Провадження № 22-ц/779/196/2016
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Василишин Л.В.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Універсал Банк» в особі Івано-Франківського відділення №1 про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, дій та рішень кредитора неправомірними, зобов»язання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 03 грудня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

18 серпня ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ПАТ «Універсал Банк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, дій та рішень кредитора неправомірними, зобов»язанння до вчинення дій та стягнення моральної шкоди.

Позивач свої вимоги мотивувала тим, що 18.04.2008 року між нею та ПАТ «Універсал Банк» укладено кредитний договір, згідно якого банк зобов»язався надати їй кредитні кошти в сумі 50000 доларів США на строк до 01.04.2028 року, а вона зобов»язувалась сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 11,5 % річних, що нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом.

З часу укладення кредитного договору у зв»язку з підвищенням курсу іноземної валюти, сума боргу значно зросла, позивач вказала, що існує істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов»язань за кредитним договором. Її фінансовий стан погіршився, що в послідуючому вплинуло на стан здоров»я.

Розрахунок боргу є незаконним та неправильним, зміни до кредитного договору вносилися під тиском.

У зв»язку з наведеними обставинами, позивач вважає, що кредитний договір та послідуючі зміни до кредитного договору, а також договір іпотеки нерухомого майна слід визнати недійсними, сплачені нею відсотки, штрафи та пеня підлягають зарахуванню в рахунок погашення тіла кредиту за кредитним договором та є підтвердженням виконанням умов договору в повному обсязі.

Позивач просила визнати недійсними кредитний договір від 18.04.2008 року, договір іпотеки нерухомого майна від 18.04.2008 року, визнати неправомірними дії та розрахунки по відсотках та пені щодо виконання договірних зобов»язань по кредитному договору, визнати недійсною вимогу про дострокову сплату нарахувань, а також згоду на безспірне списання суми боргу на підставі судового наказу на користь ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» , зобов»язати відповідача сплачені відсотки, штрафи та пеню зарахувати в рахунок погашення по кредитному договору та стягнути з відповідача на її користь 700000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2до ПАТ «Універсал Банк» в особі Івано-Франківського відділення №1 про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, дій та рішень кредитора неправомірними, зобов»язання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначила, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про об»єднання даної справи з позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд розглянув справу у відсутності представника відповідача, відмовив у задоволенні клопотання про витребування у відповідача розгорнутої довідки по розрахунках, у зв»язку з чим висновок суду про недоведеність стороною позивача обставин на які він посилався - свідчить про упередженість суду та несприяння об»єктивному вирішенню справи.

Суд не врахував, що несправедливими є умови кредитного договору в частині надання кредиту в доларах США, оскільки всі ризики знецінення національної валюти покладено виключно на позичальника, що є порушенням вимог ч.3 ст. 13 ЦК України.

Відповідачем не представлено доказів того, що банк вправі був здійснювати валютні операції.

Суд не дав належної правової оцінки діям банку по підвищенню відсоткової ставки по кредиту та не врахував що такі зміни вносилися до договору під тиском, помимо її волі.

Посилаючись на зазначені обставини, апелянт просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги з мотивів наведених у апеляційній скарзі.

Представник ПАТ «Універсал Банк» в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги є безпідставними та недоведеними в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

Встановлено, що 18.04.2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Універсал Банк» укладено кредитний договір, згідно якого банк надав позивачу кредитні кошти в сумі 50000 доларів США на строк до 01.04.2028 року, а ОСОБА_2 зобов»язалася сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 11,5 % річних, що нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання зобов»язань за даним кредитним договором 18.04.2008 року між сторонами укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_2 як іпотекодавець передала в іпотеку банку ПАТ «Універсал Банк» нерухоме майно - крамницю загальною площею 71,20 кв.м., що знаходиться за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Молодіжна, 50 «а».

Правочин, згідно ст. 204 ЦК України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як на підставу визнання кредитного договору недійсним, позивач посилалась на умови надання кредиту в іноземній валюті доларах США, що на її думку суперечить вимогам чинного законодавства та є способом зловживання правом, оскільки всі ризики знецінення національної валюти покладено виключно на позичальника.

Відповідно до положень ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що посилання позивача на недійсність кредитного договору з тих підстав, що кредит надано в доларах США є необґрунтованими.

Так, відповідно до п.2.1 Положення «Про порядок видачі банкам банківських ліцензій письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій», затвердженого Постановою НБУ №275 від 17.07.2001 року, на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати такі банківські операції, як розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. П.2.3 постанови передбачено, що за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу НБУ банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій.

Відповідачем - ПАТ «Універсал Банк» представлено Банківську ліцензію № 92 та Дозвіл НБУ №92-1 від 07.12.2007 року на здійснення в тому числі валютних операцій.

Позивач посилалась також на те, що зміни до кредитного договору вносились шляхом підписання додаткових угод, які вносилися під тиском, помимо її волі.

Разом з тим, позивач не представила суду таких додаткових угод та не зазначила в чому саме полягали зміни до кредитного договору та в чому саме проявлявся тиск на неї з боку відповідача ПАТ «Універсал Банк».

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що суд необгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про витребування у відповідача розгорнутої довідки по розрахунках за кредитним договором та свідчить про упередженість суду та несприяння об»єктивному вирішенню справи.

Встановлено, що в провадженні Івано-Франківського міського суду перебуває справа за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвала про відкриття провадження у справі від 24.11.2015 року (а.с.131).

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про об»єднання цивільних справ за її позовом до ПАТ «Універсал Банк» в особі Івано-Франківського відділення №1 про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, дій та рішень кредитора неправомірними, зобов»язання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди та справи за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, питання щодо правильності визначення суми заборгованості, зобов»язання відповідача сплачені відсотки, штрафи та пеню зарахувати в рахунок погашення по кредитному договору є предметом доказування в справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а не в даній справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 03 грудня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: О.Ю.Беркій

ОСОБА_3