Справа № 128/3182/15-ц Провадження № 22-ц/772/2018/2016Головуючий в суді першої інстанції Ганкіна І. А.
Категорія 30 Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого : Медвецького С.К.,

суддів : Вавшка В.С., Оніщука В.В.,

з участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 03 квітня 2015 року вона перебувала на поминальному обіді в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює підприємницьку діяльність відповідач. На наступний день вона відчула значне погіршення здоров'я, у зв'язку з чим зверталася в службу швидкої медичної допомоги, а 06 квітня 2016 року була госпіталізована в інфекційне відділення Вінницької центральної районної клінічної лікарні Вінницької області з діагнозом: «гострий гастроентероколіт», де проходила стаціонарне лікування до 14 квітня 2016 року.

У результаті епідрозслідування, щодо отруєння у кафе, було зареєстровано випадки захворювання на гострі кишкові інфекції та госпіталізовано 7 осіб. Указаний спалах групового інфекційного захворювання вона пов'язує із грубим порушення відповідачем санітарних норм, адже всі особи, що були присутні на поминальному обіді мили руки в дворі, що вказує на відсутність проточної води в кафе; до приготування їжі та обслуговування відвідувачів залучалися сторонні особи; в мийному відділенні з п'яти встановлених ванн для миття посуду, на одній відсутній кран подачі води, а дві взагалі не обладнані.

За час лікування вона понесла матеріальні витрати, а також, з вини відповідача їй заподіяна моральна шкода, яка виразилась у втраті нормальних життєвих зв'язків, а саме: вона перенесла моральні страждання, нервувала внаслідок розладу здоров'я, у неї погіршився сон, курс лікування припав на святкові дні «Великодня», що позбавило її можливості повноцінного святкування, через наслідки перенесеного захворювання вона змушена дотримуватися особливого раціону харчування; все це негативно відобразилося на її здоров'ї та змусило прикладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням збільшених позовних вимог, ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача на її користь 3 630 грн. матеріальної шкоди та 5 000 у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 17 грудня 2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено фізичну особу-підприємця ОСОБА_3

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11 березня 2016 року позов ОСОБА_4 в частині вимог, заявлених до ФОП ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Рішеням Вінницького районного суду Вінницької області від 06 травня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 1 665, 83 грн. та моральну шкоду в сумі 2 500 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, заявник подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального й процесуального права, просить його скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_4 та її представники ОСОБА_6 й ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з таких міркувань.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із доведеності факту харчового отруєння позивача внаслідок вживання неякісної їжі в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», підприємницьку діяльність в якому здійснює відповідач, у зв'язку з чим дійшов висновку про наявність підстав для покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню завданої позивачу матеріальної та моральної шкоди.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не грунтуються на досліджених судом доказах та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що поминальний обід 03 квітня 2015 року, на якому була присутня позивач ОСОБА_4, здійснювався в кафе-барі «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Цей факт сторонами не заперечується і в силу ст. 61 ЦПК України доказування не потребує.

Згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_3 зареєстрована за номером реєстраційного запису 005180 та має право на здійснення послуг з надання громадського харчування (а.с. 131, 132).

Місце здійснення діяльності ФОП ОСОБА_3 - кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1». За затвердженим головним державним лікарем Вінницького району переліком, вказаний заклад має право на реалізацію перших блюд, гарнірів, виробів з м'яса, риби та ін. (а.с. 129, 130).

04 квітня 2015 року ОСОБА_4 о 19:25 год. викликала швидку допомогу, про що свідчить запис в журналі викликів швидкої допомоги за № 3229 від 04 квітня 2015 року і їй було встановлено діагноз: «ГРВІ, гіпертермічний синдром» (а.с. 80-81).

06 квітня 2015 року позивач була госпіталізована в інфекційне відділення Вінницької центральної районної клінічної лікарні з діагнозом: «гостра кишкова інфекція, гострий гастроентероколіт невстановленої етіології, середньо-важкий перебіг», де проходила лікування до 14 квітня 2015 року (а.с.7).

За змістом ч. 1 ст. 48 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» підприємства, установи, організації, підприємці та громадяни, які порушили санітарне законодавство, що призвело до виникнення захворювань, отруєнь, радіаційних уражень, тривалої або тимчасової втрати працездатності, інвалідності чи смерті людей, зобов'язані відшкодувати збитки громадянам, підприємствам, установам і організаціям.

Згідно з п. 27 ст. 6 Закону України "Про безпечність та якість харчових продуктів" (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) санітарна служба проводить санітарно-епідеміологічне розслідування, спрямоване на виявлення причин та умов, що призводять до надходження в обіг небезпечних або непридатних до споживання харчових продуктів, виникнення і поширення інфекційних хвороб через харчові продукти, групових і індивідуальних харчових отруєнь та вживає заходів щодо припинення їх подальшого поширення.

