Справа № 442/1537/14 Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І.
Провадження № 22-ц/783/885/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Кабаля І.І., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 Степанінви до Відділу Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської облаті від 29 квітня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що районний суд, встановивши, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої предявлено позов, повинен був з власної ініціативи залучити до участі в справі іншу особу як співвідповідача, зокрема територіальний орган Державного казначейства України, а не відмовляти їй у позові.

Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі 442/1537/14-ц скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12 червня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2014 року змінено. У задоволенні позову ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 листопада 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 12 червня 2014 року скасовано, а справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

ОСОБА_2 та представник Відділу Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області в судове засідання не зявилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS та повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 85,90), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на те, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2013 року скасовано постанову від 08 вересня 2010 року про закінчення виконавчого провадження № ВП 4766679, що свідчить про факт незаконності дій державного виконавця Дмитріва А.Р. при здійсненні виконавчих дій. Внаслідок таких неправомірних дій державного виконавця, вона не мала змоги упродовж тривалого часу, а саме з 2004 року виконати рішення суду, яке вступило в законну силу. Такими діями державного виконавця їй була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 25 000 грн. і яку просить стягнути відповідача. (а.с. 1-4)

Судом встановлено, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.11.2013 року скасовано постанову від 08 вересня 2010 року про закінчення виконавчого провадження ВП №4766679, винесену державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області - ОСОБА_4 Дана ухвала суду не скасована.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою предявлено вимогу лише відділу державної виконавчої служби та не уточнено кола осіб відповідачів, оскільки моральна шкода, заподіяна незаконними діями чи бездіяльністю посадових осіб при здійсненні своїх повноважень підлягає відшкодуванню за рахунок держави з коштів державного бюджету.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком районного суду виходячи із наступного.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарженні в суді рішень, дій чи бездіяльності органів держаної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Сферою застосування зазначених норм є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв'язку з прийняттям зазначеними суб'єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України.

Пунктом 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про державну виконавчу службу" та ч. 2 ст. 87 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Таким чином, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Враховуючи вищенаведені норми, колегія суддів вважає, що при відшкодуванні моральної шкоди, завданої особі незаконними діями чи бездіяльністю працівників виконавчої служби, застосуванню підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: стаття 56 Конституції України, статі 23, 1167, 1173 ЦК України та стаття 11 Закону України від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу».

Вищенаведена правова позиція висловлена також в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-48цс13, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що районний суд повинен був з власної ініціативи залучити до участі в справі територіальний орган Державного казначейства України, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки в силу вимог ч.1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належними відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до норм ЦПК України апеляційний суд не вправі залучати до участі у справітериторіальний орган Державної казначейської служби України, оскільки така не приймала участі у справі у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді І.І. Кабаль

ОСОБА_5