Провадження № 2/185/366/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 січня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області: головуючого судді: Боженко Л.В. за участю секретаря Полуциган О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон України без згоди батька. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 11 серпня 2000 року по 21 квітня 2005 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Розірваний шлюб на підставі рішення Калінінського районного суду у м. Донецьк. 11.05.2008року. Від шлюбу народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В теперішній час син проживає з позивачем. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Більш того, відповідач безпідставно чинить перешкоди позивачу у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Неповнолітня дитина потребує оздоровлення, тому що часто хворіє застудними захворюваннями. Але не зважаючи на численні просьби позивача, відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 квітня 2005 року між позивачем та відповідачем розірваний шлюб.(а.с.6) Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину, сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.(а.с.5). Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачем(а.с.7).

Позивач має бажання тимчасово виїжджати з дитиною за кордон. Для виїзду дитини за кордон необхідно мати нотаріальний дозвіл відповідача, однак відповідач ухиляється від надання такого дозволу.

Згідно ст.. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків ( усиновлювачів ), піклувальників, та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 вищевикладених Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження за кордон без згоди батька.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 10,60,209,212-215 ЦПК України,суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька, - задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження за кордон без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до набуття дитиною повноліття.

Дозволити ОСОБА_1 або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_2, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження за межі України до досягнення ним повноліття.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги.

Суддя: Л. В. Боженко