Справа №577/403/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/151/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Гагіна М. В. , Ільченко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4

про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено.

Зобовязано усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження ОСОБА_5, ОСОБА_6 належним їм будинком № 69 з господарчо побутовими будівлями по вул. Клубній в м. Конотопі шляхом виселення з нього ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_4, кожного окремо, на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 121 грн. 80 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 і ОСОБА_4, посилаються на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Просять скасувати рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2015 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5, ОСОБА_6 є власниками будинку № 69 по вул. Клубній в м. Конотопі, який їм належить в порядку спадкування за законом після смерті їх батька ОСОБА_7 30 травня 2012 року. У вказаному будинку з січня 2009 року без реєстрації проживають ОСОБА_3 і ОСОБА_4, будь яких угод найму або оренди щодо спірного майна не укладалось. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 травня 2015 року , яке набрало законної сили, не визнано право відповідачів на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони належним чином повідомленні про час і місце розгляду справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи суд першої інстанції належним чином з`ясував та перевірив доводи та заперечення сторін, дав належну оцінку зібраним у справі доказам та обґрунтував висновки викладені в рішенні.

Суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарзі про те, що на теперішній час у Конотопському міськрайонному суді Сумської області знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, про встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті матері висновків суду не спростовують. В справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення, ОСОБА_8 не є стороною по справі, а тому колегія суддів не може взяти до уваги вищевказані доводи.

При ухваленні рішення, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, оскільки в справі є докази того, що позивачі є власниками вказаного будинку, а відповідачі проживають в ньому в якості тимчасових мешканців. Крім того, є рішення суду, яке набрало законної сили і відповідно до якого право ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 не визнано.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги по справі задоволено обґрунтовано, оскільки порушені права позивачів на використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Ствердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_8 проживає разом з відповідачами і має право на спадщину, а тому відповідачі не можуть бути виселені без її згоди є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. З матеріалів справи вбачається, а саме з ухвали Апеляційного суду Сумської області від 27 лютого 2014 року, в якій зазначено, що згідно відповіді Конотопської міської нотаріальної контори після смерті ОСОБА_7 до нотаріальної контори надійшли заява від 14 липня 2012 року про відмову від спадщини від ОСОБА_8

Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_8 не є стороною по даній справі, а її право на володіння оскаржуваного будинку не встановлено у колегії суддів немає підстав для задоволення апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено, з додержанням вимог матеріального та процесуального права

У звязку з цим апеляційну скаргу на рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: