Справа № 363/1288/15-ц Головуючий у І інстанції Купрієнко С. І.
Провадження № 22-ц/780/251/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 6 28.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

28 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Сушко Л.П.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Київської області на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2015 року у справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі: Кабінету Міністрів України до Київської обласної державної адміністрації, Вишгородської міської ради , ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ „СРТ 10, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, треті особи які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34 про визнання недійсним розпоряджень, державних актів та витребування майна , -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року Перший заступник прокурора Київської області звернувся до суду з вказаним позовом. Просив визнати недійсним розпорядження, державні акти та витребувати майно.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2015 року позовну заяву залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_35 Київської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду, виходив із того, що відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року при зверненні до суду з даним позовом прокурор повинен був обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони є необґрунтованими, не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ч. 1. ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України в редакції, чинній на момент пред'явлення позову, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до п.п. 8 пункту 5 розділу ХІІ Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 року були внесені зміни до ст. 45 ЦПК України.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 розділу ХІІ Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року, підпункт 8 пункту 5 розділу ХІІ Закону, яким вносяться зміни до ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України, набирає чинності разом із набранням чинності цим Законом, тобто з 15 липня 2015 року.

Перший заступник прокурора звернувся до суду 24 березня 2015 року.

Окремі положення Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року, в тому числі стаття 23 Закону, на які посилався суд першої інстанції, набрали чинності з 15.07.2015 року, тобто після пред'явлення позову.

Ч. 4. ст. 2 ЦПК України передбачає, що закон який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання не має зворотної дії в часі.

Отже доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції у зв'язку порушенням судом норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно було залишено позовну заяву без розгляду. Оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: