АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/278/К/16 Головуючий в суді першої
Справа № 212/1955/15-ц інстанції ОСОБА_1
Категорія 48 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

із секретарем Петренко К.І.,

за участю - позивачаОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів, в обґрунтування якого зазначив, що перебував зі ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах, від якихмає неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 серпня 2001 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. Крім того, він перебував у шлюбі з ОСОБА_5, від якого має доньку Євгенію, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якої рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 червня 2009 року з нього на користь матері дитини стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів. Крім того, він має заборгованість по аліментам у розмірі 31424,83грн. перед ОСОБА_3 та у розмірі 17765,97грн. перед ОСОБА_5, яка також стягується, окрім аліментів. У березні 2014 року він уклав шлюб із ОСОБА_7, від якого має доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання якої, а також дружини, яка не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, також необхідні кошти. У звязку з цим просив зменшити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 з 1/4 до 1/8 частини усіх видів заробітку та на утримання доньки Євгенії - з 1/6 частини до 1/8 частини усіх видів заробітку.

У листопаді 2015 року відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що їх спільна з позивачем донька ОСОБА_6 навчається у ДВНЗ «Криворізький національний університет» і вона витрачає додаткові кошти на її утримання: купує підручники, канцелярські товари, витрачає кошти на проїзд доньки до навчального закладу та інше. Сама позивач працює вчителем музики у Криворізькій спеціалізованій школі № 71 і її дохід за травень-жовтень 2015 рік складає 28 598,14 грн., вона має ще одну доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, батько якої не працевлаштований та не має стабільного доходу. Уточнивши свої вимоги, просила суд збільшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки, з 1/4 частини до 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) відповідача до досягненням дитиною повноліття, а також додаткові витрати в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 01 вересня 2015 року, та витрати на правову допомогу у сумі 2204 грн. 80 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, зменшено розмір аліментів, стягнутих з нього на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6 рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 серпня 2001 року, з 1/4 до 1/8 частини заробітної плати (доходу), а також розмір аліментів, стягнутих з нього на користь ОСОБА_5 на утримання доньки Євгенії рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 червня 2009 року, з 1/6 до 1/8 частини заробітної плати (доходу). В іншій частині позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо зменшення розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_9 та відмови у задоволенні зустрічного позову і ухвалення в цій нового рішення про повне задоволення зустрічних позовних вимог, посилаючись на те, що суд, зменшуючи розмір аліментів на утримання доньки, залишив поза увагою наявність у відповідача стабільного регулярного доходу, який дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини. При цьому судом не враховано те, що донька ОСОБА_6 навчається у ДВНЗ «Криворізький національний університет» та отримує додаткову спеціальність «мова і література англійська», вартість якої становить 10 000,00 грн., а також відвідує секцію зі східних танців вартістю 300 грн. щомісяця, що на її думку, відноситься до додаткових витрат на дитину, повязаних із розвитком її здібностей.

У наданих суду запереченнях позивач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував зі ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах, від яких вони мають неповнолітню дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на утриманні матері (а.с. 87).

Рішенням Жовтневого районного суду від 06 серпня 2001 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а.с. 85).

Крім того, позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з другим відповідачем - ОСОБА_5, і від цього шлюбу має дочку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка також перебуває на утриманні своєї матері.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 червня 2009 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання доньки Євгенії, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а.с.9).

13 березня 2014 року ОСОБА_11 укладено шлюб із ОСОБА_7, яка змінила прізвище на ОСОБА_11, та від цього шлюбу позивач має дочку ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 16).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 травня 2015 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_11 на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30 березня 2015 року до повноліття дитини, а також на аліменти на утримання ОСОБА_11 у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача починаючи стягнення з 30 березня 2015 року до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 травня 2015 року змінено в частині розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_11 на її утримання та зменшено їх розмір з 1/8 до 1/10 частини зі всіх видів заробітку ( доходу) відповідача (а.с. 107-108).

Вирішуючи спір та зменшуючи розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на утримання його неповнолітніх дочок ОСОБА_9 та ОСОБА_10, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 1 ст.. 192 СК України та виходив із того, що майновий стан позивача змінився у звязку із народженням третьої дочки ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, з приводу чого у нього виникли інші аліментні зобовязання перед ОСОБА_11, на користь якої його зобовязано сплачувати аліменти у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку щомісячно на утримання дочки ОСОБА_12, а також у розмірі 1/10 частини усіх видів заробітку щомісячно на утримання самої ОСОБА_11

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд першої інстанції врахував розяснення, надані Пленумом Верховного Суду України в п. 23 Постанови Про застосування судами окремим норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року № 3.

Колегія суддів погоджується з висновками суду в цій частині, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним у ній доказам та вимогам діючого законодавства.

Вирішуючи спір в частині позову ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, суд дійшов обґрунтованого і законного висновку про необхідність зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на утримання дочок ОСОБА_9 та ОСОБА_10, до 1/8 частини усіх видів заробітку позивача.

При цьому суд виходив із принципу рівності прав дітей, на користь яких стягуються аліменти, із тими, які проживають разом із платником аліментів.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для збільшення до 1/3 частини розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_9, а також із недоведеності відповідачем ОСОБА_3 факту наявності додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами.

На думку колегії суддів, такий висновок суду також є правильним, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, вірно застосував до правовідносин, що виникли між сторонами, норми як національного, так і міжнародного права, та взяв до уваги всі істотні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Врахувавши матеріальний стан сторін та наявність у позивача аліментних зобовязань щодо утримання трьох неповнолітніх дітей та дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані обставини вплинули на зміну здатності платника аліментів сплачувати їх у визначеному судом розмірі та унеможливлюють збільшення розміру аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_3

Також колегія суддів погоджується із висновком суду щодо відсутності підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткових витрат на утримання дочки ОСОБА_9.

Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була поставлена, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. ч. 2, 3 ст. 185 СК України).

Відповідно до ст.. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Згідно із ст.. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Встановивши при розгляді справи, що підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 відсутні, оскільки зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 не підтверджені належними та допустимими доказами, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 висновків суду не спростовують та не містять підстав для її задоволення.

Так, посилання апелянта на те, що суд, зменшуючи розмір аліментів на утримання ОСОБА_6, залишив поза увагою наявність у відповідача стабільного регулярного доходу, який дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини, не може бути взятим до уваги, оскільки, як убачається із довідки з місця роботи №218 від 25 січня 2016 року, наданої ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції, загальний розмір утримань за трьома виконавчими листами складає 66,65% усіх видів доходу позивача, та після утримання усіх аліментів ОСОБА_2 отримує середній дохід за останні шість місяців у розмірі 1936,65грн., у той час як середня заробітна плата ОСОБА_3 після утримання податків та обовязкових платежів за 6 місяців складає 3835 грн.

Зважаючи на отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_9 у середньому (за 6 місяців) щомісячно у розмірі 1520,81грн., доводи апелянта про погіршення майнового стану ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги на неврахування судом того, що на теперішній час ОСОБА_3 повністю утримує малолітню дочку ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, батько якої ОСОБА_14 з серпня 2014 року по січень 2015 року мав загальний дохід у сумі 7425,73грн., а з лютого 2015 року не працює та взагалі не отримує заробітну плату, не можуть бути взятими до уваги колегією суддів, оскільки дані обставини не підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів у порядку, передбаченому ст. 182 СК України.

Також не можуть бути взятими до уваги посилання ОСОБА_3 на неврахування судом того, що донька ОСОБА_6 навчається у ДВНЗ «Криворізький національний університет» та отримує додаткову спеціальність «мова і література англійська», вартість якої становить 10 000,00 грн., а також відвідує секцію зі східних танців вартістю 300 грн. щомісяця, що на її думку, відноситься до додаткових витрат на дитину, повязаних із розвитком її здібностей.

Оцінюючи докази, надані позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 на підтвердження цих вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що витрати на отримання додаткової освітньої послуги, не є витратами на утримання дитини, викликаними саме особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), оскільки ОСОБА_6 отримує вищу освіту на бюджетній основі - навчається за державним замовленням на 1 курсі факультету української філології, денної форми навчання ДВНЗ «Криворізький національний університет», термін навчання з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року (а.с. 106), що є належним розвитком її особистості.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 не надано доказів того, що витрати на придбання підручників, канцелярських товарів та іншого необхідного для навчання приладдя є додатковими, а не входять до загальних витрат на утримання дитини, участь батьків у яких регулюється ст. 180 СК, якою на останніх покладено обовязок утримувати дитини до досягнення нею повноліття.

Надавши суду в якості доказу договір №02-1429 від 31 серпня 2015 року про надання освітньої послуги ОСОБА_6 за додатковою спеціальністю Мова і література (англійська) у строк з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року, вартість якої складає 10 000грн., а оплата за семестр становить 1250грн. (а.с. 125), позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3стверджувала про те, що сплатила за перший семестр навчання дочки 1200грн., між тим доказів такої сплати не надала, як не надала і доказів того, що умови цього договору виконуються і дочка ОСОБА_9 дійсно навчається за додатковою спеціальністю.

Не приймаючи до уваги довідку від 02 листопада 2015 року щодо відвідування ОСОБА_6 секції з і східних танців в СК «Молодість» ДП «Спорт-Мастер» ПАТ «ЦГЗК» та вартості абонементу у розмірі 300грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що цей доказ є неналежним, оскільки довідка не містить ані періоду відвідування секції в межах вартості абонементу, ані доказів понесення цих витрат позивачем за зустрічним позовом (а.с. 127).

Крім того, зазначена довідка спростовується наданою ОСОБА_2 довідкою ТОВ «Соціальні ініціативи Криворіжжя» №11 від 13 січня 12016 року, згідно з якою ДП «Спорт-Мастер» ПАТ «ЦГЗК» використовувало обєкти СК «Молодість» на підставі договору оренди з їх власником ПАТ «ЦГЗК» до 01 липня 2015 року, після чого діяльність ДП «Спорт-Мастер» ПАТ «ЦГЗК» не має жодного відношення до діяльності СК «Молодість», тому довідка від 02.11.2015 року не має юридичної сили і не може використовуватись як доказ тих чи інших обставин. Абонемент на відвідування секції «Східних танців» на імя ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, у СК «Молодість» не придбавався.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 є правильним.

Зважаючи на викладене, колегія суду приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Оскільки зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, судові витрати останньої, у тому числі й на правову допомогу, також не можуть бути відшкодовані за рахунок відповідача.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки в іншій частині рішення суду не оскаржується, колегія суддів не вдається до її обговорення.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_15