Справа № 2-1779/11 Головуючий у І інстанції Грибанова Ю.Л.
Провадження № 22-ц/780/173/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 28.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

28 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д.,Сушко Л.П.

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Саливонківської сільської ради Васильківського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2011 року позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 09 жовтня 2009 року померла їх мати ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку, що розташована на території Саливонківської сільської ради. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом вони не могли оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку.

Просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом за кожним на ? частину земельної ділянки, яка розташована на території Саливонківської сільської ради.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2011 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,37 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Саливонки на території Саливонківської сільської ради Васильківського району в порядку спадкування за законом після померлої 09 жовтня 2009 року матері ОСОБА_5.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,37 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Саливонки на території Саливонківської сільської ради Васильківського району в порядку спадкування за законом після померлої 09 жовтня 2009 року матері ОСОБА_5.

Не погоджуючись з рішенням, особа, яка не приймала участь у розгляді справи ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргоюв якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що при постановленні рішення суд, в порушення вимог ст. 31 ЦПК України, не залучив його до участі у справі, як спадкоємця після смерті ОСОБА_6. Зазначає, що він є рідним братом померлої ОСОБА_5, яка 06 серпня 2008 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті їхньої матері ОСОБА_6 Вважає, що відповідно ст. 561 ЦК України ( в редакції 1963 року) він також є спадкоємцем та фактично вступив в управління і володіння спадковим майном. В провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області нині перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом частково недійсними та про продовження строку для прийняття спадщини після смерті матері.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка належала ОСОБА_5, а позивачі у встановлений законом строк звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Статею 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК).

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні спори не інакше як за зверненням юридичних чи фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2009 померла мати позивачів ОСОБА_5 (а.с.9). Спадкоємцями першої черги за законом були ОСОБА_3, та ОСОБА_4, які прийняли спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 серпня 2008 року, ОСОБА_5 успадкувала земельну ділянку площею 0,37 га, для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, яка розташована в с. Саливонки Васильківського району Київської області після померлої 19 квітня 1998 року матері ОСОБА_6, якій ця земельна ділянка належала на праві власності на підставі Державного акту виданого 21 листопада 2002 року (а.с. 19-21). Вказане майно входило до складу спадщини після смерті ОСОБА_5

Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 жовтня 2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 успадкували житловий будинок за адресою: Васильківський район, с. Саливонки, вул. Садова, 24. У видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку, що розташована на території Саливонківської сільської ради нотаріусом відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку.

Висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення позову на момент постановлення рішення є законним і обґрунтованим. Судом при цьому повно та всебічно враховано обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам.

Доводи апелянта про неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи і повністю спростовуються дослідженими матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів в розумінні статей 57-59 ЦПК України на підтвердження того, що, він прийняв як спадщину після смерті своє матері земельну ділянку пл. 0,37 га. ОСОБА_2 в даному провадженні не надав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

. УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: