Провадження № 22-ц/780/102/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 32 26.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

26 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Іванової І.В.,

За участі секретаря: Яруна Я.В.,

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 14 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України, Печерського районного суду м. Києва, судді Печерського районного суду м. Києва Царевич О.І., судді Печерського районного суду м. Києва Білоцерківець О.А., судді Печерського районного суду м. Києва Глиняного В.П., судді Апеляційного суду м. Києва Рибак О.І., судді Апеляційного суду м. Києва Глиняного В.П., судді Апеляційного суду м. Києва Юрдиги О.С., судді Апеляційного суду м. Києва Сітайло О.М., судді Апеляційного суду м. Києва Фрич Т.В., судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_3,прокуратури м. Києва, колишнього заступника прокурора м. Києва ОСОБА_4, старшого прокурора відділу слідчого управління прокуратури м. Києва ОСОБА_5, прокуратури Дарницького району м. Києва, слідчого прокуратури Дарницького району м. Києва ОСОБА_6, колишнього заступника прокурора Дарницького району м. Києва ОСОБА_7, колишнього прокурора Дарницького району м. Києва ОСОБА_8, старшого слідчого прокуратури Дарницького району м. Києва ОСОБА_9, заступника прокурора Дарницького району м. Києва ОСОБА_10, заступника прокурора Дарницького району м. Києва ОСОБА_11, Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, слідчого СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_12, слідчого СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_13, колишнього начальника СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_14, начальника СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_15, Дарницького районного суду м. Києва, судді Дарницького районного суду м. Києва Цимбал І.К., судді Дарницького районного суду м. Києва Трусової Т.О., голови Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_16, судді окружного адміністративного суду м. Києва Клочкової Н.В., голови Окружного адміністративного суду м. Києва ОСОБА_17 заступника голови Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_18, судді Подільського районного суду м. Києва Неганової Н.В., Голови Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_19, колишнього Генерального прокурора України ОСОБА_20, заступника прокурора м. Києва ОСОБА_21, старшого прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_22, начальника Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_23, Голови Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_24, судді Апеляційного суду м. Києва Приндюк М.В., судді Апеляційного суду м. Києва Сілкова І.М., судді Апеляційного суду м. Києва Журавль О.О., судді Апеляційного суду м. Києва Чорного О.М., судді Апеляційного суду м. Києва Бачурін О.В., судді Апеляційного суду м. Києва Кияшко О.А., судді Апеляційного суду м. Києва Ковальської В.В., члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_25, голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_26, голови Соломянського районного суду м. Києва ОСОБА_27, судді Соломянського районного суду м. Києва Кізюн Л.І. про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконних дій або бездіяльності органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури або суду, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаним позовом та з урахуванням доповнень кола відповідачів просив стягнути шкоду , заподіяну внаслідок незаконних дій або бездіяльності органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури та суду.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 20.05.2014 року відкрито провадження у справі. Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 10.07.2015 року підсудність даної справи визначено Святошинському районному суду міста Києва.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.08.2015 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 закрито.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України від 30.09.2015 року підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_2. визначено апеляційному суду Київської області та матеріали справи направлено для розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, з направленням на новий розгляд , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Крім того просить скасувати ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва Стрижеуса А.М від 18.05.2015 року , ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва Кравець В.А. від 10.07.2015 року; постановити окрему ухвалу стосовно суддів Апеляційного суду м. Києва Стрижеуса А.М. , Кравець В.А. та судді Святошинського райсуду м. Києва Заєць Т.О. Визначити підсудність справи з направленням справи для подальшого розгляду до відповідного суду І інстанції.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу та закриваючи провадження у справі, суд І інстанції послався на те, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи із наступного.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 20.05.2014 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.08.2015 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 закрито з підстав, передбачених п.1ч.1ст.205 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з даним позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, проте фактично зміст заявлених вимог зводиться до оскарження процесуальних дій та бездіяльності старшого слідчого прокуратури Дарницького району м. Києва, здійснених в межах кримінального провадження, що не може бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства. В подальшому позивач змінив підстави позову і по суті оскаржує рішення та процесуальні дії суддів/ суду/ , пов»язані з розглядом справи, а також процесуальні дії прокурорів та слідчих у кримінальному провадженні.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних , житлових, земельних, сімейних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких їх справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Проте в даному випадку між позивачем та відповідачами такі правовідносини не виникають, тому така справа не може бути підсудна судам загальної юрисдикції.

Такі спори не пов'язані із захистом прав, свобод чи інтересів у публічно-правових відносинах від порушень з боку органів державної влади, оскільки оскаржені позивачем дії вчинені при здійсненні правосуддя, а тому законність таких дій може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Відповідно до статті 125 Конституції України в Україні діють місцеві, апеляційні, вищі спеціалізовані суди та Верховний Суд України.

Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Питання притягнення судді до відповідальності врегульовано законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про Вищу раду юстиції".

Таким чином, на сьогодні чинне законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дії судді під час здійснення правосуддя.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" судам роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. № 6 "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів" судам роз'яснено, що у розумінні положень частини 1 статті 2, пунктів 1, 7, 9 частини 1 статті 3, статті 17, частини З статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Зазначені роз'яснення є відтворенням положень статей 62; 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

У зв'язку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій та судових рішень судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Зі змісту позовних вимог позивача чітко вбачається, що їх предметом є виключно процесуальні дії суддів при здійсненні правосуддя.

Також у Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред'являються їм у зв'язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду у визначенні чи застосуванні закону, здійснені оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (у тому числі, наприклад, надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися, щонайбільше, поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

Крім того, застосування положення частини 6 статті 1176 ЦК України можливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність суду, зокрема такі, що не пов'язані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади. Тобто це інші дії суддів (суду) при здійсненні правосуддя, коли спір не вирішується по суті у разі їх незаконних дій або бездіяльності, і якщо вина судді встановлена не лише вироком суду, а й іншим відповідним рішенням суду.

Щодо заявлених позовних вимог до органів прокуратури (прокурорів) та МВС (слідчих) , то колегія суддів вважає, що суд І інстанції обґрунтовано виходив з того, що по суті це є оскарження процесуальних дій вказаних осіб в межах кримінального провадження, що не може здійснюватися за правилами ЦПК України, а здійснюється виключно згідно норм КПК України, тому провадження у справі в частині даних вимог також підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Що стосується відповідачів: члена ВККС України ОСОБА_25 та голови ВККС України ОСОБА_26, то фактично позов подано у зв'язку із поданням і розглядом скарг позивача до ВККС України, а тому вимоги до зазначених відповідачів можуть бути предметом розгляду виключно за правилами КАС України та не підлягають розгляду згідно ЦПК України.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, судом не враховано того, що він ніяких судових рішень, постановлених за участю відповідачів позовною заявою не оскаржує, не заслуговує на увагу, оскільки він просить стягнути шкоду з відповідачів фактично посилаючись на їх незаконні дії та бездіяльність під час здійснення оперативно- розшукової діяльності, досудового слідства та здійснення правосуддя.

Відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду І інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом І інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала відповідає обставинам справи, постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 312,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: