Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/7838/15-ц Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я.
Категорія 19 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Товянської О.В., Гансецької І.А.,

при секретарі: Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк про захист прав споживача, визнання договору про надання споживчого кредиту, іпотечного договору, договору поруки недійсними, зобовязання зупинити нарахування та зобовязання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та в обгрунтування вимог зазначив, що між ним та ПАТ „УкрСиббанк укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 30 серпня 2007 року в сумі 50000 доларів США строком до 30 серпня 2018 року. У цей же день в забезпечення зобовязань за кредитним договором, укладено договір іпотеки з майновим поручителем МП „Полісянка та договір поруки з ОСОБА_2 Вважає, що вищевказані договори є недійсними, оскільки кредитний договір за своїм змістом не відповідає законодавству України, інтересам та волі позивача. Відповідач не попередив його про відповідні валютні ризики, не надав застережень щодо можливих змін курсу національної валюти по відношенню до валюти основного договору, кредитний договір не містить умов або правил, які б регулювали відповідальність банку, на момент укладення кредитного договору була відсутня індивідуальна ліцензія, видана НБУ на використання іноземної валюти при здійсненні платежів. Просив визнати вказані договори недійсними, зобовязати відповідача зупинити нарахування пені, відсотків та штрафних санкцій та зобовязати нотаріуса виключити з реєстру іпотек та заборон відчудження відповідний запис.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 листопада 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що при укладенні кредитного договору відповідачем не виконано вимоги закону щодо повідомлення про сукупну вартість кредиту та вартість послуг з його оформлення; договір не містить умов, що регулюють відповідальність банку за порушення умов договору, а тому умови договору є несправедливими; положення договору щодо зміни відсоткової ставки є дискримінаційними; судом безпідставно відхилене клопотання про витребування інформаційного листа.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30 серпня 2007 року між позивачем та ПАТ „УкрСиббанк укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 50000 доларів США строком до 30 серпня 2018 року (а.с. 8-14, 60-68)

У цей же день в забезпечення зобовязань за кредитним договором, укладено договір іпотеки з майновим поручителем МП „Полісянка та договір поруки з ОСОБА_2 (а.с. 21-22, 23-26).

Згідно з положеннями п. д ч. 2 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів ( в редакції чинній на час укладення кредитного договору), перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі, зокрема, про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо.

Такі самі вимоги містяться і в Правилах надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Як вбачається з додатку 2 до кредитного договору, вказаний додаток є невідємною частиною договору, в ньому міститься визначення сукупної вартості кредиту з урахуванням усіх визначених чинним законодавством вимог. Вказаний додаток підписаний позивачем.

Оскільки існування інфляційних ризиків є загальновідомою обставиною, повідомляння про такі ризики не обовязком сторони договору, а тому висновок суду першої інстанції про те, що зазначені норми законодавства дотримані, є обгрунтованим, а посилання апелянта на вказану обставину не грунтується на матеріалах справи.

Зазначений додаток є частиною договору та міститься в матеріалах справи, тому у суду не було необхідності витребувати будь-які інші документи щодо інформування позивача на предмет сукупної вартості кредиту.

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

На думку апелянта такими умовами є умови щодо зміни відстокової ставки та наявність умов відповідальності позичальника за неналежне виконання зобовязань при відсутності умов відповідальності банку.

З таким твердження апелянта погодитись неможна, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з досягнутою сторонами домовленістю, свої грошові зобовязання за вказаною угодою, банк виконував безпосередньо після підписання договору.

Оскільки наслідки невиконання банком умов договору щодо надання кредитних коштів визначені законом, вказана дія вчинялася відразу та одноразово, позичальник не просив про встановлення додаткової відповідалності банку, посилання апелянта на необхідність визначення у договорі умов відповідальності кредитодавця є надуманним.

Умови зміни відсоткової ставки, визначені у спірному договорі, відповідали вимогам чинного на той час законодавства.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді