Справа №521/9303/16-ц
Провадження №2/521/3820/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року місто ОСОБА_1

Малиновський районний суд місто ОСОБА_1 у складі:

головуючого судді Плавича І.В.,

при секретарі Мазинській І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток у власності, визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток у власності, визнання права власності в порядку спадкування.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги сторона позивача вказувала, що власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5

26 серпня 2015 року ОСОБА_5 померла, після чого відкрилась спадщина у вигляді вказаного майна. ОСОБА_2 є спадкоємцем померлого.

Реалізуючи законні інтереси, з метою належного оформлення спадкових прав, ОСОБА_2 зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але питання про спадкування квартири залишилось невирішеним.

У звязку з цим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись з позовом до суду, в якому просили визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ними в рівних частках.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у відкрите судове засіданні не зявились, але від представника надійшла заява про підтримання заявлених вимог із клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_4 у відкрите судове засіданні не зявилась, але від особи надійшла заява про визнання заявлених вимог із клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення сторін, дослідивши представлені суду та забезпечені письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 07 вересня 1994 року, виданого УЖКГ виконкому ОСОБА_1 міської ради народних депутатів на підставі розпорядження №36467, під реєстровим №17-1370, власниками квартири АДРЕСА_1, загальною площею 57,4кв.м., зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Однак при цьому відомості про державну реєстрацію набутих майнових прав відсутні, згідно листа КП «БТІ» ОСОБА_1 міської ради від 11 березня 2016 року, право власності на вказану квартиру не зареєстроване.

ОСОБА_5 за життя зробила розпорядження на випадок своєї смерті, склавши 30 березня 2010 року заповіт на імя доньки ОСОБА_2, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_6, під реєстровим №488.

26 серпня 2015 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №425220, виданим Відділом ДРАЦС у місті ОСОБА_1 міського управління юстиції від 27 серпня 2015 року, актовий запис №8949 від 27 серпня 2015 року.

Суд звернув увагу, що в правовстановлюючому документі на квартиру не визначені ідеальні частки, що належать кожному з співвласників.

Згідно ст. 355 ч.ч.1,2 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). При цьому, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

У відповідності до ст. 370 ч.ч.1,2 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. При цьому, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Враховуючи наведене та ураховуючи, що на теперішній час один з співвласників вказаного нерухомого майна помер та позасудовим шляхом, зокрема за допомогою договору між співвласниками спільного майна, вирішити виникле питання не уявляється можливим, суд погоджується з посиланнями позивачів та вбачає обґрунтованим визначити, що власниками квартири АДРЕСА_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних частках, що становить по 1/2 ідеальній частці на кожного співвласника.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). В силу ст. 1223 ч.1 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею за заповітом померлої ОСОБА_5 Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для претендування ОСОБА_4 на спадщину.

Відповідно до ст. 1268 ч.ч.1,3,5 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина до належного особі майна, зокрема у вигляді 1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1.

Як свідчать документи, що складають спадкову справу №32/2015, відкриту приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_6 до майна померлої ОСОБА_5, факт прийняття позивачем ОСОБА_2 спадщини визнається доведеним суду. При цьому, відповідач ОСОБА_3 відмовився від обовязкової частки у спадщині.

Згідно ст. 328 ч.ч.1,2 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Увесь обсяг наведених обставин свідчить про обґрунтованість визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток у власності, визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 57,4кв.м. в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5, померлої 26 серпня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 57,4кв.м.

Рішення суду в частині визнання права власності підлягає державній реєстрації.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: