Справа №463/3144/15-ц
Провадження №2/463/225/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань Миличук У.Р.

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Жарського І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про стягнення банківського вкладу та втраченої вигоди, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення 5571,56 доларів США банківського вкладу та 748,72 доларів США упущеної вигоди.

Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами 27.01.2014 року було укладено договір №SAMDN1402 Вклад «Стандарт»

Згідно з Довідки №6177964 від 12 липня 2014 року сума грошових коштів на рахунках всього 5571, 56 доларів США.

23 січня 2015 року позивач звернувся з заявою про повернення банківського вкладу, однак згідно з відповіді №20.1.0.0.0/7-20150215/841 від 23 лютого 2015 року відповідач відмовив позивачу в поверненні банківського вкладу.

Листом Директора Департаменту інспектування банків Національного Банку України позивачу відмовлено в поверненні банківського вкладу та названо його громадянином Автономної Респебліки Крим та міста Севастополя, хоча останній є громадянином України.

Між сторонами не було укладено додаткову угоду про продовження строку внесення депозитного вкладу «Стандарт» в доларах США на суму 5 571, 56 доларів США.

25.03.2015 р., 08.05.2015 р., 10.06.2015 р., 17.06.2015 р. позивач звертався до банку з метою повернення внесених коштів, однак відповідач свої зобов'язання не виконав, кошти не повернув.

Оскільки за договором банківського вкладу не залежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, вважає відмову відповідача у поверненні вкладу незаконною та безпідставною, тому просить вказані кошти стягнути в судовому порядку.

Крім цього, оскільки внаслідок порушення відповідачем цивільного права позивача, останній відповідно до ст.22 ЦК України має право на відшкодування завданих йому збитків, тому просить стягнути з відповідача 748,72 доларів США упущеної вигоди.

Розмір упущеної вигоди обґрунтовує тим, що зі змісту оголошень відповідача вбачається, що останній пропонував внесення коштів на депозитні рахунки під 15% річних, якщо вклад на 12 місяців, таким чином позивач у разі отримання коштів мав би отримати доходи у вищевказаному розмірі з розрахунку 5571,56 доларів США * 15% /365 днів *327 днів (за період з 27 липня 2014 року 18 червня 2015 року).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях (а.с.72-76).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору;

Відповідно до ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до п.1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з п.1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-118цс14 від 29 жовтня 2014 року, в якій зазначено, що аналіз статті 1059 Цивільного кодексу України, пункту 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, пунктів 1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, пункту 8 глави 2 "Приймання банком готівки" розділу ІІІ "Касові операції банків з клієнтами" Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, дозволяє дійти такого висновку.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Як убачається з матеріалів справи, представник позивача на підтвердження укладення між сторонами договору банківського вкладу надав Договір SAMDN1402 від 27 січня 2014 року Вклад «Стандарт» (а.с.100).

Разом з тим, вказаний договір, сторонами якого зазначені ОСОБА_8 та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Голови Правління Дубілети Олександра Валерійовича, не містить «мокрого» відбитку печатки Банку, а тому вважати наданий документ належним доказом, суд не може.

Більше того, позивачем не подано суду належних доказів існування на час розгляду справи невиконаних грошових зобов'язань відповідача перед позивачем. Представлена представником позивача копія довідки №6177954т від 12.07.2014р. не може бути взята судом до уваги, оскільки така не містить оригінального підпису відповідальної особи Банку та «мокрого» відбитку печатки Банку.

При цьому, суд вважає обґрунтованими заперечення представника відповідача, що вказана довідка, яка датована 12.07.2014 року не могла бути виданою Кримською філією банку, оскільки її діяльність було припинено у травні 2014 року Постановою Національного банку України, на підтвердження чого надано копію Витягу з Протоколу № 18 засідання Правління банку від 15.05.2014 року про припинення діяльності відокремлених підрозділів Філії «Кримське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (а.с.87).

Враховуючи вищенаведене, а також те, що всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, позивачем не подано суду належних доказів укладення між сторонами договору банківського вкладу та наявності на час розгляду справи невиконаних грошових зобов'язань відповідача перед позивачем, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 5571,56 доларів США банківського вкладу задоволенню не підлягають.

Крім цього, оскільки позовні вимоги про стягнення з відповідача 748,72 доларів США упущеної вигоди є похідними від вимог про стягнення банківського вкладу, суд приходить до висновку, що такі також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про стягнення 5571,56 доларів США банківського вкладу та 748,72 доларів США упущеної вигоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м.Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Р.Я. Головатий