АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/266/15-ц Номер провадження 22-ц/786/68/16Головуючий у 1-й інстанції Степура А. А. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді: Дряниці Ю.В.,

суддів: Кривчун Т.О., Чумак О.В.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.,

за участю: відповідача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду Полтавської області Дряниці Ю.В.,-

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 липня 2013 року ОСОБА_2 публічно виступаючи перед громадянами м. Кременчука та засобами масової інформації, повідомив про нібито скоєні позивачем злочини. Вказував, що відеозапис зазначеного виступу, зроблений засобами масової інформації, був викладений в мережу інтернет на сайті незалежного інтернет телебачення Творча організація особистостей «Набат» - «tol-nabat.info». Вважає, що інформація з виступу ОСОБА_2 є недостовірною, її поширення ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Просив суд визнати недостовірною інформацію, поширену ОСОБА_2 в відеозаписі «Пикет возле Кременчугского городского управления МВД Украины, Выступление ветерана милиции ОСОБА_6», який розміщено 18 липня 2013 року на сайті незалежного інтернет телебачення Творче об'єднання особистостей - «tol-nabat.info», в частині висловлювань щодо ОСОБА_4, а саме:

-5-а хвилина виступу - звинувачення ОСОБА_4 в отриманні хабара у вигляді земельної ділянки площею 800 кв.м. по вул. Набережна в селі Недогарки від службових осіб Недогарківської сільської ради;

-7-а хвилина виступу - звинувачення працівників лікарні ветеринарної медицини «…членів організованої сімейної групи ОСОБА_4» в незаконному виписуванні та отриманні премій протягом останніх двох років;

-8-а хвилина відеозапису - звинувачення ОСОБА_4 в незаконному використанні в особистих цілях, з метою наживи службового приміщення на Новоіванівському ринку міста Кременчука;

-10-а хвилина виступу - звинувачення ОСОБА_4 та членів його родини в злочинній організації та контролі всієї вирощувальної і переробної харчової промисловості, організації та контролі збуту харчової продукції в місті Кременчуці, Кременчуцькому та Глобинському районі; контролі експорту та імпорту молочної, рибної м'ясної, овочевої та ягідної продукції.

Також просив суд зобов'язати ОСОБА_2 та власника сайту незалежного інтернет телебачення Творча організація особистостей - «tol-nabat.info», ОСОБА_5, спростувати поширену в, розміщеному 18 липня 2013 року на сайті незалежного інтернет телебачення Творче об'єднання особистостей - «tol-nabat.info», відеозаписі «Пикет возле Кременчугского городского управления МВД Украины, Выступление ветерана милиции ОСОБА_6», інформацію, в частині висловлювань:

-5-а хвилина виступу - звинувачення ОСОБА_4 в отриманні хабара у вигляді земельної ділянки площею 800 кв.м. по вул. Набережна в селі Недогарки від службових осіб Недогарківської сільської ради;

-7-а хвилина виступу - звинувачення працівників лікарні ветеринарної медицини «…членів організованої сімейної групи ОСОБА_4» в незаконному виписуванні та отриманні премій на протязі останніх двох років;

-8-а хвилина відеозапису - звинувачення ОСОБА_4 в незаконному використанні в особистих цілях, з метою наживи службового приміщення на Новоіванівському ринку міста Кременчука;

-10-а хвилина виступу - звинувачення ОСОБА_4 та членів його родини в злочинній організації та контролі всієї вирощувальної і переробної харчової промисловості, організації та контролі збуту харчової продукції в місті Кременчуці, Кременчуцькому та Глобинському районі; контролі експорту та імпорту молочної, рибної м'ясної, овочевої та ягідної продукції,

шляхом повідомлення про це на сайті незалежного інтернет телебачення Творче об'єднання особистостей - «tol-nabat.info» та стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 - відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням місцевого суду ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що висловлювання у виступі ОСОБА_2 містять образливу та неправдиву інформацію щодо ОСОБА_4, а тому місцевий суд прийшов до хибного висновку про відсутність в діях відповідача посягань на честь і гідність позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що скарга підлягає відхиленню з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 липня 2013 року ОСОБА_2 публічно виступав перед мешканцями м. Кременчука та засобами масової інформації, навпроти приміщення Кременчуцького міського управління міліції по вул.. 29 Вересня, 6 під час пікету в підтримку громадянки ОСОБА_7, що постраждала від дій міліціонерів в м. Радіївка Миколаївської області.

Відеозапис, зроблений під виступу був викладений на сайті незалежного інтернет телебачення творча організація особистостей «Набат» - «tol-nabat.info», що належить ОСОБА_5

Ухвалюючи рішення місцевий суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 довів у законному поряду правдивість оскаржуваних позивачем висловлювань у виступі 18 липня 2013 року біля приміщення Кременчуцького міського управління міліції.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 94, 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Згідно з ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова), Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Отже, з наведеного вбачається, що при розгляді справ про захист гідності та честі , ділової репутації фізичної особи суду необхідно встановити наявність чи відсутність наступних юридично важливих обставин: поширення інформації, наявність особи стосовна якої поширена інформація, недостовірність поширеної інформації, порушення особистих немайнових прав особи.

Так, поширенням інформація, зокрема, є її поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку.

Відповідно до п. 12 Постанови, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК).

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Як встановлено місцевим судом і не оспорюється сторонами оскаржувана позивачем інформація викладена в мережу інтернет на веб-сайті Творча організація особистостей «Набат» - «tol-nabat.info».

Відповідно до законодавчого визначення, яке закріплене у 1.3. Порядку інформаційного наповнення та технічного забезпечення Єдиного веб-порталу органів виконавчої влади, затвердженого Наказом Державного комітету інформаційної політики, телебачення і радіомовлення України, Державного комітету зв'язку та інформатизації України від 25.11.2002 № 327/225, веб-сайт - це сукупність програмних та апаратних засобів з унікальною адресою у мережі Інтернет разом з інформаційними ресурсами, що перебувають у розпорядженні певного суб'єкта і забезпечують доступ юридичних та фізичних осіб до цих інформаційних ресурсів та інші інформаційні послуги через мережу Інтернет; веб-портал це веб-сайт, організований як системне багаторівневе об'єднання різних ресурсів та сервісів для забезпечення максимальної можливості доступу до інформації та послуг.

Згідно абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про телекомунікації» домен - частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється.

Відповідно до абз. 9 п. 2 Порядку підключення до глобальних мереж передачі даних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2002 р. № 522 доменне ім'я - буквено-цифровий вираз, що ідентифікує будь-який комп'ютер абонента у мережі Інтернет.

Таким чином, доменне ім'я, зареєстроване у відповідному домені використовується для позначення відповідного сайту. Для того, щоб сайт був позначений конкретним доменним іменем, спочатку необхідно зареєструвати доменне ім'я у відповідному домені.

З наданої представником позивача інформації вбачається, що домен «tol-nabat.info» зареєстрований з 16 травня 2012 року на ім'я ОСОБА_5, який проживає за адресою АДРЕСА_1, у м. Кременчук Полтавської області, термін діє реєстра встановлений до 16 травня 2016 року /т. 4 а.с. 41-42/.

Зазначена інформація підтверджується інформацією отриманою від національного реєстратора доменних імен - Imena.ua (Internet Invest Ltd.dba Imena.ua)/ /т. 4 а.с. 43/.

ОСОБА_5 в своїх запереченнях від 10 грудня 2015 року належність йому веб-сайту «tol-nabat.info» не оспорює, однак, зазначає, що сайт є його інтелектуальною власністю - блогом, який не є юридичною особою і не зареєстрований у законному порядку як засіб масової інформації. Вказав, що як фізична особа орендує на платній основі сервер на VPSua, власником якого є ОСОБА_9, на підтвердження чого надав роздруківку розрахунку за користування зазначеним сервером /т.4 а.с.12/.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про інформаційні агентства», державній реєстрації підлягають усі інформаційні агентства та представництва іноземних інформаційних агентств, що засновуються або діють в Україні. Друкований засіб масової інформації може видаватися після його державноїреєстрації.

Згідно до ст. 11 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні, державній реєстрації підлягають всі друковані засоби масової інформації, що видаються на території України, незалежно від сфери розповсюдження, тиражу і способу його виготовлення.

