Справа № 713/2304/15-ц
Провадження №2/713/72/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2016 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип'юка І.В., з участю секретаря Паучек Є.В., сторін, представника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання недійсним гарантійного листа (правочину), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, про визнання недійсним гарантійного листа (правочину).

В позові вказував, що 08.12.2015 року, під час засідання ІІ сесії Берегометської селищної ради VІІ скликання йому стало відомо, що представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3, підписав гарантійного листа Берегометському селищному голові ОСОБА_4, в якому зокрема зазначив, що він, ОСОБА_3, представляє інтереси свого батька ОСОБА_2 на підставі довіреності серія НАР №214255 від 18.08.2015 року та підписувати документи адресовані органам місцевого самоврядування тощо. Зобов'язуються виконати в повному обсязі умови рішення Берегометської селищної ради від 13.10.2015 року. А саме, не провадити (не здійснювати) несанкціоновану торгівлю, не використовувати в комерційних цілях споруджений навіс та малу архітектурну форму (дерев'яний будиночок) до моменту прийняття рішення селищної ради про затвердження проектної документації із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою АДРЕСА_2. Остання належить його батькові ОСОБА_2 відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3 від 22.12.2009 року.

Ознайомившись із змістом даного гарантійного листа від 11.11.2015 року ОСОБА_2 вважає, що цей лист не може слугувати його зобов'язанням та є незаконним тобто недійсним. ОСОБА_3 перевищив надані йому повноваження, оскільки ОСОБА_2 не уповноважував його приймати на себе будь-які зобов'язання щодо виконання рішень органів місцевого самоврядування, виконання будь-яких робіт тощо, що підтверджується змістом довіреності серії НАР №214255 від 18.08.2015 року. Крім того ОСОБА_3 не був уповноважений підписувати гарантійний лист чи будь-яким чином приймати для його виконання будь-які зобов'язання, порушуючи права ОСОБА_2, як власника земельної ділянки.

Гарантійний лист від 11.11.2015 року, підготовлений та надрукований працівником Берегометської селищної ради ОСОБА_5 та підписаний представником ОСОБА_3, перед підписанням з позивачем не узгоджений, після підписання позивач його не схвалив. Також його не можна вважати таким, що ґрунтується на засадах розумності та добросовісності.

Як пояснив відповідач ОСОБА_3, гарантійний лист ним підписаний 11.11.2015 року під впливом помилки. Його запросили до Берегометської селищної ради і там, в кабінеті землевпорядника органу місцевого самоврядування ОСОБА_5, надали лист і він його підписав. Підписуючи гарантійний лист відповідач помилився щодо обставин, які мають істотне значення.

За вказаних обставин відповідач надав підписаного ним, під впливом помилки, листа до Берегометського селищного голови, в якому були прийняті додаткові зобов'язання, які порушують права позивача та покладають на нього додаткові обов'язки, які не зазначені в рішенні Берегометської селищної ради попереднього скликання від 13.10.2015 року, яким ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення детального плану території земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, з визначенням містобудівних умов і обмежень для будівництва малого ринку з продажу товарів змішаного типу.

Стверджує, що ОСОБА_3 вчинив правочин - підписав 11.11.2015 року гарантійного листа з перевищенням наданих йому довіреністю повноважень. А відповідно до ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

Дізнавшись про вказаного гарантійного листа ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_4 з проханням повернута вказаний лист ОСОБА_3 .

Посилаючись на ст.ст.11-13, 203, 215, 229, 241 ЦК України просив визнати недійсним правочин - гарантійний лист від 11.11.2015 року, підписаний ОСОБА_6 та застосувати до гарантійного листа правові наслідки правочину, який вчинено під впливом помилки, передбачені ст.229 ЦК України.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 заявлений позов підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини просили позовні вимоги задовольнити. Підтвердили, що жодних юридичних наслідків для ОСОБА_2 внаслідок підписання відповідачем ОСОБА_3 гарантійного листа не настало.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав. Пояснив, що після перевірки їх земельної ділянки на предмет встановлення на ній незаконних будівель йому у приміщенні Берегометської селищної ради надали вказаний гарантійний лист і сказали підписати, оскільки земельна ділянка не буде законною. Він підписав його не усвідомлюючи його значення. Згодом звернувся у Берегометську селищну раду, щоб повернули вказаний гарантійний лист, однак йому відмовили. Цей лист застосовували на сесії Берегометської селищної ради.

Суд, вислухавши ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_3, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 18.08.2015 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_7 посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1169 довіреність серія НАР №214255, за якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_1 відповідно до вимог ст.244 та ст.1007 ЦК України на підставі укладеного з повіреним усного договору доручення уповноважив ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1 для представництва його інтересів у всіх без винятку установах, на підприємствах, в організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування (в тому числі в органах державної влади та місцевого самоврядування та їх структурних підрозділах будь-якого рівня та будь-якої спрямованості, в тому числі - в землевпорядних органах тощо). Також представнику надано право подавати від імені ОСОБА_2 будь-які заяви, а також необхідні заяви, обмеження у поданні яких відсутні, а також будь-які інші документи. А також вчиняти будь-які інші дії та подавати, підписувати чи отримувати будь-які інші документи, які хоч прямо і не вказані у цій довіреності, але випливають із її суті та змісту, та які будуть необхідні для правильного, повного і ефективного ведення справ ОСОБА_2 та захисту його інтересів. Довіреність видана строком на три роки і зберігає чинність до 18.08.2018 року.

11.11.2015 року ОСОБА_3 підписав адресований голові Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області ОСОБА_4 гарантійний лист, згідно якого він, ОСОБА_3, представляє інтереси свого батька ОСОБА_2 на підставі довіреності серія НАР №214255 від 18.08.2015 року та підписувати документи, адресовані органам місцевого самоврядування тощо. Зобов'язалися виконати в повному обсязі умови рішення Берегометської селищної ради від 13.10.2015 року. А саме, не проводити (не здійснювати) несанкціоновану торгівлю, не використовувати в комерційних цілях споруджений навіс та малу архітектурну форму (дерев'яний будиночок) до моменту прийняття рішення селищної ради про затвердження проектної документації із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою АДРЕСА_2. Остання належить його батькові ОСОБА_2 відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3 від 22.12.2009 року.

Крім того зобов'язалися узгодити із землевпорядником селищної ради ОСОБА_5 питання про відновлення межових знаків згаданого землеволодіння в натурі (на місцевості) землевпорядною організацією (сертифікованими інженерами-геодезистами) під час розроблення документації з метою уникнення потенційних фактів самовільного зайняття земель запасу.

У разі невиконання вищевикладеного та неналежного господарювання на земельному наділі, попереджений про юридичну відповідальність за порушення вимог (норм) у сфері містобудівного та земельного законодавства України.

Рішенням ХХХХІІІ сесії VІ скликання Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області від 13.10.2015 року «Про надання дозволу на розроблення детального плану території земельної ділянки у АДРЕСА_2, з визначенням містобудівних умов і обмежень для будівництва малого ринку з продажу товарів змішаного типу»: 1. Зобов'язано ОСОБА_2 до 18.10.2015 року привести до належного стану власну земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, а саме провести тимчасовий демонтаж банера «Базар» та встановлені споруди на полегшених конструкціях. В разі невиконання умов, передбачених п.1 даного рішення, виконавчому комітету не укладати трьохсторонньої угоди на виготовлення детального плану території земельної ділянки. 2. Дано дозвіл на розроблення детального плану території земельної ділянки у АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1, для будівництва малого ринку з продажу товарів змішаного типу з визначенням містобудівних умов і обмежень. 3. Визначено замовником розроблення містобудівної документації, вказаної у п.2 даного рішення виконавчий комітет Берегометської селищної ради. 4. Дано дозвіл ОСОБА_2 звернутися до суб'єкта господарювання, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності щодо розроблення містобудівної документації, для виготовлення детального плану території вказаного у п.2 даного рішення. 5. Виконавчому комітету селищної ради укласти трьохсторонню угоду на виконання детального плану, фінансування робіт з розроблення детального плану території земельної ділянки за рахунок власних коштів ОСОБА_2. 6. Розроблену і погоджену у встановленому законодавством порядку містобудівну документацію надати на затвердження в Берегометську селищну раду. Вказане підтверджується копією даного рішення.

Рішенням ІІ сесії VІІ скликання Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області від 08.12.2015 року «Про розгляд заяв громадян та клопотань»: 1. Відмовлено в підписанні трьохсторонньої угоди на розроблення детального плану території земельної ділянки площею 0,1765 га в АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1, для будівництва малого ринку з продажу товарів змішаного типу ОСОБА_2, що підтверджується його копією.

Зі змісту позовних вимог встановлено, що ОСОБА_1 звернувшись у суд з даним позовом в інтересах ОСОБА_2 просив захистити право останнього шляхом визнання недійсним правочину - гарантійного листа від 11.11.2015 року, підписаного ОСОБА_6 з перевищенням повноважень (ст.241 ЦК України) та застосувати до гарантійного листа правові наслідки правочину, який вчинено під впливом помилки (ст.229 ЦК України).

Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.2 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Відповідно до змісту ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (п.11 постанови ПВСУ від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Згідно зі ст.1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Частиною 1 ст.1004 ЦК України встановлено, що повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Метою договору доручення є здійснення повіреним прав довірителя, набуття, зміна і припинення для нього прав та обов'язків шляхом здійснення угод, тому повірений має діяти в тих межах, які встановлені довірителем відповідно до змісту наданого йому доручення.

Відповідно до ч.1 ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Таким чином вчинення юридичних дій, які чітко не визначені в договорі доручення, навіть, якщо вони спрямовані на досягнення кінцевої мети, задля якої укладено такий договір, і не охоплюються змістом договору доручення, можуть створювати, змінювати, припиняти цивільні права та обов'язки довірителя тільки за умови їх схвалення останнім.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом, спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У ст.204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, а саме - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Однак, як роз'яснено у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Судом встановлено, що підписання гарантійного листа чи будь-якого іншого документу, а тим більше укладення правочинів на виконання рішення органу місцевого самоврядування, не передбачено жодним нормативним актом цивільного, земельного чи іншого законодавства України, а зокрема і ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

Таким чином, враховуючи зазначені вимоги закону суд дійшов висновку, що гарантійний лист в розумінні положень ст.ст.202, 203 ЦК України не є вчиненим правочином, оскільки внаслідок його підписання у ОСОБА_2 не виникли, не змінились та не припинились його цивільні права та обов'язки щодо належної йому земельної ділянки.

Виходячи з тексту дослідженої у судовому засіданні довіреності від 18.08.2015 року ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 право представляти його інтереси у всіх без винятку установах, на підприємствах, в організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування (в тому числі в органах державної влади та місцевого самоврядування та їх структурних підрозділах будь-якого рівня та будь-якої спрямованості, в тому числі - в землевпорядних органах тощо), право подавати від його імені будь-які заяви, а також необхідні заяви, обмеження у поданні яких відсутні, а також будь-які інші документи, вчиняти будь-які інші дії та подавати, підписувати чи отримувати будь-які інші документи, які хоч прямо і не вказані у цій довіреності, але випливають із її суті та змісту, та які будуть необхідні для правильного, повного і ефективного ведення його справ та захисту його інтересів.

Повноважень на вчинення будь-яких правочинів довіреність не містить.

На підставі цієї довіреності 11.11.2015 року ОСОБА_3 підписав та подав голові Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області ОСОБА_4 гарантійний лист, яким в інтересах довірителя ОСОБА_2 і разом з ним зобов'язався виконати в повному обсязі рішення ХХХХІІІ сесії VІ скликання Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області від 13.10.2015 року та вчинити інші дії.

При цьому наступного схвалення ОСОБА_2 дій ОСОБА_3 підписаного ним гарантійного листа не потрібно, оскільки, як встановлено судом, вказаний гарантійний лист не є правочином в розумінні ст.202 ЦК України і не створює, не змінює і не припиняє цивільні права та обов'язки ОСОБА_2, як довірителя.

Таким чином, посилання позивача на те, що гарантійний лист від 11.11.2015 року був підписаний та поданий ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2 з перевищенням повноважень, визначених довіреністю на представництво його інтересів, є безпідставними.

Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів та встановлених обставин, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 є безпідставним та задоволенню не підлягає.

За встановлених обставин підстав для застосування правових наслідків правочину, вчиненого під впливом помилки немає.

Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного сторонами суду не надано.

На підставі ст.ст.3, 11, 15, 16, 202-204, 215, 229, 241, 1000, 1003, 1004 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 15, 60, 212-215, 218 ЦПК України, Суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання недійсним гарантійного листа (правочину) - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Пилип'юк