Справа № 363/3965/15-ц Головуючий у І інстанції Чірков Г. Є.
Провадження № 22-ц/780/372/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 01.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

01 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії суддів Коцюрби О.П., Мережко М.В., із участю секретаря Говорун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 18 вересня 2015 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк ПриватБанк», треті особи ОСОБА_3, Національний банк України про стягнення коштів за договором банківського вкладу та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18 вересня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк ПриватБанк», треті особи ОСОБА_3, Національний банк України про стягнення коштів за договорами банківського вкладу в розмірі 497 010 489,64 грн. та зобовязання відповідача видати готівкою одноразовою операцією позивачу зазначену суму грошових коштів з посиланням на відповідність заяви вимогам ст.ст. 119-121 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про повернення позовної заяви ОСОБА_2, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, порушення матеріального та процесуального права при постановленні, зокрема, порушення правил підсудності.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу частково, керуючись наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 03 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із названими вимогами, посилаючись на укладення 01 серпня 2015 року із ОСОБА_3 договору відступлення права вимоги за договорами строкового депозитного вкладу, укладеними останнім із Закритим акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» 31 січня 2005 року ( а.с. 1-3 т. 1 ).

Правовою підставою для звернення із заявою саме до Вишгородського районного суду Київської області позивач зазначив положення ч. 5 ст. 110 ЦПК України.

Ухвалою зазначеного місцевого суду від 07 вересня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено буз руху у звязку із несплатою судового збору згідно положень Закону України «Про судовий збір» у редакції на 01 вересня 2015 року ( а.с. 66 т. 1 ).

На виконання усунення недоліків позовної заяви позивач надав квитанцію про сплату 31 серпня 2015 року 13,54 грн. за відправку посилки ( а.с. 70 т. 1 ), доповідну записку на імя президента ПП ЮФ «Імператив» ОСОБА_2 без підпису ( а.с. 71 т. 1 ), відстеження пересилання поштового відправлення із штрихкодовим ідентифікатором 087 ( а.с. 72 т. 1 ) та 378 ( а.с. 74, 75 т. 1 ), дублікат рекомендованого повідомлення, відправленого президентом ПП ЮФ «Імператив» ОСОБА_2 ( а.с. 73 т. 1 ), довідки ( а.с. 77, 78 ).

На переконання апеляційного суду, зазначені докази не підтверджують з достовірністю подання позовної заяви саме 31 серпня 2015 року, оскільки позов, як свідчить частина наявного у справі конверту, поданий ОСОБА_2, а не посадовою особою ПП ЮФ «Імператив».

Окрім цього, матеріали справи не містять частини конверту з відтисками почтового відділення, згідно яких можливо визначити дату подачі поштового відправлення.

При цьому, суд першої інстанції, за відсутності переконливих доказів подачі заявлених вимог саме 31 серпня 2015 року, передчасно та з порушенням вимог ст.ст. 121, 122 ЦПК України, ст.ст. 3, 4 Закону України «Про судовий збір» відкрив провадження у справі.

Окрім цього, місцевий суд, постановляючи зазначену ухвалу, не звернув увагу, що споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України "Про захист прав споживачів", згідно п. 1 постанови N5 Верховного Суду України від 12.04.1996 року, є лише громадянин ( фізична особа ), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари ( роботи, послуги ) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Згідно ж п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

ОСОБА_2, згідно матеріалів справи не придбавав послугу, а отримав право вимоги за договорами строкового депозитного вкладу, укладеними ОСОБА_3 із Закритим акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» 31 січня 2005 року, на підставі договору відступлення права вимоги від 01 серпня 2015 року ( а.с. 9-11 т. 1 ).

Відповідно, між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» виникли правовідносини, що регламентуються, зокрема, положеннями статей Глави 73 ЦК України.

Суд же першої інстанції, постановляючи ухвалу про відкриття провадження, викладеного не врахував і помилково виходив із того, що позовна заява ОСОБА_2 відповідає вимогам ст.ст. 119-121 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції передчасно, з порушенням порядку, встановленого для його вирішення та процесуального права, постановив зазначену ухвалу.

Відтак, посилання Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на незаконність, необґрунтованість ухвали, порушення процесуального права при її ухваленні, на переконання апеляційного суду, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи.

А тому, ухвала підлягає скасуванню з передачею питання до суду першої інстанції у відповідності до вимог п. 3 ст. 312 ЦПК України в силу порушення порядку, встановленого для його вирішення.

При цьому, на переконання апеляційного суду, не може бути задоволена апеляція у частині постановлення нової ухвали про повернення ОСОБА_2 його позовної заяви, оскільки вирішення цього питання віднесено до компетенції Вишгородського районного суду Київської області відповідно до положень ст.ст. 107, 118-122 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково. Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 18 вересня 2015 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк ПриватБанк», треті особи ОСОБА_3, Національний банк України про стягнення коштів за договором банківського вкладу та зобовязання вчинити певні дії скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не підлягає.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_4