АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/956/2016 Головуючий в 1 інстанції -Кицюк В.С.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі судових засідань Апеляційного суду міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2, третя особа: Департамент земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, про визнання незаконним рішення про надання у приватну власність земельної ділянки та недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Київської міської ради, ОСОБА_2, третя особа: Департамент земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, та з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 30.09.2011 року за адресою: АДРЕСА_2, виданий ОСОБА_2

В обґрунтування позову зазначала, що рішенням Київської міської ради №409/3847 від 26.08.2010р. ОСОБА_2 була надана у приватну власність земельна ділянка у розмірі 0,03 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 за кодом 72:153:020 (земельна справа №П-5973). Підставою для цього стало рішення №647 виконкому Залізничної районної ради депутатів трудящих від 08.04.1968 р.

Рішенням КМР №42/5429 від 17.02.2011 усунено помилку в нумерації та виправлено на «АДРЕСА_2».

Посилаючись на те, що в тексті додатків до обох рішень є посилання тільки на рішення №647 від 08.04.1968, орган місцевої влади повинен був керуватися тим, що 26.11.1968 р. був погоджений та прийнятий план даної земельної ділянки та чітко встановлені її межі в натурі. Крім того, ділянка площею 0,06 га надавалася у безстрокове користування двом особам - ОСОБА_3 (матері позивача) та ОСОБА_4 (батьку відповідача ОСОБА_2).

За загальним правилом, позивач вважає, що закон не має зворотної дії у часі, тому потрібно виходити з правил чинної на той період Постанови ЦВК СРСР від 15.12.1928 р. «Загальні основи землекористування та землевпорядкування» (до вступу в дію в 1969 році «Основ земельного законодавства СРСР та союзних республік» від 08.07.1970р., ЗК УРСР). За вказаною постановою права землекористувачів щодо спільної земельної ділянки були рівними.

У державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 30.09.2011, виданому на ім'я ОСОБА_2, зазначено цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та її розмір - 0,0346 га, що за переконанням позивача «нівелює» рівність її прав із відповідачем ОСОБА_2

Рішенням виконавчого комітету Залізничної районної ради народних депутатів м. Києва від 13.09.1982 № 1213 матері позивачки ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 жилою площею 34,1 кв.м та закріплено земельну ділянку площею 0,03 га.

За суміжним будинком АДРЕСА_2 закріплено земельну ділянку 0,03 га (свідоцтво про право власності на цей будинок видане ОСОБА_4, батькові відповідачки ОСОБА_2), що, на думку позивачки, свідчить про рівність її прав та відповідачки ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_3 вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, в тому числі і на вищезазначений будинок і земельну ділянку.

Позивач стверджує, що вона має право на земельну ділянку площею 0,03 га і не менше, зазначаючи при цьому, що відповідач ОСОБА_2 протиправно користується частиною її ділянки.

30.09.2011 ОСОБА_2 було видано державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку по АДРЕСА_2, при видачі якого було порушено порядок, оскільки не було враховано план меж земельної ділянки та їх опис, і додаток до нього - список співвласників земельної ділянки, а також на те, що при підготовці технічної документації земельної справи П-5973 ОСОБА_2 у період винесення рішення КМР №409/3847 від 26.08.2010 р., рівно як у період складання та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 30.09.2011 були повністю проігноровані права позивачки, як землекористувача, просила визнати недійсним зазначений державний акт на право власності на земельну ділянку, оскільки межі земельної ділянки не були із нею узгоджені.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва 12 листопада 2015 року в задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції позивачка та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній.

Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, рішенням виконкому Залізничної районної ради народних депутатів м. Києва №1213 від 13.09.1982 р. за матір'ю ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та батьком ОСОБА_2 - ОСОБА_4, закріплено по 300 кв.м земельної ділянки по АДРЕСА_1, видані свідоцтва про право власності на збудовані ними житлові будинки та присвоєні останнім номери відповідно 17 та 17-А.

У 1993 році компетентною землевпорядною організацією встановлено межі земельних ділянок в натурі, що виділені ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про що складені відповідні акти, які підписані вказаними особами (а.с.74-77 Том №1).

Відповідно до плану встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_4, ОСОБА_2, АДРЕСА_1, розмір земельної ділянки становив 352,50 кв.м.

Відповідно до плану встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_3 (матері ОСОБА_1) АДРЕСА_1, розмір земельної ділянки становив 389,69 кв.м.

При цьому, в вказаних актах зазначено, що суміжні землекористувачі, в тому числі і ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ніяких претензій при встановленні існуючих меж землекористування не заявлено.

Зазначені обставини свідчать про те, що за вказаним домоволодінням фактично наявна більша площа земельної ділянки, ніж та, що вказана у рішенні виконавчого комітету Залізничної районної ради народних депутатів м. Києва від 13.09.1982 №1213.

Головне управління земельних ресурсів під час розгляду спору між сторонами також не заперечувало, що в користуванні сторін знаходилися земельні ділянки, розмір яких перевищував розмір виділених під будівництво. Це ж підтверджується і техпаспортами на будинковолодіння сторін.

Згідно технічних паспортів на будинковолодіння вбачається, що за будинком №17, власником якого є ОСОБА_1, проінвентарізовано 353 кв.м земельної ділянки, а за будинком №17-А, власником якого є ОСОБА_2, - 352 кв.м.

Достовірно також встановлено, що згідно даних земельного кадастру станом на 26.05.2005 р. земельна ділянка проінвентарізована за ОСОБА_3, матір'ю ОСОБА_1, в розмірі 382,17 кв.м з присвоєнням їй кадастрового номеру НОМЕР_3, а за ОСОБА_2 і її батьком ОСОБА_4 - інвентаризована земельна ділянка площею 349,52 кв.м з присвоєнням їй також кадастрового номеру.

Зі справи видно, що ОСОБА_2 є власником домоволодіння АДРЕСА_2 (з 1983 року на 4/10 частини на підставі договору дарування, з 2005 року на 6/10 частин на підставі договору дарування).

ОСОБА_1 успадкувала в 1998 році від своєї матері ОСОБА_3 домоволодіння АДРЕСА_1.

Обидві сторони є власниками окремих об'єктів, яким присвоєні окремі поштові адреси.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-836 цс15, частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої, сьомої, восьмої, дев'ятої, десятої цієї статті громадяни, зацікавлені у приватизації земельної ділянки подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Таким чином, земельним законодавством України визначено спеціальний порядок надання земельних ділянок громадянам України у власність, порушення якого може слугувати підставою для визнання недійсним відповідного акта органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, якщо таким актом порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою.

Встановлено, що своє право власності на відповідну земельну ділянку, оформила лише ОСОБА_2, звернувшись до Київської міської ради із заявою про приватизації земельної ділянки, яка перебувала в її користуванні (кадастрова справа П-7919) (а.с.205-228).

Рішенням Київської міської ради від 26.02.2010р. №409/3847 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у Солом'янському районі м. Києва» ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,03 га (а.с.210-211 Том №1).

Рішенням Київської міської ради від 17.02.2011 р.№42/5429 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у Солом'янському районі м. Києва» внесено зміни у вищезазначене рішення в частині адреси будинку, зазначивши будинок по АДРЕСА_2, замість будинку по АДРЕСА_1 (а.с.209 Том №1).

Зазначене рішення прийняте у межах повноважень Київської міської ради.

Відповідно до матеріалів інвентаризації та планів встановлення меж Департаментом земельних ресурсів зареєстровано від 30 вересня 2011 року за №06-7-05906 та видано державний акт ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0346 га, розташовану за адресою АДРЕСА_2.

За заявою ОСОБА_3, матері позивачки, від 21.07.1997р. на підставі рішення Київради №65 від 07.07.1998 р. їй було передано у власність земельну ділянку площею 0,039 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Кадастрова справа ПА-2659 (а.с.78, 185 т. №1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

10 липня 1998 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкове майно складається з жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належав померлій згідно свідоцтво про право власності на домоволодіння.

Як вбачається із кадастрової справи П-8077 від 14.03.2011 р., ОСОБА_1, 20 серпня 2010 року звернулася до Київської міської ради із вимогою внести зміни у вищезазначене рішення Київської міської ради №65, замінивши прізвище «ОСОБА_3» на «ОСОБА_1», у відповідності зі свідоцтвом про право на спадщину (а.с. 195-204 т.1).

Рішенням Київської міської Ради від 14.07.2011р. за №815/6202 внесено зміни в рішення Київської міської ради від 07.07.1998 №65 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків і господарських будівель», замінено прізвище «ОСОБА_3» та «ОСОБА_1» (а.с.162-163 Том №1).

Проте позивачкою не заперечується, що відповідний державний акт на землю нею не отримувався.

Відповідно до п. 1.13 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4.05.1999р. № 43 складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановчих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою в установленому порядку відповідною технічною документацією

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про землеустрій» при складанні документів, що посвідчують право на земельну ділянку виготовляється технічна документація із землеустрою.

Як вбачається з кадастрової справи, станом на липень 2011 року проводилися роботи щодо інвентаризації, перенесенню меж в натурі, розробки проекту відведення, погодження місця розташування (а.с.213 том №1).

Згідно акту здачі прийомки перенесених в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки, переданої у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд від 10.06.2011р. - були встановлені межі земельної ділянки у АДРЕСА_2, площа її склала 345,93 кв.м, кадастровий номер НОМЕР_2 та видано державний акт на право власності на цю земельну ділянку ОСОБА_2 (а.с.220і, 221 т. №1).

Зазначена площа земельної ділянки була збільшена не за рахунок земельної ділянки по АДРЕСА_1, а внаслідок уточнення меж земельної ділянки у відповідності з пунктами 3.2 рішення КМР від 26.02.2010 №409/3847 та рішення КМР від 17.02.2011 №42/5429 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд у Солом'янському районі м. Києва», згідно яким площі земельних ділянок мають бути уточнені після встановлення їхніх меж у натурі (на місцевості) (а.с.209, 210 т. №1).

Разом з тим, площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 згідно останніх інвентаризацій, проінвентаризована за ОСОБА_3, матір'ю ОСОБА_1, в розмірі 382,17 кв.м з присвоєнням їй кадастрового номеру НОМЕР_3, тобто земельна ділянка позивачки має більший розмірі, ніж земельна ділянка, що належить на праві власності відповідачці ОСОБА_2

Таким чином, Київська міська рада діяла в межах своїх повноважень, оскаржувані рішення Київської міської ради щодо надання у приватну власність земельної ділянки відповідачці ОСОБА_2 прийнято в порядку та відповідно до вимог, встановлених чинним законодавством України.

На виконання рішень Київської міської ради землевпорядними організаціями були виконані роботи, необхідні для передачі у власність і відповідного оформлення цього шляхом видачі ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2007 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Солом'янська районна в м. Києві рада, Головне управління земельних ресурсів в м. Києві про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визначення порядку користування земельною ділянкою та встановлення меж задоволено частково, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Солом'янська районна в м. Києві рада, Головне управління земельних ресурсів в м. Києві про усунення перешкод в здійсненні права власності та знесення самочинно зведеної прибудови відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 червня 2008 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва в частині задоволення позову ОСОБА_1, скасовано та ухвалено частині нове рішення про відмову у позові.

Скасовуючи рішення Солом'янського районного суду м. Києва та відмовляючи в задоволенні первісного позову, Апеляційний суд м. Києва виходив того, що згідно даних паспортів на будинковолодіння вбачається, що за будинком №17, власником якого є ОСОБА_1, проінвентаризовано 353 кв.м земельної ділянки, а за будинком №17-а, власником якого є ОСОБА_2-352 кв.м. Згідно даних земельного кадастру станом на 26.05.2005 р. земельна ділянка проінвентаризована за ОСОБА_3, матір'ю ОСОБА_1, в розмірі 382, 17 кв.м. з присвоєнням її кадастрового номеру НОМЕР_3; за ОСОБА_2 і її батьком ОСОБА_4 про інвентаризована земельна ділянка площею 349, 52 кв.м з присвоєнням їй кадастрового номеру. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є суміжними користувачами, межі земельних ділянок яких встановлені в натурі, у користуванні кожної з них вже на той час перебувала окрема земельна ділянка, а тому суд апеляційної інстанції визнав неправомірним порушення перед судом питання як про визначення порядку користування земельними ділянками, так і про встановлення межі між ними.

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачкою ОСОБА_1 не надано суду належних та переконливих доказів, які б свідчили про порушення її прав, свобод чи інтересів вказаними рішеннями Київської міської ради та Державним актом на права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2, виданим на ім'я ОСОБА_2

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про недоведеність позивачкою у судовому засіданні порушень її прав з боку відповідачів, а тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судове рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що видача ОСОБА_2 державного акта на право власності на землю унеможливлює отримання позивачкою у власність земельної ділянки, не заслуговують на увагу й матеріалами справи не підтверджені.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: