Справа № 369/4660/15-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/226/16 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 4 01.02.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С., Мережко М.В.,

При секретарі - Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис за № 284 від 03 березня 2012 року.

Від шлюбу вони мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також у неї є дитина-інвалід від першого шлюбу - ОСОБА_5, 2000 року народження.

Згідно з рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 грудня 2014 року шлюб між нею та ОСОБА_3 розірвано.

Позивач зазначила, що в період шлюбу, за спільні кошти ними було придбано земельну ділянку площею 0,1800 га., яка знаходиться за адресою:АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, право власності на яку зареєстровано за відповідачем, земельну ділянку площею 0,1800 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3, право власності на яку зареєстровано за відповідачем, автомобіль ГАЗ 5312, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований на її ім'я, та будинок, будівництво якого не завершено і не введено в експлуатацію, який розташований на вищезазначених земельних ділянках.

Позивач просила суд поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У порядку поділу майна подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1800 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1800 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3, право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, вартості будівельно-монтажних робіт, експлуатації машин і механізмів при будівництві будинку на земельних ділянках за кадастровими номерами НОМЕР_2, загальною площею 0,1800 га., та НОМЕР_3, загальною площею 0,1800 га., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, залишити за нею право власності на 1/2 частину автомобіля ГАЗ 5312, державний номерний знак НОМЕР_1, залишити за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1800 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1800 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3, право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, вартості будівельно-монтажних робіт, експлуатації машин і механізмів при будівництві будинку на земельних ділянках за кадастровими номерами НОМЕР_2, загальною площею 0,1800 га., та НОМЕР_3, загальною площею 0,1800 га., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля ГАЗ 5312, державний номерний знак НОМЕР_1.

При розгляді справи в суді, ОСОБА_2 подала заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині визнання права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, вартості будівельно-монтажних робіт, експлуатації машин і механізмів при будівництві будинку на земельних ділянках за кадастровими номерами НОМЕР_2, загальною площею 0,1800 га., та НОМЕР_3, загальною площею 0,1800 га., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, яку, згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року задоволено.

ОСОБА_3 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з зустрічною позовною заявою, яку мотивував тим, що він та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2012 року по 23 грудня 2014 року. Від даного шлюбу мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час проживання в шлюбі, ним було придбано дві земельні ділянки, а саме: земельну ділянку площею 0,1800 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданому ОСОБА_3, та земельну ділянку площею 0,1800 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 виданому ОСОБА_3

ОСОБА_3 зазначив, що він розпочав будівництво житлового будинку на вищезазначених земельних ділянках. Спірні земельні ділянки та будівельні матеріали на житловий будинок були придбані ним за особисті кошти, так як кошти були отримані від ТОВ «Веройл», генеральним директором якого він є, яке було утворене та зареєстроване в лютому 2009 року, а тому, на його думку, вилучені кошти з даного товариства, являються його особистими коштами, які є його особистою приватною власністю, за які і було придбано вищезазначені земельні ділянки та розпочато будівництво житлового будинку, а тому, спірні земельні ділянки, і будівельні матеріали, які увійшли в будівництво вищезазначеного житлового недобудованого будинку, вважає своєю особистою приватною власністю.

Просив суд визнати за ним, особистим приватним майном земельну ділянку, площею 0,1800 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданим ОСОБА_3, визнати за ним, особистим приватним майном земельну ділянку площею 0,1800 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 виданим ОСОБА_3, визнати за ним особистим приватним майном будівельні матеріали, які увійшли в будівництво недобудованого житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2015 року позові вимоги ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Залишено за ОСОБА_2 право власності на ? частину автомобіля ГАЗ 5312, державний номерний знак НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину автомобіля ГАЗ 5312, державний номерний знак НОМЕР_1.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Визнано особистим приватним майном ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,1800 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданим ОСОБА_3

Визнано особистим приватним майном ОСОБА_3, земельну ділянку, площею 0,1800 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_3, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 виданим ОСОБА_3

У задоволенні решти зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2015 року, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2015 року, в частині відмови в задоволенні її позовних вимог та в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3., ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення її позовних вимог, а в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовити. Зазначила, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2015 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2015 року, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права, 2) визнання правочину недійсним, 3) припинення дії, яка порушує право, 4) відновлення становища, яке існувало до порушення, 5) примусове виконання обов'язку в натурі, 6) зміна правовідношення,7) припинення правовідношення, 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди, 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2012 року по 23 грудня 2014 року. Від даного шлюбу також мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час шлюбу, ними було придбано майно: автомобіль ГАЗ 5312, державний номерний знак НОМЕР_1, власником якого, згідно відповіді Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в місті Києві від 18 лютого 2015 року за № 10/71, є ОСОБА_2, земельну ділянку, площею 0,1800 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданим ОСОБА_3, земельну ділянку площею 0,1800 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 виданим ОСОБА_3

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

В ч. 4 ст. 65 СК України вказано, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

За правилами ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України передбачено, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Відповідно до п.п. 22-25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Пунктом 23 зазначеної постанови передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що спірне майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, так як було ними придбано під час перебування у шлюбі.

Посилання ОСОБА_3 на те, що земельні ділянки придбані ним за кошти, які не являються спільною сумісною власністю подружжя, так як отримані від ТОВ «Веройл», на якому він є генеральним директором, не можуть бути прийняті до уваги, так як ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів про те, що вказані кошти, у відповідності до положень ст. 12 Закону України від 19 вересня 1991 року № 1576-XII «Про господарські товариства» ст. ст. 57, 61, СК України, ст. 52 ЦК України не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та вважає, що поділ автомобіля ГАЗ 5312, державний номерний знак НОМЕР_1, земельної ділянки, площею 0,1800 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданим ОСОБА_3, земельної ділянки, площею 0,1800 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 виданим ОСОБА_3, має бути проведений шляхом визнання за сторонами права власності ідеальних часток подружжя в цьому майні без його реального поділу із залишенням майна у їх спільній частковій власності.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так як ОСОБА_3 не доведено в суді ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, тому, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2015 року в частині часткового задоволення його зустрічних позовних вимог є незаконним, в зв»язку з чим підлягає скасуванню в цій частині, з ухвалення нового рішення про відмову в їх задоволенні.

В решті, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2015 року є законним, тому, його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2015 року в частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на земельні ділянки та задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю скасувати.

Ухвалити по справі в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю відмовити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1800 га., яка знаходиться по АДРЕСА_2 кадастровий номер НОМЕР_2, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданий ОСОБА_3, та на ? частину земельної ділянки площею 0,1800 га., яка знаходиться по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_3, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 виданий ОСОБА_3.

В решті, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: