Номер провадження: 22-ц/785/665/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Погорєлової С.О., Сидоренко І.П.,

з участю секретаря судового засідання - Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 16 грудня 2013 року,-

встановила:

14.08.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди, які вона йому чинить в користуванні його майном, а саме: 20-тонним морським металевим контейнером, оздобленим з внутрішньої та зовнішньої сторони і забезпечений водо і електропостачанням, що розташований на вул. Варненській у м. Болграді Одеської області, шляхом звільнення контейнера посилаючись на те, що він є власником цього майна на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.2012 року, укладеного між ним і арбітражним керуючим Дочірнім підприємством «Болградський м'ясокомбінат» - ліквідатором ОСОБА_4. Його права щодо володіння і користування цим майном порушені відповідачем, яка безпідставно користується цим майном, і не бажає його звільнити у добровільному порядку, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду.

Відповідач позов не визнала у звязку з тим, що вона користується спірним майном на підставі договору оренди, укладеного з ДП «Болградський м'ясокомбінат». За договором оренди в її користуванні знаходиться магазин-кафетерій, а не контейнер для морських перевезень.

Рішенням Болградського районного суду від 16.12.2013 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі у звязку з тим, що заявлені ним вимоги не доведені у встановленому законом порядку.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати у звязку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі вказуючи, що проданий йому контейнер це і є магазин-кафетерій, який знаходиться в користуванні відповідача, що підтверджується довідкою арбітражного керуючого ДП «Болградський м'ясокомбінат» ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02.07.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Болградського районного суду Одеської області від 16.12.2013 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Зобовязано ОСОБА_3 звільнити 20-тонний морський металевий контейнер, який ОСОБА_3 використовує під магазин кафетерій, що розташований у м. Болграді Одеської області, на вул. Варненській, 23-а.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.03.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення апеляційного суду Одеської області від 02.07.2014 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення апеляційного суду Одеської області від 02.07.2014 року суд касаційної інстанції виходив з того, що апеляційний суд не встановив, які обєкти основних засобів перебували на балансі ДП «Болградський мясокомбінат», зокрема, чи є магазин-кафетерій та металевий контейнер однією і тією самою одиницею бухгалтерському обліку, чи окремими обєктами основних засобів.

Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Сторонни в судове засідання не зявились. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялись належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями.

З огляду на те, що позивач в апеляційній скарзі зазначав, що подасть докази в суді апеляційної інстанції, однак цього не виконав, в судове засідання не являється, при цьому подає заяви про відкладення розгляду справи з посиланням на зайнятись в інших судових засіданнях та участі в роботі постійних комісій районної ради, дійшла висновку що позивач не належним чином виконує свої процесуальні обовязки та зловживає своїми процесуальними правами. А тому зважаючи на тривалий строк розгляду даної справи, понад два роки, відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, оскілки неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи, а тому розглянути справу за відсутності сторін.

Справа розглянута судом на підставі ч. 2 ст. 197 та ч. 2 т. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- відповідно до договору купівлі-продажу №2 та акту прийому-передачі від 23.11.2012р. між позивачем ОСОБА_2 і ДП "Болградський м'ясокомбінат" ЗАО Одеський м'ясокомбінат", в особі арбітражного керуючого-ліквідатора ОСОБА_4, позивач ОСОБА_2 придбав окреме індивідуально визначене майно, що було власністю ДП "Болградський м'ясокомбінат" ЗАО Одеський м'ясокомбінат" - 20-ти тонний морський металевий контейнер, оздоблений з внутрішнього та зовнішнього боків, забезпечений водо- та електропостачанням, і який знаходився на вул.Варненська, б/н. у м.Болград Одеської області; вартість придбаного майна склала разом з ПДВ 5000 грн.;

- відповідно до листа позивача ОСОБА_2, він у письмовій формі довів до відому відповідачки ОСОБА_3 свою вимогу про звільнення його власності - контейнера, що знаходиться на вул.Варненська,б/н у м.Болград Одеської області;

- ОСОБА_3, що вказана у позові відповідачкою, є приватним підприємцем і орендарем з 2010 року нерухомості - магазину-кафетерію, власником якого є ДП "Болградський м'ясокомбінат" ЗАО "Одеський м'ясокомбінат", і який розташований у м.Болград Одеської області по вулиці Варненська,23-а, що підтверджується догововором оренди №О23-1216 від 01.07.2011р.; про наміри сторін договору щодо його розірвання і припинення, суду не надано відомостей;

- віповідно до Дозволу на розміщення об'єкту торгівлі №38 від 21.01.2008р. між ДП "Болградський м'ясокомбінат" і Болградською міською радою, на розі вулиці Варненська і пр-ту Леніна у м.Болград (поштова адреса вказана як вул.Варненська,23а), надано дозвіл на розміщення магазину, вид діяльності - торгівля алкогольними напоями, продтоварами; до Дозволу доданий план розташування магазину - безпосередньо на розі вказаних вулиці Варненська та пр-ту Леніна, біля дороги;

- виїзним засіданням суд встановив, що на розі вулиці Варненська і пр-ту Леніна у м.Болград розташовані кілька об'єктів торгівлі, а безпосередньо біля дороги - два об'єкта: спірний, який не є морським контейнером і поряд з ним - морський контейнер, який, на твердження позивача, йому не належить;

- відповідно до додаткової угоди про пролонгацію договору оренди землі від 18.12.2012р. №32, укладеного 11.01.2007р. між Болградською міською радою і ПАТ "Одеський м'ясокомбінат" (м.Одеса, вул.Чорноморського козацтва,80), дія договору оренди землі була продовжена на підставі рішення Болградської міської ради від 29.08.2012р.;

- відповідно до ухвали Господарського суду Одеської області від 29.05.2013р. (справа №5017/982/2012), ліквідатором Дочірнього підприємства "Болградський м'ясокомбінат" (68702, м.Болград, вул.Лєсна,1) Закритого акціонерного товариства "Одеський м'ясокомбінат" призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5;

- довідкою від 29.11.2013р. ліквідатора ДП "Болградський м'ясокомбінат" ЗАТ "Одеський м'ясокомбінат" ОСОБА_6 підтверджується, що магазин-кафетерій, розташований у м.Болград Одеської області по вул.Варненська,23-а, є власністю ДП "Болградський м'ясокомбінат" і перебуває на його балансі.

Суд першої інстанції зазначив, що вердження позивача про те, що магазин-кафетерій, який орендує відповідачка, є морським металевим контейнером, що є власністю його, позивача, спростовуються вищевказаними доказами, а також результатами огляду спірного майна безпосередньо судом під час виїзного судового засідання, оскільки в результаті огляду у пересувному приміщенні, яке переобладнане під магазин-кафетерій, і на який вказав позивач як на морський контейнер, неозброєним оком вбачаються вентиляційні отвори заводського виготовлення, а також, що стіни магазину зроблені з тонкого шару металу, що, за поясненням спеціаліста - працівника Ізмаїльського торгівельного порту - не допускається у морському контейнері з-за можливого намокання вантажу та необхідності міцності такого контейнеру; також у приміщенні прямокутної форми спірного об'єкту дверний отвір обладнаний з найбільш подовженого боку, хоча у морських контейнерах двері обладнуються з короткого, торцевого, боку і робляться герметичними з тією ж метою - запобіганням намоканню вантажу; крім того, позивач не зміг вказати, де на спірному об'єкті розташований маркіровочний код морського контейнеру, який встановлюється володільцем (колишнім) такого контейнеру, а також на інші ознаки морського контейнеру.

Крім того, вказав, що виїзним засіданням суду встановлено, що поряд зі спірним об'єктом розташований об'єкт торгівлі, розміщений саме у морському контейнері, свідок-спеціаліст підтвердив, що цей об'єкт є морськимметалевим контейнером за усіма ознаками контейнера, проте позивач пояснив, що цей об'єкт не є тим, щодо якого йдеться у його позові, вказуючи на магазин-кафетерій, що орендує відповідачка, як на предмет позову.

Врахувавши вищевказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не надав суду доказів, що його право власності на металевий морський контейнер, придбаний ним згідно договору №2 від 23.11.2012р., на який він посилається, порушене відповідачкою, оскільки не надано доказів того, що предмет позову є предметом, яким користується відповідачка, тобто, представленими суду доказами не доведено, що право власності позивача на придбаний ним контейнер, що розташований на вул.Варненська,б/н, поєднане будь-яким чином з правом відповідачки користуватися тим майном, яким вона користується - орендує і використувує в якості об'єкту торгівлі магазин-кафетерій, розташований по вул. Варненська,23а. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ним не доведені, через що не підлягають задоволенню.

Колегія суду погоджується з таким висновком районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Позивач в апеляційні скарзі вказав, що при покупці контейнеру його оцінку було здійснено професійно-технічним навчальним закладом «Майстер» ТОВ «ТДН», при цьому зазначив, що ним було встановлено зв'язок із керівником вказаним навчальним закладом ОСОБА_7, яка повідомила, що один примірник договору на проведення незалежної експертної оцінки та результати самої оцінки 20-тонного морського контейнера зберігається в неї, але станом на момент написання апеляційної скарги знаходиться у відрядженні, а тому готова надати завірені належним чом копії вказаних документів одразу по приїзду. З посилання на те, що вказані документи вкажуть яке саме майно він придбав за договором купівлі-продажу №2 від 23.11.2012 року та відповідно підтвердить його право власності на нього, він зобовязується подати вказані докази в суді апеляційної інстанції.

Однак, не дивлячись на тривалий час розгляду справи в апеляційній інстанції, касаційної інстанції та повторному розгляду справи в суді апеляційної інстанції (понад 2 роки) позивач вказаних доказів не надав, в судові засідання ігнорував, подаючи клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом з тим колегією суддів було вжито заходів щодо витребування вказаних заявником апеляційної скарги доказів, про те керівник професійно-технічним навчальним закладом «Майстер» ТОВ «ТДН» ОСОБА_7 повідомила що всі документи передані арбітражному керуючому.

Згідно інформації Головного управління юстиції в Одеській області (а.с.174) наказом міністерства юстиції України від 16.05.2014 року №774/5 прийнято рішення про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №286 від 18.07.2013 року видане ОСОБА_5

Сам ОСОБА_5, щодо спору навколо контейнеру або магазину-кафетерія повідомив, що продаж ДП «Болградський мясокомбінат» контейнеру ОСОБА_8 був здійснений в період виконання повноважень ліквідатора арбітражним керуючим ОСОБА_9, який при його зміні передав тільки печатку підприємства, залишок грошових коштів та статутні документи, яких-небудь даних бухгалтерського обліку, в тому числі балансу він не отримував.

Врахувавши висновки і мотиви, з яких було скасовано рішення апеляційного суду по даній справі, колегіє суддів було вжито заходів щодо встановлення чи є магазин-кафетерій та металевий контейнер однією і тією самою одиницею бухгалтерському обліку, чи окремими обєктами основних засобів.

Проте встановити вказану обставину колегією не представились можливим.

Так, згідно відповіді: архівного відділу Болградської районної державної адміністрації від 21.08.2015 року№03-27/145 та від 04.12.2015 року; державного архіву Одеської області №548/05-03 від 21.08.2015 року, відомості стосовно «балансу Дочірнього підприємства «Болгарадський мясокомбінат ЗАТ одеський мясокомбінат» відсутні.

На ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26.11.2015 року, головне управління статистики надало дані річної фінансової звітності ДП ОПК «Болградський мясокомбінат» ф№1 «баланас», однак встановити чи є магазин-кафетерій та металевий контейнер однією і тією самою одиницею бухгалтерському обліку, чи окремими обєктами основних засобів, із вказаних даних неможливо.

Розглядаючи заяву позивача про призначення судової експертизи, колегіє суддів, за погодженням із усіма учасниками судового розгляду було визначено, що її проведення можливе лише за умови наявності відповідно документації. Таким чином оскільки, позивачем жодних документів в порушення ст. 10,60 ЦПК України не надано, а заходи апеляційного суду щодо їх встановлення результату не надали, колегія суддів дійшла висновку, що проведення експертизи є недоцільним.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 16 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: І.П.Сидоренко

ОСОБА_10