АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 658/4102/14-ц Головуючий у І інстанції Подіновська Г.В.
Номер провадження 22-ц/791/304/16 Доповідач Семиженко Г.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Бугрика В.В.,

ОСОБА_1,

секретар Прушинська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 24 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Малокаховської сільської ради Каховського району Херсонської області про стягнення компенсації за невикористану додаткову відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

у вересні 2014 року позивачка звернулася з вказаним позовом до суду посилаючись на те, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про відпустки» вона, як мати, яка виховує дитину без батька, має право на щорічну додаткову оплачувану відпустку, проте при звільнені з роботи відповідач не виплатив позивачці компенсацію за невикористані дні такої відпустки, у позові поставлено питання про стягнення з відповідача на користь позивачки 2064,44 гривні компенсації за невикористану додаткову відпустку, 20811,60 гривні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 11208,38 гривні у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 24 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просила його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову з підстав, що у ньому зазначені.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи сторони свої процесуальні позиції підтримали, при цьому позивачка пояснила, що до роботи у відповідача перебувала на обліку у центрі зайнятості, після звільнення влаштувалася на роботу, проте за новим місцем роботи компенсацію та відпустку не отримувала, у день звільнення наполягала на виплаті їй спірної компенсації, їй було відмовлено у виплаті та прийнятті відповідної заяви, позивачка була змушена направити таку заяву поштою, остаточно просила стягнути з відповідача на її користь 1504,5 гривні компенсації за невикористану додаткову відпустку, середній заробіток за кожен календарний день затримки при звільненні по день ухвалення рішення суду, 11208,38 гривні у відшкодування моральної шкоди, яка виникла у звязку з її приниженням неправомірними діями відповідача, необхідністю звернення до суду.

Представник відповідача спочатку визнала право позивачки на отримання компенсації у заявленому до стягнення розмірі, потім відмовилася від цього та вважала позов таким, що задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка з 02 грудня 2013 року по 30 травня 2014 року працювала у відповідача, в останню дату була звільнена за п. 1) ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, 02 червня 2014 року позивачка письмово зверталася до відповідача про нарахування та виплату компенсації за невикористану соціальну відпустку як матері, яка сама виховує дитину, їй у цьому було відмовлено, шлюб між позивачкою та батьком дитини ОСОБА_3 було розірвано 29 червня 2011 року, від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до довідки № 1889 Комунального підприємства «Комунальне транспортне підприємство» від 04 червня 2014 року позивачка разом із своїм сином зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2, в декларації за 2013 рік, особовій картці та автобіографії позивачки вказано, що вона не одружена, має склад сімї - сина ОСОБА_5. Довідку б/н Каховської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 1 Каховської міської ради Херсонської області від 03 квітня 2014 року суд не прийняв до уваги, встановивши, що вона не підписувалася директором школи, проте суд не зважив на пояснення самого директора, який не спростовував дані, зазначені у довідці, у довідці ж від 25 березня 2015 року вказаної посадової особи зазначено про те, що батько дитини позивачки не приймає участі у вихованні сина ОСОБА_4, не приходить на батьківські збори, не цікавиться навчанням та поведінкою сина, не спілкується з вчителями та класними керівниками протягом декількох років, із записів у журналі із сімєю не проживає (а.с. 13-27, 30, 32-33, 93-94, 96-100, 159, 160-163).

Таким чином у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт самостійного виховання позивачкою дитини без батька останньої на час трудових правовідносин сторін, який відповідачем спростовано не було.

Ст. 19 Закону України «Про відпустки» передбачає право одинокої матері, батька, який виховує дитину без матері, на щорічну додаткову оплачувану відпустку тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів, позивачка має право на додаткову відпустку, яка у відповідності до ст. 4 Закону України «Про відпустки» віднесена до категорії соціальної відпустки, тобто такої, яка не належить до виду щорічних, і тому може надаватися в будь-який час протягом календарного року, незалежно від відпрацьованого часу, оскільки таку відпустку позивачка під час роботи у 2013 та 2014 роках не використала, вона має право на компенсацію при звільненні за положеннями ст. 24 Закону України «Про відпустки» та ст. 83 КЗпП України у розмірі 1504,5 гривні.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення, за ст. 117 цього Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При вирішенні даної позовної вимоги слід користуватися Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, за положеннями якого седньоденний заробіток позивачки у відповідача складає 110,7 гривні, саме поняття виплати звільненому працівникові середнього заробітку означає розрахунок відповідних коштів за робочі дні, а не дні, коли робота не проводиться і заробіток для працівника неможливий, кількість таких робочих днів затримки розрахунку по день ухвалення рішення у справі становить 419 днів, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 46383,3 гривні.

Тривале в часі порушення відповідачем трудових прав позивачки призвело до її моральних переживань, отже завдало моральної шкоди, проте, на думку колегії суддів, сам факт часткового задоволення позову позивачки та поновлення її порушеного трудового права судом є відшкодуванням їй моральної шкоди у нематеріальному вигляді.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення у справі скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі ст. ст. 4, 19, 24 Закону України «Про відпустки», ст. ст. 83, 116, 117 КЗпП України, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 24 лютого 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Малокаховської сільської ради Каховського району Херсонської області на користь ОСОБА_2 1504,5 гривні компенсації за невикористану додаткову відпустку та 46383,3 гривні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, всього 47887,8 гривні з утриманням передбачених чинним законодавством обовязкових платежів.

Стягнути з Малокаховської сільської ради Каховського району Херсонської області судовий збір 479 гривень на р/р 0002, МФО 852010, , отримувач УДКСУ у місті Херсоні, банк ГУДКУ у Херсонській області, ККДБ 22030001 "Судовий збір".

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, на нього протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_6

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_7

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1