Справа № 357/7419/15-ц Головуючий у І інстанції Подрєзова Г. О.
Провадження № 22-ц/780/640/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 28.01.2016
У Х В А Л А

іменем України

28 січня 2016року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Савченка С.І.,

суддів Даценко Л.М., Білоконь С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, 3-тя особа Управління житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернуласядо суду із вказаним вище позовом,який мотивувала тим, що вона є власником легкового автомобіля «Опель вектра» р.н.ФІ8998ЕН 2005 року випуску. 20 липня 2014 року близько 17-00 години вона з чоловіком на автомобілі приїхали до магазину «Алло», що розташований по вул.Я.Мудрого 38/12 у м.Біла Церква Київської області, залишивши автомобіль на узбіччі дороги. Через деякий час, вийшовши із приміщення магазину, вони побачили, що на автомобіль з дерева впала гілка і пошкодила його. Автомобіль був оглянутий і згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 251 розмір матеріального збитку складає 8753,60 грн. З урахуванням індексу інфляції за період із серпня 2014 року по червень 2015 року сума збитку складає 13289,71 грн.

Вказувала, що відповідно до Законів України «Про місцеве самоврядування», «Про благоустрій населених пунктів» та «Правил утримання зелених насаджень міст і інших населених пунктів» обовязок по утриманню зелених насаджень, в тому числі їх обстеження і видалення, покладається на виконавчі органи місцевого самоврядування. В даному випадку виконком Білоцерківської міської ради не виконав своїх обовязків і має відшкодувати завдану матеріальну шкоду. Крім того, діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінила у розмірі 10000 грн. У звязку з наведеним, просила стягнути із відповідача на її користь завдану матеріальну шкоду в сумі 13289,71 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та судові витрати.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2015 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути із виконкому Білоцерківської міської ради на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду в розмірі 8753,60 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та 240 грн. судових витрат. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, виконком Білоцерківської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і постановити ухвалу про закриття провадження у справі, посилаючи на порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що поскільки позивачка у позові посилається на ст.1173 ЦК України, яка врегульовує питання відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, то даний спір носить ознаки публічного і має розглядатися в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

В суді апеляційної інстанції представник виконкому Білоцерківської міської ради апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити та скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), виходив із того, що відповідно до ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.10,13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105, виконавчий комітет Білоцерківської міської ради як виконавчий оргам ради несе відповідальність за стан зелених насаджень та належний догляд за ними на вулицях дорогах майданчиках для паркування транспортних засобів.

А отже, порушивши постанову Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2006 року № 1045 «Про порядок видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах», що виразилося у бездіяльності, відповідач повинен відповідати за завдану позивачці майнову шкоду як власнику транспортного засобу, визначену відповідно до висновку експертного дослідження. При визначенні моральної шкоди суд керувався положеннями ст. ст. 23, 1167 ЦК України.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до п.п.7 п.«а» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належать в тому числі повноваження по організації благоустрою населених пунктів, здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Згідно ст.1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів визначений як комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення.

Згідно п.5 ч.2 ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень виконавчих органів міських рад належить в тому числі здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та обєктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних обєктів тощо.

Згідно ч.1 ст.13 вказаного Закону до об'єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування, в тому числі вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є власником легкового автомобіля «Опель вектра» р.н.ФІ8998ЕН 2005 року випуску.

20 липня 2014 року близько 17-00 години на вказаний автомобіль «Опель вектра», який був припаркований біля бровки дороги по вул.Я.Мудрого 38/12 у м.Біла Церква Київської області, з дерева впала суха гілка, яка пошкодила дах, крило та капот автомобіля (подряпини та деформація). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 251 від 28 липня 2014 року розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Опель вектра», складає 8753,60 грн.

В цей же день 20 липня 2014 року позивачка звернулася до міліції із письмовою заявою, яка була розглянута. Білоцерківським МВ за результатавми перевірки заяви ОСОБА_2 22 липня 2014 року був складений висновок, де факт падіфння гілки та пошкодження у звязку із цим її автомобіля знайшов своє підтвердження, а заявниці було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання про відшкоудвання збитків.

Також судом встановлено, що частина вулиці, на якій стояв належний позивачці автомобіль і де впала гілка, відноситься до місць загального користування і відповідальність за стан зелених насаджень, в тому числі дерев, несе відповідач, який допустив протиправну бездіяльність своєчасно не видаливши суху гілку дерева.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.1167 моральна шкода, завдана особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

За таких обставин, з огляду на те, що позивачці, як власнику пошкодженого автомобіля, завдано шкоди і вона довела всі елементи цивільно-правової відповідальності: наявність шкоди; наявність протиправної бездіяльності відповідача; причинно-наслідковий зв'язок між протиправною бездіяльністю та завданою шкодою; наявність вини, а відповідач в силу презумпції завдавача шкоди свою вину не спростував, суд обгрунтовано задоволив позов частково і стягнув із відповідача як винної особи, завдану матеріальну і моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги про те, що даний спір носить ознаки публічного і має розглядатися в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, поскільки позивачка у позові посилається на ст.1173 ЦК України, безпідставні.

В даному випадку йдеться про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, а отже має місце спір про право цивільне, який згідно ст.15 ЦПК України має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Крім того, колегія суддів керується тим, щовідповідно до ст.119 ЦПК України підставами позову є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Тому в разі посилання позивача не на ту норму закону суд застосовує норму закону, яка їм відповідає, незалежно від згоди на це позивача.

Інших доводів незаконності судового рішення апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: