Справа № 548/105/16-ц
Провадження №2/548/123/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016 року м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Личковаха О.О., розглянувши позовну заяву КП «Райсількомунгосп» до Хорольської міської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

26.01.2016 року позивач КП «Райсількомунгосп» звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовом до Хорольської міської ради про визнання права власності.

Як вбачається з позову, останній оформлений відповідно до вимог ЦПК України.

Однак, згідно ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Розмежування цивільної та господарсткої юрисдикції проводиться на основі суб'єктного складу та характеру правовідносин.

Дана стаття передбачає визначення підвідомчості справи за суб'єктним складом, тобто місцевому суду підвідомчі спори, в яких хоча б однією стороною є громадянин.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Ст. 12 Господарського кодексу України встановлено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Відповідно до ст. 3 ГК України, сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності.

Ст. 174 ГК України передбачено, що Господарські зобов'язання можуть виникати:безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Як розяснено у п. 3.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 24.10.2011 N 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:- участь у спорі суб'єкта господарювання; - наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; - наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; - відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до роз»яснень, викладених в п. 3 постанови № 3 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 р., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

З позовної заяви вбачається, що даний спір виник між юридичними особами, які є суб»єктами господарювання.

У відповідності зі ст. 1, 2 ГПК України, спори між суб'єктами підприємницької діяльності вирішуються господарським судом та не підлягають розгляду в порядку ЦПК.

Згідно ст.122 ч.2 п.1 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, з огляду на вище наведене, заявлений позов слід розглядати в іншому процесуальному порядку, тобто не в порядку цивільного судочинства, а в порядку Господарского процесуального кодексу України.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч.2 статті 7 ЗУ «Про судовий збір», у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Відповідно до ч.3 статті 7 ЗУ «Про судовий збір», повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява про повернення судового збору підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,ст.7 ЗУ «Про судовий збір», суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовом КП«Райсількомунгосп» до Хорольської міської ради про визнання права власності, у зв'язку з тим, що заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Роз'яснити позивачу про право пред'явити свої позовні вимоги в порядку Господарского процесуального кодексу України.

Зобовязати управління Державного казначейства СУ у Хорольському районі повернути КП«Райсількомунгосп», юридична адреса: м.Хорол Полтавської області, ваул.Жовтнева, 55 ідентифікаційний код юридиної особи 05442796 судовий збір в розмірі 3 031, 50 гривень, сплачений до державного бюджету, згідно квитанції № 253 від 19.01.2016 року ПАТ «Укрсиббанк».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Хорольський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, або з дня отримання копії ухвали, в разі якщо особа, яка подає апеляційну скаргу, не була присутня під час проголошення ухвали суду.

Суддя: