Справа № 405/896/16-ц
Провадження №2-н/405/17/16
У Х В А Л А

03 лютого 2016 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., при вирішенні питання про прийняття заяви комунального підприємства «Теплоенергетик» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію,-

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник комунальне підприємство «Теплоенергетик» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2011 року по 01 грудня 2015 року в розмірі 13 954 грн. 10 коп., три відсотки річних в розмірі 702 грн. 41 коп., інфляційні витрати в розмірі 6 294 грн. 14 коп.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 14 від 23.12.2001 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що у даному випадку при розгляді питання про стягнення заборгованості в порядку наказного провадження боржник позбавляється можливості застосування наслідків спливу позовної давності. З огляду на це, між заявником і боржником вбачається спір про право.

Згідно з п. 2 ч.3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

З урахуванням викладеного та керуючись ч. 1 п. 2 ст. 100, ст. 210 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити комунальному підприємству «Теплоенергетик» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію.

Розяснити комунальному підприємству «Теплоенергетик», що відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник в такому випадку має право звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом пяти днів з дня її винесення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова