - задовольнити частково.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2016 року в частині задоволених вимог про визнання недійсним умов і положень кредитного договору №50010487 від 06.09.2013 року та зобовязання ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» провести перерахунок сплачених за кредитом коштів із зарахування надлишково сплачених коштів в рахунок майбутніх платежів - скасувати.

Постановити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні даних позовних вимог ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_5 /підпис/ ОСОБА_6

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1

З оригіналом згідно: