Справа № 457/1173/15-ц
провадження №2/457/87/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Марчука В.І.

при секретарі - Словіцькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрінбанк» в особі Трускавецького відділення №1 ПАТ «Укрінбанк» про визнання прав вкладника за договором вкладу (депозиту) та повернення коштів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрінбанк» про визнання прав вкладника за договором вкладу (депозиту) та повернення коштів. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 17.04.2015 року між ним та відповідачем по місцю знаходження Трускавецького відділення ПАТ «Укрінбанк» було укладено договір про розміщення банківського вкладу за №10-1373542 найменування вкладу «Тільки для своїх», на підставі типової форми заяви-договору про розміщення банківського вкладу, запропонованої відповідачем. Згідно до умов укладеного договору відповідач зобовязався прийняти від позивача, грошові кошти в сумі 71200 доларів США з кінцевим терміном повернення 19 жовтня 2015 року. Процентна ставка по данному депозитному договору складала 10% річних. У виконання договору про розміщення банківського вкладу відповідачем було відкрито депозитний рахунок на який, за вказівкою банку, ним згідно квитанції №4688935 від 17 квітня 2015 року, було внесено на рахунок відповідача 71200 доларів США, призначення платежу внесення на вклад згідно договору №10-1373542 від 17.04.2015 року. Отже позивач вважає, що своє зобовязання він виконав повністю. Позивач зазначає що 08 вересня 2015 року він звернувся в банк з вимогою про дострокове повернення банківського вкладу по зазначеному договору банківського вкладу, однак у відповідь банк не лише не виконав обовязки по поверненню вкладу та нарахованих за ним процентів, а у листі від 10.09.2015 року вказав на те, що станом на 10.09.2015 року між сторонами не існує взаємовідносин з приводу зазначеного вище договору та взагалі депозитний вклад на його прізвище станом на 10.09.2015 року не відкривався, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду з даним позовом.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» ОСОБА_2 подано до суду письмове заперечення в якому вона просить в задоволенні позову відмовити, оскільки депозитні вклади на прізвище ОСОБА_1 станом на 10.09.2015 року в Трускавецькому відділенні ПАТ «Укрінбанк» не відкриввалися, кошти в сумі 71200 доларів США не надходили та не обліковувались. Відповідно до рішення Виконавчої дирекції ФГВФО від 24.12.2015 року №239 винесеного на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 року №934 в ПАТ «Укрінбанк» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 25 грудня 2015 року по 24.03.2016 року. Крім цього, Уповноважена особа звертає увагу суду, що всі розрахункові документи та договори банківського вкладу подані Позивачем до позовної заяви та Відповідачем до заперечень протии позову підписувались колишнім директором Трускавецького відділення ПАТ «Укрінбанк» ОСОБА_3 Щодо останньої ведеться досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000469 від 31.08.2015 року за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, а банк у відповідності до постанови слідчого СВ Трускавецького МВ ГУМВСУ у Львівській області про залучення потерпілого, залучений, як потерпілий.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, у разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Представник відповідача повторно у судове засідання не зявився, однак належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, зі згоди представника позивача суд ухвалив на підставі ст. 224 ЦПК України постановити рішення при заочному розгляді справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Судом встановлено, що 17.04.2015 року між ПАТ «Укрінбанк» в особі начальника Трускавецького відділення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір про розміщення банківського вкладу №10-1373542 «Тільки для своїх», за умовами якого 17.04.2015 року ПАТ «Укрінбанк» прийняв від нього грошові кошти 71200 доларів США згідно з квитанцією №4688935, і зобовязався виплатити йому зазначені кошти та 10% річних на умовах і в порядку, установлених договором банківського вкладу.

На вимогу ОСОБА_1 видати йому 71200 доларів США банківського вкладу та проценти на суму вкладу, ПАТ «Укрінбанк» відмовило в поверненні зазначених коштів, посилаючись на те, що станом на 10.09.2015 року між сторонами не існує взаємовідносин з приводу зазначеного вище договору та взагалі депозитний вклад на його прізвище станом на 10.09.2015 року не відкривався.Крім цього, що всі розрахункові документи та договори банківського вкладу подані Позивачем до позовної заяви та Відповідачем до заперечень протии позову підписувались колишнім директором Трускавецького відділення ПАТ «Укрінбанк» ОСОБА_3 Щодо останньої ведеться досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000469 від 31.08.2015 року за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, а банк у відповідності до постанови слідчого СВ Трускавецького МВ ГУМВСУ у Львівській області про залучення потерпілого, залучений, як потерпілий.

Грошові кошти в розмірі 71200 доларів США за вищевказаним договором відповідач отримав, що підтверджується квитанцією №4688935 від 17.04.2015 року, скріпленого підписами та печаткою банку, з призначенням платежу внесення на вклад згідно договору №10-1373542 від 17.04.2015 року.

Також сторонами не оспорюється та матеріалами справи підтверджується, що на час укладення вказаного договору ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Укрінбанк» і мала повноваження на укладення таких договорів.

Частиною 1 статті 1062 ЦК України встановлено, що на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Пунктом 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, (далі Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 8 гл. 2 розд. ІІІ Інструкції, яка була чинною на момент укладення договору банківського вкладу від 19 лютого 2009 року, установлено, що після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 8 гл. 2 розд. ІІІ Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Відповідно до п. 2.1. Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

При цьому ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України встановлюють, що банк зобовязаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Таким чином, згідно з ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1. Положення відкриття відповідних рахунків та обліковування на них грошових коштів в національній та іноземній валюті, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обовязком банку, відповідно до якого банк зобовязаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Поряд із цим, згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Частина 2 ст. 1059 ЦК України визначає, що в разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 8 гл. 2 розд. ІІІ Інструкції письмова форма договору банківського вкладу (депозиту) вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, які, у свою чергу, є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

При цьому відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обовязком банку (ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1. Положення).

Таким чином, відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необліковування грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обовязків за договором банківського вкладу.

Разом із тим у матеріалах справи наявний договір банківського вкладу та квитанція про внесення коштів на депозитний рахунок, що в свою чергу підтверджує письмову форму цих договорів; внесення вкладником до банку зазначеному у договорі грошових сум підтверджується меморіальним ордером, яка відповідає вимогам п. 2.9 Інструкції.

Отже, як спірний договір, так і квитанція мають усі необхідні реквізити та підписані від імені банку посадовою особою, яка діяла на підставі довіреності банку й у межах наданих їй повноважень, а відтак банк зобов'язаний виплатити вкладнику депозит.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 6-20цс12.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.

В судовому засіданні встановлено, що у ПАТ «Укрінбанк» наявна ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, видана Національним банком України.

Відповідно до ч.1 ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу у розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти, згідно із ч.5 ст.1061 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів за договорами строкового банківського вкладу (депозиту) задовольнити.

З огляду на викладе, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, належним чином дослідивши надані докази, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому з суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму вкладу в розмірі 74828,12 доларів США, з яких: 71200 доларів США сума вкладу та 3628,12 доларів США відсотки.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Як встановлено статтею 79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір. Оскільки позов задоволено, а позивачем при предявленні позову сплачено судовий збір в сумі 6090 грн. за подачу позовної заяви майнового характеру, судовий збір стягується з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10,60,179,212-215,218, 224-226 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) права вкладника по Заяві-Договір про розміщення банківського вкладу №10-1373542 від 17.04.2015 року.

Стягнути з ПАТ «Український інноваційний банк» (місцезнаходження: вул. Смирнова-Ласточкіна, 10а, м. Київ, 04053, , МФО 300142) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) суму банківського вкладу по Заяві-Договір про розміщення банківського вкладу №10-1373542 від 17.04.2015 року в розмірі 71200 доларів США та процентів у сумі 3628,12 доларів США

Стягнути з ПАТ «Український інноваційний банк» на користь ОСОБА_1 6090 грн. судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_4