Справа № 204/6648/15-ц
Провадження № 2/204/509/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

при секретарі Старостенко Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Державний нотаріус Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, Реєстраційна служба ОСОБА_6 міського управління юстиції, Орган опіки та піклування в особі Управління служби у справах дітей Красногвардійської районної у місті ради про визнання права власності на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3, треті особи: Державний нотаріус Третьої дніпропетровської нотаріальної контори ОСОБА_5, Реєстраційна служба ОСОБА_6 міського управління юстиції, Орган опіки та піклування в особі Управління служби у справах дітей Красногвардійської районної у місті ради, яку згодом уточнив, та просив усунути ОСОБА_3 від спадкування, надати право ОСОБА_1 право на спадкування з тією чергою, яка має право на спадкування та визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 серпня 2012 року померла ОСОБА_7. ОСОБА_7 на праві приватної власності належало 47/100 частин житлового будинку № 106 по вул. Канатній у м. Дніпропетровську. ОСОБА_7 приходилась бабусею ОСОБА_1. Рішеням виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровськ ради від 22.09.2006 року ОСОБА_7 призначена опікуном ОСОБА_1, вони проживали сумісно. 07 липня 2015 року державний нотаріус Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки є спадкоємець першої черги ОСОБА_3, який на думку третьої особи прийняв спадщину. Останній рік життя ОСОБА_7 через хворобу та похилий вік потребувала стороннього догляду. Відповідач, будучи сином спадкодавця, ухилявся від обов`язку щодо утримання спадкодавця. Через хворобу та похилий вік ОСОБА_7 знаходилась у безпорадному стані, відповідач допомогу спадкодавцеві не надавав, таку допомогу надавала ОСОБА_1 Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, а також спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, як позивач так і відповідач по справі мали би отримати спадщину, не подаючи заяв про відкриття спадщини. Отже, догляд позивачкою за спадкодавицею, яка знаходилась у безпорадному стані є підставою для зміни черговості отримання спадщини позивачем. На підставі вищевикладеного Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник Позивача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та просив суд вимоги задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував.

Третя особа - державний нотаріус Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася. Про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. До суду надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі.

Третя особа - Реєстраційна служба ОСОБА_6 міського управління юстиції в судове засідання не з'явилася. Про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Третя особа - орган опіки та піклування в особі Управління служби у справах дітей Красногвардійської районної у місті ради в судове засідання не з'явилася. Про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної в місті ради від 22.09.2006 року, ОСОБА_7 була призначена опікуном над ОСОБА_9 (а. с. 51).

Згідно розпорядження голови ОСОБА_6 районної державної адміністрації № 70-р від 22 лютого 2013 року, було створено прийомну сім`ю на основі родини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 56). Згідно вказаного розпорядження у прийомну сім`ю влаштовано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, для спільного проживання та виховання.

Крім того, 22.02.2013 року між ОСОБА_6 районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та ОСОБА_4, ОСОБА_10 був укладений договір про влаштування дітей на виховання та спільне проживання у прийомній сім`ї (а. с. 59). Згідно п. 1-2 Договору прийомні батьки зобов`язалися захищати права та інтереси дитини, ОСОБА_1.

Згідно рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради № 75/5 від 19 квітня 2013 року, за неповнолітньою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зберігається право на проживання та користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 57).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.06.2008 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги прокурора Красногвардійського району м. Дніпропетровська задоволено ОСОБА_3 та ОСОБА_11 позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_1 (а. с. 51).

Відповідно до правил ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2008 року, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді даної справи.

Згідно свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 25.06.1981 року, яке видано Виконавчим комітетом Красногвардійської районної ради народних депутатів, 47/100 часток домоволодіння розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Канатна № 106 належить ОСОБА_7. Право власності було зареєстровано у БТІ за № 391-94 (а. с. 55).

Згідно технічного паспорту, домоволодіння розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Канатна, 106 складається з: 1 кухня, площею 4,8 кв.м, 2- коридор, площею 5,9 кв.м, 3 жила площа, площею 10,7 кв.м, 4 жила площа, площею 16,1 кв.м, 5 жила площа, площею 12,4 кв.м, 6 сан. вузол, площею 2,1 кв.м, загальною площею 74,5 кв.м., житлова площа 56,8 кв.м. (а. с. 45-50).

Судом встановлено та цей факт не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 з моменту свого народження та до смерті ОСОБА_7 проживала з нею разом у домоволодінні, яке належить ОСОБА_7, та розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Канатна, б. 106.

ОСОБА_7, померла 28 серпня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 467780, виданого 06 вересня 2012 року відділом державної реєстрації смерті ОСОБА_6 міського управління юстиції Дніпропетровської області (а. с. 54).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно, що складається з 47-100 часток домоволодіння розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Канатна, 106.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідач по справі, ОСОБА_3, 11 вересня 2012 року звернувся до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті його матері ОСОБА_7. Яка померла 28 серпня 2012 року, що підтверджується заявою № 1426 від 11.09.2012 року, копія якої міститься в матеріалах спадкової справи № 7229/2012 (а. с. 110).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_7 з самого народження, а тому відповідно до приписів ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином суд зазначає. Що Відповідач по справі відноситься до спадкоємців першої черги спадкування, оскільки є рідним сином померлої ОСОБА_7

Згідно правил ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Підсумовуючи наведене та враховуючи той факт, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_7 більше пяти років однією сімєю до часу відкриття спадщини, вона відноситься до спадкоємців четвертої черги спадкування.

07 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, в якій зазначила, що 28 серпня 2012 року померла її баба, ОСОБА_7, на день її смерті залишилася спадщина: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Канатна, буд. 106, на яке вона і просить видати свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується заявою № 11114 від 07.07.2015 року, копія якої міститься в матеріалах спадкової справи № 729/2012 (а. с. 117).

Згідно постанови про відмови у вчиненні нотаріальної дії від 07 липня 2015 року, виданої державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що у померлої 28.08.2012 року ОСОБА_7 є спадкоємець першої черги, який прийняв спадщину (а. с. 44).

Згідно ч. 5, 6 ст. 1224 ЦП України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вбачається, що факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому, слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

В судовому засіданні сторони не заперечували факт знаходження спадкодавця в безпорадному стані. Також судом встановлено, що позивач надавала допомогу померлій, піклувалася про неї та доглядала її, в той час як відповідач проживав на цей час окремо та ухилявся від виконання своїх обовязків по утриманню спадкодавця. Вказані обставини не заперечувалися обома сторонами.

Дослідивши матеріали справи та приймаючи до уваги визнання ОСОБА_3 позову та обставин зазначених у ньому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними, а тому ОСОБА_3 слід усунути від права на спадкування за ОСОБА_7.

Що стосується позовних вимог про надання позивачеві права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування за ОСОБА_7 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судом встановлено, та цей факт не оспорюється сторонами, що ОСОБА_7 через похилий вік та хворобу перебувала у безпорадному стані та потребувала стороннього догляду, а ОСОБА_1 в свою чергу протягом тривалого часу надавала їй таку допомогу та опікувалася ОСОБА_7

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку що позовні вимоги про надання ОСОБА_1 права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, які мають право на спадкування за ОСОБА_7 підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно, а саме 47/100 частин житлового будинку № 106 по вул. Канатній у м. Дніпропетровську, суд зазначає наступне.

В судовому засіданні встановлено, що після звернення до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва, у зв`язку з тим що, у спадкодавця є спадкоємець за законом першої черги, а саме син ОСОБА_3, який прийняв спадщину.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи те що, позовні вимоги позивача про усунення ОСОБА_3 від спадкування за ОСОБА_7, а також про зміну черговості спадкування та надання ОСОБА_1 права на спадкування за ОСОБА_7 підлягають задоволенню, суд зазначає, що позивач має право в загальному порядку звернутися до нотаріальної контори для оформлення права власності на спадщину за законом, оскільки в нього наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

З огляду на наведене суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача в частині визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме 47/100 частин житлового будинку № 106 по вул. Канатній у м. Дніпропетровську, є безпідставними та заявленими передчасно, оскільки у позивача відсутні перешкоди в оформленні права власності в порядку спадкування за законом у встановленому законом порядку через нотаріальну контору, а тому в частині вимог про визнання права власності на нерухоме майно слід відмовити.

На підставі ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1224, 1258, 1259, 1261, 1264, 1268-1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 80, 88, 197, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Державний нотаріус Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, Реєстраційна служба ОСОБА_6 міського управління юстиції, Орган опіки та піклування в особі Управління служби у справах дітей Красногвардійської районної у місті ради про визнання права власності на спадщину задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлої 28 серпня 2012 року.

Змінити черговість одержання права на спадкування після ОСОБА_7, померлої 28 серпня 2012 року.

Надати спадкоємцю четвертої черги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право на спадкування після ОСОБА_7, померлої 28 серпня 2012 року, разом зі спадкоємцями першої черги.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез