Номер провадження: 22-ц/785/1243/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Черевка П.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини,-

встановила:

У червні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив надати йому дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без дозволу (згоди) матері ОСОБА_7 до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають двох дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають разом з ним та знаходяться на його утриманні.

Як зазначив позивач, відповідачка участі у вихованні дітей не приймає, не турбується про їх фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Місце проживання відповідачки йому не відоме.

Позивач зазначив, що задля розширення світогляду дітей, для відпочинку та оздоровлення він має намір виїжджати за кордон, але відсутність дозволу матері на виїзд за кордон без її супроводу унеможливлює здійснення з дітьми таких подорожей, що змусило позивача звернутися до суду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є недоведеними, оскільки у ОСОБА_3 немає ніяких перешкод в отриманні від відповідачки дозволу на виїзд сина за кордон без її супроводу, як матері дитини.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, та не спростовується сторонами, що позивач з відповідачкою з 19.11.1994 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.8).

Від шлюбу подружжя має двох дітей: доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.11,13).

Діти проживають разом з батьком, що не заперечувалось відповідачкою.

Крім того, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2013 року встановлено факт окремого проживання ОСОБА_5 з дітьми (а.с.15).

Як зазначав позивач він звернувся до суду з зазначеним позовом, оскільки має намір разом з дітьми виїзжати за кордон для відпочинку та оздоровлення, але йому невідомо місце проживання відповідачки та всі намагання звязатися з нею для надання дозволу на виїзд сина за кордон без її супроводу виявилися марними.

Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно з Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за наявності рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду (ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України»).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів того, що він звертався до відповідачки для отримання дозволу на виїзд дитини за кордон без її супроводу, та отримав відмову.

Крім того, посилання позивача на те, що йому не відомо місце проживання ОСОБА_9 спростовується матеріалами справи, оскільки позивач сам у позовній заяві зазначає адрес відповідачки: АДРЕСА_1. Відповідачка не заперечувала, що вона дійсно проживає та зареєстрована за вказаною адресою, крім того зазначене підтверджується довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 25.06.2015 року (а.с.19) та актом сусідів, який завірений КП ЖКС «Порто-Франківський» (а.с.37).

Також, як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось представником позивача, відповідачка в 2015 році надала згоду на отримання паспорту для виїзду за кордон її доньки ОСОБА_8 без її присутності (а.с.38).

Крім того, у 2012 році вона вже подавала заяви до нотаріуса про надання дозволу на виїзд дітей за кордон, а у грудні 2015 року надала нотаріально посвідчену заяву на отримання закордонного паспорту їх спільним сином ОСОБА_6 (а.с.72).

Аналізуючи зазначене, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги щодо перешкоджання відповідачкою надання дозволу на виїзд ОСОБА_6 за кордон без її супроводу, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач взагалі звертався до неї з таким проханням та вона відмовила йому в цьому.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є недоведеними, тому правомірно відмовив у їх задоволенні.

Усі зазначені обставини були ретельно досліджені судом першої інстанції, надана належна оцінка доказам, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_10

ОСОБА_2

ОСОБА_11