Справа № 515/1657/15-ц
Провадження № 2/515/80/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Семенюк Л.А.,

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача представника ПАТ КБ «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») про визнання підвищення процентної ставки кредитного договору в односторонньому порядку неправомірним, зобовязання здійснити перерахунок відсотків згідно з кредитним договором за період з 26.10.2008 року по 12.05.2015 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на наступні обставини.

20.02.2008 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №ODTOGL00000009 на суму 20 000 долларів США до 17.02.2028 року з поверненням кредиту та сплатою процентів відповідно до умов вказаного договору. Згідно додатку №1 до кредитного договору річна процентна ставка на залишок по кредиту складала 12,00%.

У позивача виникла заборгованість по кредиту, оскільки він був неспроможний сплачувати його з усіма нарахуваннями щомісячно в повному обсязі, посилаючись на виниклу фінансову кризу у державі, в звязку з чим відповідач у травні 2015 року звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості. При ознайомленні з цим позовом та додатками до нього, позивач дізнався, що ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку з 26.10.2008 року збільшив процентну ставку по кредиту з 12,00% до 15,12%, потім з 19.07.2010 року з 15,12% зменшив до 14,62%. Вказане підвищення процентної ставки позивач вважає протиправним. Не заперечуючи, що ПАТ КБ «ПриватБанк», дійсно, відповідно до умов договору, мав право змінити процентну ставку, вважає що це збільшення було проведено з порушенням встановленого договором порядку, оскільки про таке підвищення він мав бути повідомлений Банком протягом семи календарних днів з моменту настання якої-небудь умови, передбаченої п.2.3.1 договору, письмово під розпис або шляхом направлення поштовим звязком письмового повідомлення, у якому вказується дата і номер кредитного договору, відомості про підвищення розміру процентної ставки, підстави для такого підвищення, дата з якого буде здійснюватися нарахування відсотків по процентній ставці, що діє після підвищення, розмір процентної ставки. Позивач не був повідомлений відповідачем про підвищення ним процентної ставки по кредиту, а тому, вважаючи, що відповідачем порушені його права, як сторони в договорі, просить визнати таке підвищення відповідачем в односторонньому порядку неправомірним та зобовязати його здійснити перерахунок відсотків по кредитному договору за період з 26 жовтня 2008 року по 12 травня 2015 року.

Представник позивача надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду не з'явилась, просила розглянути справу у її відсутність та направила письмові заперечення, відповідно до яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вказуючи, що зміна процентної ставки за кредитом відбулася не внаслідок волевиявлення однієї із сторін, а через зміну облікової ставки НБУ та зміну курсу долара США до гривні. Реалізація цього права на підвищення процентної ставки здійснюється компетентним органом або відповідними посадовими особами в межах їх компетенції відповідно до установчих документів та закону (ст.ст.92,99 ЦК України) шляхом прийняття управлінського рішення (наказ від 24.09.2008 року, розпорядження від 31.12.2008 року). Відповідно до пункту договору 2.3.1 - «При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки». Тобто, договір вже змінено. Про цю зміну банк повідомляє клієнта. Зазначена умова договору повністю узгоджується з положенням чинного законодавства. Оскільки право банку збільшити процентну ставку шляхом надсилання відповідного повідомлення було реалізовано до набрання чинності Закону України №661-УІ від 12.12.2008 року, тому ОСОБА_1 було направлене письмове повідомлення, але у звязку з тим, що згідно ст.674 Постанови Правління НБУ від 08.12.2004 року №601 документи у банку зберігаються не більше 5 років, надати копію листа та реєстр неможливо на теперішній час.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням заперечень відповідача, суд вбачає правові підстави для задоволення позову, виходячи з наступного.

Питання, повязані з процентами за кредитним договором, регулюються статтею 1056-1 ЦК України.

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо правомірності процентної ставки згідно зі статею 1056-1 ЦК України у звязку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої ставки в односторонньому порядку є нікчемною, необхідно виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року. Виходячи із закріпленого Конституцією України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша ст.58), всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними з 10 січня 2009 року.

При підвищенні процентної ставки зясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем укладено кредитний договір №ODTОGL00000009, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США зі сплатою 12,00% річних та кінцевим строком погашення 17 лютого 2028 року. Відповідно до п.2.3.1 кредитного договору, сторони домовилися, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом за певних умов. Також встановлено порядок зміни відсоткової ставки, а саме: кредитор протягом 7 календарних днів з моменту настання будь-якої із умов, передбачених п.2.3.1 договору письмово повідомляє позичальника під розпис або направляє йому поштовим звязком письмове повідомлення про встановлення нової відсоткової ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, підстав для її підвищення.

Однак, кредитором були порушені умови договору, які встановлюють порядок повідомлення позичальника про збільшення процентної ставки. В матеріалах справи відсутні належні докази про те, що банком особисто під розпис або поштою рекомендованим листом направлялася позивачу пропозиція та рішення банку про збільшення відсоткової ставки з 12,00% до 15,12%, зменшеної згодом до 14,62%. Посилання банку на те, що відомості про відправку не збереглися через закінчення строків зберігання документів (не більше 5-ти років) є неспроможними та не можуть бути прийняті судом до уваги, як докази на підтвердження належного повідомлення позивача про підвищення процентної ставки за договором.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Належних та допустимих доказів відправлення позичальнику повідомлення про зміну відсоткової ставки за кредитним договором, дати початку дії такої ставки та підстав для її підвищення, як передбачено умовами договору, банком не надано. А отже, за встановлених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову щодо визнання неправомірного збільшення кредитором в односторонньому порядку відсоткової ставки за договором про іпотечний кредит від 20 лютого 2008 року.

Керуючись ст.1056-1 ЦК України, ст.ст.11, 58, 59, 60, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання підвищення процентної ставки кредитного договору в односторонньому порядку неправомірним, зобовязання здійснити перерахунок відсотків згідно з кредитним договором за період з 26.10.2008 року по 12.05.2015 року задовольнити.

Визнати збільшення ПАТ КБ «Приват Банк» в односторонньому порядку відсоткової ставки починаючи з 26.10.2008 року з 12,00% до 15,12%, потім з 19.07.2010 року до 14,62% на рік за кредитним договором №ODTOGL00000009 від 20 лютого 2008 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 незаконним.

Зобовязати ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок платежів за кредитним договором №ODTOGL00000009 від 20 лютого 2008 року за первісно встановленою відсотковою ставкою в розмірі 12,00% на рік за період з 26 жовтня 2008 року по 12 травня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Семенюк