АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/172/16 Справа № 178/353/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Берелет В. В. Доповідач - Романюк М.М.
03 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого Романюк М. М.
суддів Котушенко С.П., Красвітної Т.П.
при секретарі Порубай М.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення та додаткове рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-і особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Криничанський районний сектор головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні власності, шляхом зняття з реєстраційного обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-і особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням, -
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернулася до суду з зазначеним вище позовом 18 березня 2015 року. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вона та її батьки ОСОБА_4, ОСОБА_5 є власниками квартири АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі зареєстровані позивач, відповідач та їх донька ОСОБА_1. З урахуванням того, що відповідач приблизно з квітня 2014 року не проживає у спірній квартирі, а його реєстрація створює для позивача перешкоди для нормального використання власністю, просила усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку.
Відповідач, 01 квітня 2015 року, звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому посилаючись на те, що після розлучення у 2015 році ОСОБА_3 стала створювати йому умови, що унеможливлювали його проживання у квартирі, а саме силоміць виставила його на вулицю та змінила замки на вхідних дверях, просив зобов'язати відповідача та 3-х осіб не чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням.
Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року та додатковим рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено та вирішено питання судових витрат.

Додатковим рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2015 року виправлено описки в рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та задоволення заявлених ним вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з їх доведеності, законності та обґрунтованості.

З даним висновком погодитися не можна виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та її батьки ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-і особи по справі, є власниками квартири АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі зареєстровані позивач, відповідач та їх донька ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Виходячи з того, що Закон України є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки позивачем вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення не заявлялись, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації.

Крім того, при ухваленні рішення в частині позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції вийшов за межі заявлених вимог, оскільки позивачем було заявлено вимогу про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації, а суд в рішенні зобов'язав відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Криничанського РВ УМВС, який не є стороною по справі, тобто суд не може зобов'язувати його виконувати будь які дії, зняти відповідача з реєстраційного обліку.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає, що рішення суду в зазначеній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням. Зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.1, 4 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З урахуванням зазначеного та приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 зареєстрований у спірній квартирі, при розгляді справи у суді апеляційної інстанції сторони визнали, що у нього відсутні ключі від другої двері і він позбавлений можливості вільного доступу у квартиру, право користування якою не позбавлений, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Однак, оскільки позивачем заявлено вимоги про зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 не чинити перешкоди у користуванні спірною квартирою, в той час, як відповідачем зазначена лише ОСОБА_3, а ОСОБА_5, ОСОБА_4 зазначені як 3-і особи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, лише щодо відповідача ОСОБА_3, в заявлених вимогах до ОСОБА_5, ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення та додаткове Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Криничанський районний сектор головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні власності, шляхом зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-і особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді: С.П.Котушенко

Т.П.Красвітна