З наведеного вбачається, що реєстрація веб-сайту, як засобу масової інформації, передбачає його обов'язкову державну реєстрацію уповноваженими органами в особі Міністерства юстиції України. А тому, ураховуючи ту обставину, що веб-сайт відповідача «tol-nabat.info» не є зареєстрованим у встановленому законом порядку засобом масової інформації, то судова колегія не вбачає підстав вважати зазначений інформаційний ресурс ЗМІ.

Дослідивши наведені положення закону і надані докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5, як власник доменного імені, зареєстрованого у відповідному домені для позначення веб-сайту «tol-nabat.info» забезпечує доступ юридичних та фізичних осіб до інформації, що знаходиться на його сайті, а тому розмістивши на ньому відеозапис публічного виступу ОСОБА_2 перед громадянами м. Кременчука - поширив зазначену інформацію в мережі Інтернет і тим самим довів її до відома необмеженої кількості осіб.

Також, встановленою, колегія суддів вважає ту обставину, що поширена інформація стосується конкретної особи, а саме ОСОБА_4, оскільки в оскаржуваному відеозаписі чітко вказується прізвище, ім'я, по батькові, посада, місце роботи, ім'я членів родини позивача.

Апелянт оскаржуючи рішення місцевого суду, мотивував свої вимоги тим, що інформація, яка міститься у зазначеному відео-сюжеті є недостовірною, а її поширення ганьбить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_4

Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Частиною 1 ст. 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

За приписами ч.3, ч. 4 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», обов'язковою підставою для задоволення позову даної категорії є факт поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Таким, чином, згідно з положеннями ст. 277 ЦК України, статті 10 ЦПК України, роз'яснень Пленуму, обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте, позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Однак, позивачем, в порушення положень закону, не доведено, що зазначена поширена інформація є недостовірною, а також, що вона порушила його особисті немайнові права, зокрема, зганьбила його честь і гідність та ділову репутацію.

Колегія суддів, ознайомившись зі змістом оскаржуваної поширеної інформації приходить до висновку, що позивачем при звернені до суду були невірно викладені висловлювання ОСОБА_10 у виступі 18 липня 2013 року, оскільки вони були вжиті відповідачем у контексті його звернень до правоохоронних органів м. Кременчука.

Так, на 5-ій хвилині відеозапису відповідач ОСОБА_2 оголошує інформацію наступного змісту: «В заяві я чітко говорю: 1-ий епізод - в хабар ОСОБА_4 і ОСОБА_11 отримали частину вулиці з трьома вуличними магістралями, площею 800 кв.м. від конкретних посадових осіб».

На 7-ій хвилині: «Були відкриті три досудових розслідування по членах організованої сімейної групи ветеринарів ОСОБА_11 - син ОСОБА_12, виписує премії, протягом двох років, членам своєї родини: сестрі, матері, дружині».

На 8-ій хвилині: «Третій епізод: використання державного майна на Новоіванівському ринку. Це державне майно ОСОБА_4 використовував з метою особистої наживи».

Отже, аналізувавши зміст наведеної інформації колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані висловлювання були вжиті ОСОБА_2 не в аспекті звинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, а в якості перерахунку заяв відповідача до правоохоронних органів про вчинення злочинів ОСОБА_4 і членами його сім'ї, а також відкритих кримінальних проваджень на членів родини позивача, по яких на момент виступу ОСОБА_13 відбувалося досудове слідство.

Факти звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів про вчинення позивачем і членами його родини кримінальних правопорушень, зазначених у виступі, а також факти відкриття кримінальних проваджень, за ознаками таких злочинів, є достовірною інформацією, яка знаходить своє підтвердження у матеріалах справи.

Відповідно до листа прокурора Кременчцького району А.Ковальчука від 02 жовтня 2014 року, СВ Кременчуцького РВ УМВС України в Полтавській області розслідуються ряд кримінальних проваджень, які розпочаті на підставі заяв та повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень гр. ОСОБА_4, серед яких:

19.03.2013 року до Кременчуцького РВ УМВС України в Полтавській області надійшла заява гр. ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_11 упродовж 2007-2009 років отримали від службових осіб Недогарської сільської ради хабар у вигляді не реагування сільською радою на факт самовільного захоплення ним частини вулиці Набережної в с. Недогарки Кременчуцького району, площею 800 квадратних метрів та будівництва парканів з відхиленням 2-4 м від межі свого домоволодіння. Відомості за вказаною заявою 20.03.2013 року були внесені до ЄРДР за № 0000398, за ознаками ч. 2 ст. 368 КК України /т. 1 а.с. 237/.

Відповідно до листа заступника прокурора м. Кременчука П.Пояркова від 14.11.2012 року, підчас попередніх перевірок за заявою гр. ОСОБА_2 встановлено, що виконуючий обов'язки начальника КМДЛВМ ОСОБА_14, будучи службовою особою, виконуючого організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов'язки, зловживаючи службовим становищем, вчинив розтрату державного майна, яке перебувало у його віданні, незаконно нарахувавши премії на користь членів своєї родини, внаслідок чого державі в особі КМДЛВМ завдано матеріальну шкоду. За результатами перевірки відносно ОСОБА_14 порушено кримінальну справу за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України /т. 2 а.с. 100/.

Згідно до листа заступника прокурора області А.Стойка від 15 жовтня 2014 року,стосовно ОСОБА_4 зареєстроване кримінальне провадження № 0000025 за ст. 368 ч. 4 КК України за фактом отримання ним упродовж листопада-березня 2014 року неправомірної вигоди від службових осіб підконтрольних суб'єктів господарювання /т. 1 а.с. 238/.

Відповідно до листа старшого слідчого СВ Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_16 від 22.11.2013 року, у слідчому відділі МУ УМВС України в Полтавській області перебуває кримінальне провадження № 0000152 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 чт. 191 КК України. /т. 2 а.с. 99/.

Згідно до листа Заступника директора Департаменту режимно-секретного та документального забезпечення Р.Ю.Ковальова від 04 грудня 2013 року, протягом 2012 року в МВС України зареєстровані, зокрема, наступні звернення:

-від 04.04.2012 року за № С-6034 щодо неправомірних дій посадових осіб у сфері земельних відносин;

-від 19.11.2012 за № С-19414 щодо зловживання посадових осіб та розкрадання державних коштів /т. 3 а.с. 112/.

Крім того, з відеозапису оскаржуваного виступу вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово було зазначено про те, що перелічені кримінальні провадження знаходяться у стані розслідування, а тому підстави вважати, що інформація, поширена відповідачами є такою, що не відповідає дійсності, у колегії судді - відсутні. У зв'язку з чим, колегія суддів, приходить до висновку, що відповідачем було доведено, що оголошена ним інформація є достовірною.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_18 про визнання недостовірною інформації відповідача в частині висловлювання на 10-ій хвилині виступу про звинувачення позивача та членів його родини в злочинній організації та контролі всієї вирощувальної і переробної харчової промисловості, організації та контролі збуту харчової продукції в місті Кременчуці, Кременчуцькому та Глобинському районі; контролі експорту та імпорту молочної, рибної м'ясної, овочевої та ягідної продукції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 19 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідач на 10-ій хвилині виступу оголошує інформацію наступного змісту; «Членами організованої сімейної групи ОСОБА_18, це кілька сімей, які пов'язані родинними стосунками і очолюють Управління ветеринарної медицини в м. Кременчуці…Шість членів родини ОСОБА_18 працюють на державному контролюючому підприємстві м. Кременчука, підпорядковані один одному. Протягом 20 років фактично контролюють вирощувальну і переробну харчову промисловість в місті Кременчуці, Кременчуцькому та Глобинському районі. Крім того контролюють імпорт, експорт молочної, рибної м'ясної, овочевої та ягідної продукції».

Так, судом встановлено і не оспрююється сторонами, що, дійсно, на час виступу відповідача з оскаржуваними висловлюваннями, члени сім'ї відповідача були працевлаштовані на державних контролюючих об'єктах державної ветеринарної медицини міста Кременчук, зокрема, ОСОБА_4 - начальник Управління ветеринарної медицини м. Кременчука, ОСОБА_11 - завідуюча санітарно-ветеринарними лабораторіями ринків м. Кременчука, ОСОБА_14 - лікар ветеринарної медицини, ОСОБА_19 - лікар ветеринарної медицини, ОСОБА_20 - завідуюча ветеринарною аптекою, ОСОБА_21

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка згідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV(із змінами), є частиною національного законодавства передбачає, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Європейський суду з прав людини у своїй практиці виходить з принципу відповідно до якого свобода висловлювань також охоплює інформацію чи ідеї, які ображають, шокують чи дратують має, звичайно, також особливу важливість стосовно преси. Хоча преса не повинна переступати обмеження, встановлені, між іншим, "для захисту репутації інших", її завданням є, проте, передавати інформацію і ідеї щодо політичних питань і щодо інших питань, які представляють загальний інтерес. Преса здійснює суттєву функцію у демократичному суспільстві, і це є фактором особливої важливості для рішення Суду у справах про захист честі і гідності. Суд уважно ставиться до того факту, що журналістська свобода також охоплює можливі звернення до рівня перебільшення чи навіть провокації. Саме тому національна межа розуміння окреслюється інтересом демократичного суспільства у наданні можливості пресі виконувати належну їй по праву роль "сторожового собаки суспільства" у поширенні інформації, що представляє серйозний громадський інтерес. Зазначений правовий висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 травня 1999 року «Бладет Тромсо і Стенсаас проти Норвегії».

Аналізувавши наведені положення закону, а також прецеденті рішення Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає, що висловлювання відповідача про контроль сім'єю позивача вирощувальної і переробної харчової промисловості, організації та контролі збуту харчової продукції в місті Кременчуці, Кременчуцькому та Глобинському районі; контролі експорту та імпорту молочної, рибної м'ясної, овочевої та ягідної продукції, не містять фактичних даних, є вираженням суб'єктивної думки і поглядів ОСОБА_2 на ту обставину, що члени сім'ї позивача працевлаштовані у державних установах ветеринарної медицини м. Кременчука, а тому, судова колегія вважає дану інформацію оціночним судженням, яке не підлягає спростуванню та доведенню його правдивості.

Крім того, у ст. 7 Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на приватність визначено, що публічні фігури - це особи, які займають державні посади і/чи використовують державний ресурс, а також усі ті, хто відіграє певну роль у громадському житті, чи то в галузі політики, економіки, мистецтва, соціальної сфери, спорту чи будь-якій іншій сфері.

У статтях 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції.

У вказаному контексті, Європейський суд, у рішенні від 23 квітня 1992 року по справі «Кастеллс проти Іспанії», висловив наступну правову позицію: «Межі допустимої критики щодо Уряду є ширші, ніж щодо рядового громадянина або навіть політичного діяча. В демократичній системі дії чи бездіяльності Уряду повинні ставати предметом пильної уваги не тільки з боку законодавчої та судової влади, але також і з боку преси і громадської думки. Більш того, займане Урядом домінуюче становище зобов'язує його демонструвати стриманість, коли постає питання про кримінальне переслідування за критику, особливо за наявності інших засобів відповіді на невиправдані нападки з боку його супротивників або засобів масової інформації».

Як встановлено судом, на момент оголошення ОСОБА_23 оскаржуваної інформації, ОСОБА_4 займав посаду начальника Управління ветеринарної медицини м. Кременчука, а тому межі допустимої критики щодо нього, як до публічної особи, є значно ширшими, ніж окремої пересічної особи. У зв'язку з чим, на думку колегії суддів, інформація, що міститься в цій частині публікації не може бути визнаною такою, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Таким чином, судова приходить до висновку, що позивачем не було доведено факту приниження його честі, гідності та ділової репутації внаслідок поширення вищеназваної інформації, тоді як згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" позивач повинен довести не тільки факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його право на недоторканність честі, гідності і ділової репутації.

Отже, аналізувавши спірні правовідносини, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення сторін та доводи апеляційної скарг и, керуючись положеннями вищенаведеного діючого законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 жовтня 2015 року є таким, що відповідає вимогам закону і обставинам справи.

За таких обставин, враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення місцевого суду, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 жовтня 2015 року

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) Ю.В.Дряниця

Судді: (підпис) Т.О.Кривчун

(підпис) О.В.Чумак

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Ю.В.Дряниця