Справа № 308/8375/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., за участю: представника позивача ОСОБА_1 та представника першого відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Мрія» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С ТА Н О В И В:

Позивач - Кредитна спілка «Мрія» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення солідарно 9 223,68 грн. заборгованості згідно договору № 18 від 25.04.2008 року.

В позовній заяві вказав, що 25.04.2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 18, відповідно до умов якого спілка надала першому відповідачу кредит у сумі 3 390,00 грн. терміном на 12 місяців з умовою його щомісячного погашення згідно розрахунку.

При цьому, зазначив, що відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання по договору кредиту не виконала згідно графіку погашення, чим порушила п. 3.2 умов договору та вимоги ст. 525 ЦК України, внаслідок чого станом на 10.07.2015 року її заборгованість перед спілкою складає: 9 223,68 грн., із них: сума кредиту та відсотків 2 999,91 грн., відсотки по кредиту 6 223,77 грн.

Просив суд, стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 9 223,68 грн., а також сплачену позивачем суму судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі, проте у останні судові засідання не прибув, будь яких заяв до суду від нього не надходило.

Представник першого відповідача позов не визнав, оскільки вважає що сплинув строк позовної давності щодо всіх позовних вимог який і просив суд застосувати та відмовити у позові, проте у останні судові засідання не прибув.

Другий відповідачі в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неприбуття суду не повідомив, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України, розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Як зазначено у ч. 2 ст. 197 ЦК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням зазначених положень та у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.

Заслухавши позивача та представника першого відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 квітня 2008 року між КС «Мрія» та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту № 18/07, згідно з п. 2.3. якого остання отримала грошові кошти в сумі 3390,00 грн. терміном на 12 місяців з 23.04.2008 року по 25.04.2009 року з умовою його щомісячного погашення згідно з розрахунком, погодженим сторонами договору у пункті 2.4.

Одержання відповідачем ОСОБА_2 кредитних коштів підтверджується копією заяви-анкети на отримання кредиту № 19 від 23.04.2008 року.

За умовами договору поруки від 23.04.2008 року, укладеного між кредитною спілкою «Мрія» та ОСОБА_3, остання виступила поручителем за грошовими зобовязаннями ОСОБА_2.

З розрахунку до позовної заяви про стягнення боргу вбачається, що заборгованість відповідачів за кредитним договором № 8/07 від 25.04.2008 року, станом на 10.07.2015 року становить 9 223,08 грн., з якої: 2 391,00 грн. сума несплаченого кредиту; 608,91 грн. сума несплачених відсотків; 6 223,77 грн. сума додаткових відсотків за прострочення кредиту.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу положень ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За правилами ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно з п. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Окрім того у ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У відповідності до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як зазначено у ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Статтею 264 ЦК України визначений порядок переривання перебігу позовної давності, а саме зазначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-160цс14 (постанова від 19.11.2014 року) відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня

(місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Позивачем суду надані на підтвердження переривання строку позовної давності та обчислення його спочатку надані прибуткові касові ордери типової форми № КО-1 за якими було прийнято від ОСОБА_2 на погашення кредиту та відсотків: від 15.10.2015 року на суму 500,00 грн., від 05.10.2015 року на суму 500,00 грн. та від 18.09.2015 року на суму 550,00 грн. Представник позивача просив врахувати зазначену оплату при винесенні рішення, оскільки вона була проведена після дати звернення позивачем до суду 15.07.2015 року.

В судовому засіданні представник першого позивача не заперечив отримання кредиту проте зазначив, що й ого довіритель нічого у 2015 році не сплачувала, як це стверджує позивач, тому відсутні підстави для поновлення строку позовної давності за вимогами позивача. Подав до суду заяву від 09.11.2015 року про застосування строків позовної давності у відповідності до ст. 257, 267 ЦК України.

Відповідно до п. 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за № 40/10320 касові документи - документи (касові ордери та відомості на виплату грошей, розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку.

Підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку. (п. 2.2 Положення).

Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять

готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. (п. 2.6 Положення).

На підтвердження надходження коштів від першого відповідача позивачем суду не надані будь які інші докази, які підтверджують надходження коштів від позивача, а саме: виписка з поточного рахунку за відповідний період, що підтверджує здавання грошових коштів підприємством на поточний рахунок у день їх надходження та касову книгу.

Представник позивача просив суд викликати у якості свідка головного бухгалтера підприємства ОСОБА_4 для дачі відповідних пояснень, судом вона викликалася неодноразово, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, проте жодного разу до суду для дачі пояснень не прибула.

Оскільки перший відповідач заперечує проти сплати цих коштів, а надходження цих коштів у встановленому законом порядку не підтверджена належними доказами позивачем, у суду виникають сумніви у їх надходженні, відтак суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин загальний строк позовної давності у три роки, як того просить перший відповідач.

Як зазначено у ст. 266 та ч. 4 ст. 267 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскільки строк повернення останнього платежу першим відповідачем у розмірі 277,00 грн. сплинув 25.04.2012 року та відновлений не був, сплинув строк позовної давності щодо суми основного боргу, а відтак і щодо додаткових позовних вимог, що є підставою для відмови у позові.

Судом також зясовано, що перший відповідач - ОСОБА_2 05.02.2011 року вступила у шлюб із ОСОБА_5 та після реєстрації шлюбу їй було присвоєне прізвище ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу від 05.02.2011 року серії І-ФМ № 073988.

У відповідності до ст.. 88 ЦПК України витрати із сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 266, 267 ЦК України, ст. 60, 88, 208, 209, 213-215, 294, 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Кредитної спілки «Мрія» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу,

У відповідності до ст. 88 ЦПК України витрати із сплати судового збору слід покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6