З відповіді Вінницького районного управління Головного управління Держсанепідслужби у Вінницькій області та Головного управління у Вінницькій області слідує, що з приводу звернень ОСОБА_4 було проведено санітарно-епідеміологічне розслідування випадку групового захворювання на кишкову інфекцію за результатами якої встановлено, що впродовж 06-08 квітня 2015 року в інфекційне відділення Вінницької ЦРКЛ було госпіталізовано 8 осіб, в т.ч. 5 дітей. Усі госпіталізовані 03 квітня 2015 року були присутні на поминальному обіді, який був організований в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1». Всього там були присутні 68 осіб. Меню складалося із 17 страв, які готувалися у кафе. Дане кафе працює лише на замовлення. При розслідуванні встановлено, що 7 захворілих, в т.ч. 5 дітей окремі страви із кафе споживали вдома 04-05 квітня 2015 року. Ймовірним фактором передачі збудника інфекції були готові страви, які вживали захворілі під час поминального обіду 03 квітня 2015 року та 04-05 квітня 2015 року вдома. Виникненню спалаху захворювання сприяло недотримання технологічних умов зберігання готових страв в домашніх умовах. Етіологічним чинником спалаху слугувала умовно патогенна флора (St.auerus, citrobacter freundi). На час розслідування залишків страв, які споживали захворілі не виявлено.

Фахівцями бактеріологічно обстежено на носійство збудників кишкових інфекцій 14 осіб, в т. ч. 8 хворих та 6 здорових людей, відібрано 20 змивів з обладнання та посуду в кафе та 2 проби води.

За результатами цих досліджень, а саме матеріалу, відібраного у здорових людей, в т.ч. працівників кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», змивів з посуду та обладнання кафе патогенної мікрофлори не виявлено.

Досліджені проби питної води, відібрані у кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» по бактеріологічним показникам відповідають вимогам нормативних документів (а.с.9).

Також в ході розслідування установлено, що заклад забезпечений необхідним технологічним, холодильним обладнанням, посудом, інвентарем, миючими та дезінфекуючими засобами. В наявності протічна холодна та гаряча вода. Сировина для приготування страв закуповується в торгівельному центрі «Грош» при наявності відповідних документів про її якість. В закладі працює три особи: 1 кухар та 2 кухонних працівників. Персонал медично оглянутий, в наявності ОМК № 1 з допуском до роботи. Заклад для дотримання правил особистої гігієни відвідувачами обладнаний двома окремими туалетами, рукомийниками (а.с. 10).

Обстеженням було виявлено порушення, зокрема з облаштування мийок, оскільки в закладі в мийному відділенні на третій ванні відсутній кран, не облаштовано дві мийні ванни для миття скляного посуду (а.с. 10, 15).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Зі змісту даних норм слідує, що зобов'язання щодо відшкодування шкоди виникає за наявності вини особи, протиправними діями якої завдана шкода. Однією із умов, яка утворює підставу відшкодування шкоди, є причинний зв'язок між цивільним правопорушенням та шкодою.

Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди (зі змінами) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Також пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами) визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Таке ж роз'яснення міститься і у Постанові Пленему Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» (з відповідними змінами) (п.п.11, 14, 23) де зазначено, що вирішуючи справи про захист прав споживачів у зв'язку з придбанням товарів неналежної якості, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 12, 14 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначені у п. 1 ст. 14 Закону вимоги споживача про застосування заходів захисту не можуть бути задоволені, коли продавець, виготівник (підприємство, яке виконує їх функції) доведуть, що недоліки товару (наслідки робіт) виникли внаслідок порушення споживачем правил користування ним або його зберігання.

Відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як слідує з доданих до матеріалів справи копій офіційних відповідей компетентних органів за результатами санітарно-бактеріологічних обстежень персоналу, досліджень змивів з інвентарю та обладнання і водопровідної води патогенної мікрофлори не виявлено. Залишки їжі від поминального обіду дослідженню не піддавалися, оскільки їх станом на момент проведення досліджень не виявлено.

Доказів, які б підтверджували виникнення захворювання у позивача саме внаслідок вживання неякісної їжі у кафе, де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_3, матеріали справи не містять, судово-медична експертиза не проводилася, що позбавляє можливості встановити джерело захворювання.

Виписка із медичної картки хворого засвідчує лише той факт, що позивач перебувала на лікуванні у лікувальному закладі з діагнозом:«гостра кишкова інфекція, гострий гастроентероколіт невстановленої етіології, середньо-важкий перебіг», однак там не зазначено, що ОСОБА_4 отруїлася саме унаслідок грубого порушення відповідачем санітарних норм.

Показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки наявність у них харчового отруєння не може бути доказом порушення відповідачем санітарних норм.

Отже, доводи позивача про наявність вини відповідача в заподіянні їй матеріальної та моральної шкоди, а також причинного зв'язку між діями відповідача та настанням наслідків не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи і спростовуються наведеними доказами.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції на вищезазначені обставини уваги не звернув, не врахував, що у справі відсутні докази, які б безпосередньо вказували на винні дії відповідача та наявність причинно-наслідкового зв'язку із заподіяною позивачу шкодою, у зв'язку з чим дійшов необгрунтованого висновку, про те, що шкода позивачу заподіяна саме внаслідок вживання неякісної їжі, замовленої в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», поклавши в основу рішення припущення.

Оскільки за деліктними зобов'язаннями відповідальність несуть лише особи щодо яких належними та допустимими доказами доведено, що саме внаслідок їх протиправних дій така шкода заподіяна за наявності ознак правопорушення (шкоди, притиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача та вини), то суд дійшов помилкового висновку про наявність визначених ст. ст. 1166, 1167 ЦК України підстав для задоволення позову, так як матеріали справи та досліджені судом докази не дають підстав для такого висновку.

З урахуванням всіх зазначених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 травня 2016 року скасувати й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ С.К. Медвецький

Судді: /підпис/ В.С.Вавшко

/підпис/ В.В. Оніщук

З оригіналом вірно: