АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 676/3675/15-ц
Провадження № 22-ц/792/149/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Шамрая В.В.,

представника товариства з обмеженою відповідальністю „РД-Транс" - Гакмана С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства „Українська акціонерна страхова компанія АСКА", товариства з обмеженою відповідальністю „РД-Транс" про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, з апеляційними скаргами ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю „РД-Транс" на рішення Кам'янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПрАТ „Українська акціонерна страхова компанія АСКА" (далі -страхова компанія), ТОВ „РД-Транс" (далі - товариство) про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

На обґрунтування позову зазначила, що 08.12.2011 року внаслідок ДТП її батько, ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження і після лікування 23.12.2011 року від отриманих травм помер в лікарні.

Винуватцем у вчиненні ДТП є ОСОБА_5, який під час виконання своїх трудових обов'язків водія ТОВ „РД-Транс" допустив порушення Правил дорожнього руху України, внаслідок чого автомобіль „Івеко Євростат, р.н. НОМЕР_5 з напівпричепом „Когел", р.н. НОМЕР_2, який знаходився під його керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем „Опель Комбо", р.н. НОМЕР_3 під керуванням її батька, ОСОБА_4 Від удару автомобіль „Опель Комбо" здійснив рух назад і зіткнувся з автомобілем „Фольксваген Кадді", р.н. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_6

Нею на лікування батька було витрачено 23419,63 грн. в Кам"янець-Подільській міській лікарні. На поховання батька та обов'язкові ритуальні послуги нею було витрачено 5690 грн., на ритуальні речі витратила 160 грн., на виготовлення та встановлення надгробного пам'ятника нею було сплачено 20000 грн., на придбання продуктів харчування на поминальний обід витрачено 10007,64 грн. Ринкова вартість пошкодженого автомобіля „Опель Комбо" становить 20260,39 грн. Витрати на придбання пального, які вона понесла під час перебування батька в лікарні становлять 4549,63 грн.

В зв'язку зі смертю найріднішою для неї людини їй було заподіяно моральної шкоди, розмір якої оцінено нею у 200 000 грн.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність товариства застрахована страховою компанією, просила суд стягнути на її користь з страхової компанії та товариства 88630,26 грн. майнової шкоди солідарно, з товариства 190000 грн. моральної шкоди та за страховою компанії 10000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Кам'янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ „УАСК АСКА" на користь ОСОБА_1 23419,63 грн. на відшкодування витрат на лікування, 5850 грн. витрат на поховання, 2000 грн. витрат на виготовлення надгробного пам'ятника, 20260,39 грн. майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля та 5000 грн. моральної шкоди. Стягнуто з ТОВ „РД-Транс" на користь ОСОБА_1 70000 грн. моральної шкоди. Стягнуто в дохід держави з страхової компанії 1734,30 грн., з товариства 1218 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині стягнення моральної шкоди та витрат на надгробний пам'ятник скасувати та ухвалити нове рішення про повне задоволення позову в цій частині, стягнення з товариства та страхової компанії 20 000 грн. на спорудження надгробного пам'ятника та стягнення з товариства моральну шкоду в розмірі 190 000 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на виготовлення пам'ятника та моральної шкоди суд не в повній мірі встановив фактичні обставини справи, провів оцінку доказів, допустив порушення норм матеріального права.

В апеляційній скарзі ТОВ „РД-Транс" просить скасувати рішення суду в частині стягнення з нього моральної шкоди.

Обґрунтовуючи свою позицію апелянт зазначив, що суд не врахував тієї обставини, що особою, винною у ДТП, яка спричинила смерть батька позивача, є водій ОСОБА_5, який добровільно відшкодував позивачу 18000 грн. моральної шкоди. Товариство безпосередньо не є винною особою у ДТП, тому взагалі не повинно нести відповідальності за заподіяну відповідачу моральну шкоду. Крім того ОСОБА_1 не навела обґрунтування вимогам щодо розміру моральної шкоди, як того вимагає ст. 23 ЦК України.

В судовому засіданні апелянти підтримали подані ними апеляційні скарги, проти апеляційних скарг опонентів заперечили.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, апеляційну скаргу товариства слід відхилити.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, допустив порушення норм матеріального права, в зв'язку з чим оспорюване рішення підлягає зміні в частині визначення розміру відшкодування витрат на виготовлення надгробного пам'ятника.

Судом встановлено, що 8 грудня 2011 року з вини працівника ТОВ „РД-Транс" ОСОБА_5, під час виконання ним своїх трудових обов'язків сталася ДТП. ОСОБА_5 керував автомобілем „Івеко Євростат", д.р.н. НОМЕР_5 з напівпричепом „Когел", д.р.н. НОМЕР_2, належними товариству на праві оренди. Під час руху транспортного засобу по автодорозі водій допустив порушення Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбувся занос напівпричепа на смугу зустрічного руху та його зіткнення з передньою частиною автомобіля „Опель Комбо", р.д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 Від удару автомобіль „Опель Комбо" здійснив рух назад та зіткнувся з передньою частиною автомобіля „Фольксваген Кадді", р.н. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_6

Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження і від отриманих травм після лікування помер в лікарні 23.12.2011 року.

Вироком суду від 26.05.2015 року ОСОБА_5 було засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі п. „в" ч.1 ст.14 Закону України „Про амністію в 2014 році" звільнено від відбування покарання.

Відповідальність товариства була застрахована відповідно до договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених зі страховою компанією (страховий поліс №АА/0342758 від 17.03.2011 року та страховий поліс №АА/0342759 від 17.03.2011 року. Термін дії страховки - з 17.03.2011 року по 17.03.2012 року.

Відповідно до п. 27.5. ст. 27 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року №1961-IV (далі - Закон №1961- IV), відшкодування шкоди, пов'язаної зі смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової допомоги. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Пунктом 1 постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 жовтня 2008 року № 45 „Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання" визначено, що розміри витрат на поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання передбачено для управлінь виконавчої дирекції Фонду на місцях.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості. У разі смерті потерпілого, який був застрахований згідно із Законом № 1105-ХІV від нещасного випадку або професійного захворювання, витрати на його поховання несе Фонд у порядку, визначеному постановою КМУ від 11 липня 2001 року, №826.

Пунктом 1 Порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою КМУ № 826 від 11.07.2001 року, зокрема, встановлено, що цей Порядок регулює питання проведення Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (далі - Фонд) витрат страхувальнику або сім'ї застрахованого, чи іншій особі, яка здійснювала поховання потерпілого у разі його смерті від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, на організацію поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що посилання суду першої інстанції при визначенні розміру відшкодування витрат на виготовлення та встановлення пам'ятника, які понесла ОСОБА_1 на постанову правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 жовтня 2008 року № 45 „Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання" є помилковим, оскільки даний нормативний документ регулює питання відшкодування витрат на поховання та ритуальні послуги лише щодо випадків, які сталися із застрахованими особами під час виконання ними своїх посадових (службових) обов'язків за рахунок коштів Фонду.

Конкретний випадок не відноситься до цієї категорії справ, оскільки регулюється нормами ст.ст. 22, 1188, 1193, 1194, 1201 ЦК України, які регламентують порядок відшкодування майнової шкоди за конкретних обставин.

Статтями 23, 27 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року №1961-IV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, врегульовано питання відшкодування шкоди, заподіяної життю потерпілого, його смертю. Витрати на поховання відносяться Законом до шкоди, пов'язаної зі смертю потерпілого.

Статтею 9 вищевказаного Закону в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти.

Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500 гривень на одного потерпілого.

Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51000 гривень на одного потерпілого.

Зазначені страхові відшкодування виплачуються по кожному страховому випадку, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика, з урахуванням умов, зазначених у пункті 19.1 статті 19 цього Закону.

До договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та виплат страхового відшкодування за цими договорами застосовуються норми щодо ліміту відповідальності страховика, які діяли на дату укладення договору.

Як вбачається з умов договорів страхування, зміст яких викладений у полісах обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/0342758, №АА/0342759, укладених 17.03.2011 року, в даному випадку ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілого становить 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну потерпілого - 50 000 грн. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілого становить 510 грн.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України „Про поховання та похоронну справу" поховання, це, зокрема, діяльність, пов'язана зі створенням та експлуатацією об'єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацією і проведенням поховань померлих; наданням ритуальних послуг, комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Ритуальні послуги - послуги, пов'язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Намогильні споруди - пам'ятні споруди, що встановлюються на могилах та увічнюють пам'ять про померлих.

Суд не дослідив питання граничної вартості стандартного пам'ятника в даній місцевості на дату його виготовлення, що є обов'язковою умовою для вирішення позову в частині відшкодування витрат на виготовлення та встановлення пам'ятника.

В порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України судом не було роз'яснено сторонам їх права на подання відповідних доказів на підтвердження вказаної вище обставини, що було усунуто судом апеляційної інстанції.

Згідно з квитанцією серії БТПК №221893 від 02.02.2012 року та актом виконаних робіт від 05.03.2012 року, позивач витратила на виготовлення та встановлення пам'ятника померлому батькові 20 000 грн., в т.ч. 15 000 грн. - на виготовлення та 5 000 грн. - на встановлення.

Відповідно до листа фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 від 26.01.2016 року, гранична вартість стандартного пам'ятника для м. Хмельницького, виготовленого з матеріалу „Габро" станом на 2012 рік становила 23 345 грн.

Оскільки викладена у листі інформація не спростована сторонами в справі, враховуючи вимоги ст.ст. 10, 57-60, 212 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність вирішення спірного питання з урахуванням вищезазначених даних в якості належних та допустимих доказів в справі.

За таких обставин, враховуючи що загальна сума майнової шкоди, яка стягнута зі страхової компанії судом першої інстанції становить 51 530 грн. 02 коп., а розмір відшкодування вартості пам'ятника становить 20 000 грн., що не перевищує ліміту, встановленого договором страхування для відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю потерпілого, тому ці витрати підлягають стягненню за рахунок ПрАТ „Українська акціонерна страхова компанія АСКА".

Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про те, що з урахуванням вимог п. 22.3. ст. 22 Закону України №1961-IV зі страховика підлягає стягнення 5000 грн. на її відшкодування.

При дослідженні питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню за рахунок товариства суд виходив з вимог закону та встановлених обставин справи.

Обґрунтовуючи рішення в цій частині суд прийняв до уваги конкретні обставини справи, перенесені позивачем страждання внаслідок втрати рідної людини, порушення звичного ритму життя позивача та зусилля, необхідні для його поновлення.

Таким чином розмір моральної шкоди було визначено судом в сумі 70 000 грн.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів.

Частиною 3 вказаної норми передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 8 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року, №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

При вирішенні питання щодо розміру моральної шкоди, суд об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дотримався вимог вказаних вище нормативних актів, які регулюють спірне питання а також п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року, №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Зокрема, судом було враховано, що протиправними діями працівника ТОВ „РД-Транс", ОСОБА_5, спочатку батькові ОСОБА_1, ОСОБА_4 було заподіяно тяжких тілесних ушкоджень, з приводу чого останній більше 2 тижнів перебував на лікуванні у медичній установі м. Кам'янця - Подільського у критичному стані. Весь цей час його дочка, яка постійно проживала у м. Хмельницькому, щодня приїздила до батька, здійснювала за ним весь необхідній догляд, відчуваючи при цьому душевні переживання та страждання з приводу стану здоров'я рідної людини, його фізичної болі та можливих негативних наслідків трагедії.

Смерть батька позивача призвела до ще більших душевних страждань і переживань останньої, оскільки жодна майнова компенсація практично не в змозі відновити попередній стан, який існував до ДТП, повернути до життя її батька.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав як для збільшення, так і для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, який був встановлений судом.

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „РД-Транс" відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кам'янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2015 року в частині визначення розміру відшкодування витрат на спорудження пам'ятника змінити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства „Українська акціонерна страхова компанія АСКА" на користь ОСОБА_1 20 000 грн. відшкодування витрат на виготовлення та встановлення надгробного пам'ятника .

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції - Швець О.Д. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 29,30,31