Справа № 663/856/15-ц
Провадження № 2/663/6/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2016 року м. Скадовськ

Скадовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого, судді Пухальського С.В.,

з участю секретарів Замятіної В.А., Кубрик О.А., Камчатної І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Скадовську Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3, про поділ спільного майна подружжя, позовом третьої особи ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_4, в інтересах якого діє опікун ОСОБА_1, про визнання майна спільної сумісної власності членів сім'ї, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 144), звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи його тим, що з 12.04.2008 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 За час шлюбу сторони придбали автомобіль марки «CITROEN JUMPY», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який позивачка, з урахуванням визнання нею позову ОСОБА_3, просить розділити як спільне майно подружжя, визнавши за нею та за ОСОБА_2 право власності по 1/3 частини вказаного автомобіля.

Ухвалою судового засідання від 12.08.2015 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача залучено ОСОБА_3

12.08.2015 року у справу вступив ОСОБА_3 пред'явивши позов до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання майна спільної сумісної власності членів сім'ї, обґрунтовуючи його тим, що дізнався про наявність спору про поділ спірного автомобіля від бабусі ОСОБА_1 Зазначає, що з дитинства разом зі своїм братом ОСОБА_4 проживають в родині ОСОБА_1, оскільки мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування. ОСОБА_1 у встановленому законом порядку призначена піклувальником над ним та опікуном над його братом і вона отримує від держави соціальну допомогу на їх утримання. В 2011 році ОСОБА_1 вирішили продати належні їм два легкові автомобілі і придбати більш зручніший, але коштів від проданих автомобілів не вистачало, і тому вони запропонували йому вкласти в спільну справу належні йому кошти, які бабуся отримала і зберігала у себе, на що він погодився. Зазначає, що старі автомобілі продали за 8 000 доларів США і разом з ОСОБА_2 він поїхав до м. Тернопіль, де вони придбали автомобіль марки «CITROEN JUMPY» за 9 600 доларів США. Так як автомобіль був вантажний, вони там же переобладнали його в пасажирський за 1 400 доларів США та придбали запчастини на 1000 доларів США, витративши разом 12 000 доларів США. ОСОБА_3 вказує, що його участь у грошовому виразі в придбанні автомобіля склала суму в розмірі 4000 доларів США, а по курсу НБУ 32000 грн. Стверджуючи, що за таких обставин автомобіль був придбаний в результаті спільної праці й за спільні грошові кошти членів сім'ї та враховуючи висновок експерта про вартість автомобіля, просив припинити право спільної сумісної власності на автомобіль марки «CITROEN JUMPY», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та визнати за ним право власності на 1/3 його частину.

Ухвалою судового засідання від 11.01.2016 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 залучено ОСОБА_4 в інтересах якого діє опікун ОСОБА_1

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Охлопков О.І. в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням їх уточнень, підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позові. Також, в порядку уточнень, на випадок якщо суд дійде висновку про залишення позову ОСОБА_3 без задоволення чи часткового задоволення, просили поділити спірний автомобіль в рівних частинах між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Додатково ОСОБА_1 пояснила, що з 2009 року отримувала допомогу на ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як дітей, які перебувають під опікою та піклуванням, й заощаджені кошти в розмірі 32000 грн. були витрачені на купівлю спірного автомобіля, оскільки саме вказаної суми не вистачало для цього. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що відносини між ОСОБА_2 й онуками ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в останні роки дуже погіршилися, вони не можуть знайти спільну мову, тому майже не спілкуються, тоді як в ОСОБА_5 та ОСОБА_7 дуже гарні братерські стосунки.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Старчеус С.І. позовні вимоги ОСОБА_1 визнали в частині поділу спірного автомобіля між ним та ОСОБА_1 в рівних частинах. Позов ОСОБА_3 як третьої особи із самостійними вимогами не визнали з підстав необґрунтованості та недоведеності позовних вимог. Також представник вважав, що ОСОБА_3 пропущено строки звернення до суду, тому просив при вирішенні справи по суті застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні заявлених ним позовних вимог.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив обставини зазначені ним в позовній заяві та підтримав вимоги у заявленому ним позові. Позов ОСОБА_1 в редакції позовних вимог про визнання права власності за нею та за ОСОБА_2 по 1/3 частини спірного автомобіля визнав.

ОСОБА_1, діюча в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, зазначила, що згодна з вимогами про поділ спірного автомобіля між нею, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах. Додатково пояснила, що з 2009 року отримувала допомогу на ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як дітей, які перебувають під опікою та піклуванням, й заощаджені кошти в розмірі 32000 грн. були витрачені на купівлю спірного автомобіля, бо саме вказаної суми не вистачало для цього після продажу двох належних їй та ОСОБА_2 автомобілів.

Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників цивільного процесу, розглянувши подані документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України (далі - СК України),сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України, майно, нажите подружжям в період шлюбу, належить чоловіку і дружині на правах спільної сумісної власності. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ст.ст. 70, 71 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 368 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до вимог частин 1-3 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 12.04.2008 року було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 12.04.2008 року (а.с. 3).

Сторони спільно мешкали, вели сумісне господарство та підтримували сімейні відносини. В період шлюбу в 2011 році сторони придбали автомобіль марки «CITROEN JUMPY», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Вказані обставини визнані сторонами, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні сторонами також визнані обставини з приводу продажу в 2011 році належних подружжю ОСОБА_2 двох легкових автомобілів за 8 000 доларів США та придбання в тому ж році автомобіля марки «CITROEN JUMPY» за кошти на загальну суму в розмірі 11000 доларів США, з яких 9600 доларів США - вартість автомобіля, 1400 доларів США - сума коштів витрачених на його переобладнання з вантажного на пасажирський, й з урахуванням того, що ОСОБА_2 не визнано факту купівлі запчастин до автомобіля на суму 1000 доларів США, як про те зазначав ОСОБА_3 у позовній заяві, а останнім належних та допустимих доказів цього не надано, суд, при вирішенні спору виходить з суми за яку було придбано спірний автомобіль в розмірі 11000 доларів США.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що в травні 2011 року на потязі їздив до м. Київ і на залізничному вокзалі в м. Херсон зустрів знайомого йому ОСОБА_2, який повідомив, що їде до брата позичити гроші.

Як вбачається з копії розписки, ОСОБА_2 взяв у борг 6000 доларів США на купівлю автомобіля у ОСОБА_10 та зобов'язався повернути кошти за першою вимогою (а.с. 135).

З урахуванням показів свідка ОСОБА_9, суд не приймає доводи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо заперечення ними поїздки ОСОБА_2 в 2011 році до м. Коростень.

Суд також не приймає доводи представника позивачки щодо неможливості прийняття вищевказаної розписки до уваги з підстав того, що за наявності підпису ОСОБА_2 вона виконана не ним власноручно, оскільки вказане не суперечить чинному законодавству.

Разом з тим, суд звертає увагу, що ОСОБА_2 не доведено використання коштів, зазначених в розписці саме на купівлю спірного автомобіля, а отже використання їх в інтересах сім'ї, й сам ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомив, що про суму вказаної позики не було відомо його дружині ОСОБА_1 Також, суд звертає увагу на наявність оригіналу вказаної розписки у боржника, що також наводить на сумніви щодо взагалі отримання коштів за нею.

Крім того, як встановлено судом, для купівлі спірного автомобіля після продажу належних ОСОБА_1 старих автомобілів не вистачало суми в розмірі 3000 доларів США, а не суми вказаній в розписці.

Як вбачається з копії розпорядження голови Скадовської РДА Херсонської області від 10.04.2009 року, ОСОБА_1 призначено піклувальником над неповнолітнім онуком ОСОБА_3 та опікуном над малолітнім ОСОБА_4 (а.с. 5).

Копіями довідок № 5308, 5308/1, 5308/2, 5308/3, 5308/4, 5308/5, 5308/6 від 03.10.2014 року підтверджується отримання ОСОБА_1 допомоги на ОСОБА_3 по 31.12.2012 року та на ОСОБА_4 по 30.11.2014 року, які знаходяться під опікою та піклуванням.

З копій звітів піклувальника вбачається, що в період з 2009 року по 2011 рік ОСОБА_1 було заощаджено із вищевказаної допомоги 32000 грн., (що станом на період придбання автомобіля було еквівалентно 4000 доларів США), які в липні 2011 року були витрачені на купівлю автомобіля, з яких кошти в сумі 21602 грн. - заощаджені від допомоги отриманих на ОСОБА_3 Таким чином, його частка вкладених коштів на купівлю спірного автомобіля, виходячи з його вартості на момент придбання та офіційного курсу долара по відношенню до гривні становить 25%, а отже ? його частини.

Разом з тим, беручи до уваги, що заощаджена сума від допомоги на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 витрачена на купівлю спірного автомобіля становить частину, яка в незначній мірі перевищує 1/3 частину його вартості на момент придбання, враховуючи дружні братерські відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 й, в деякій мірі негативні та ворожі їх відносини з ОСОБА_2, що не приховують самі сторони та вбачається з їх поведінки в судовому засіданні, визнання ОСОБА_1 діючої в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 позову ОСОБА_3, суд, виходячи з вимог добросовісності, виваженості, розумності та справедливості, вважає необхідним задовольнити позов ОСОБА_3 в межах заявлених ним позовних вимог .

Позовні вимоги ОСОБА_1 в редакції про поділ спірного автомобіля між нею та ОСОБА_2 по 1/3 частини спірного автомобіля підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на законі та підтверджені належними та допустимими доказами.

На думку суду прийняттям саме такого рішення у даній цивільній справі не буде порушено балансу прав і законних інтересів учасників цивільного процесу, зокрема відповідача ОСОБА_2, яким не доведено наявності інших, належних подружжю коштів, крім як від виручених продажу належних їм автомобілів, сума яких співвідноситься з 2/3 частини вартості спірного автомобіля.

Суд не приймає доводи представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Старчеуса С.І. про наявність підстав у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у зв'язку з пропуском позовної давності з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як зазначив ОСОБА_3, про порушення своїх прав йому стало відомо після подання позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя в квітні 2015 року.

За захистом порушених прав ОСОБА_5 звернувся з позовом до Скадовського районного суду Херсонської області 05.08.2015 року, що свідчить про звернення його до суду в межах строку позовної давності.

Також суд не приймає доводи представника відповідача ОСОБА_2 з приводу недоведеності ОСОБА_3 існування в нього на час придбання спірного автомобіля коштів і доларовому еквіваленті, оскільки як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_3, частина коштів на придбання автомобіля була в доларах США, а частина в гривнях й вартість спірного автомобіля визначалась по курсу долара США на час його придбання, що не спростовано в ході судового розгляду.

Судові витрати по справі розподіляються у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3, про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Розділити спільне майно подружжя автомобіль марки «CITROEN JUMPY», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 наступним чином:

-визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини автомобіля марки «CITROEN JUMPY», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1;

-визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частини автомобіля марки «CITROEN JUMPY», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, витрати по сплаті судового збору в розмірі 609 грн. (шістсот дев'ять гривень).

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_4, в інтересах якого діє опікун ОСОБА_1, про визнання майна спільної сумісної власності членів сім'ї - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частини автомобіля марки «CITROEN JUMPY», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Припинити право спільної сумісної власності на автомобіль марки «CITROEN JUMPY», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, витрати по сплаті судового збору в розмірі 387,25 грн. (триста вісімдесят сім гривень 25 коп.).

Скасувати заходи забезпечення позову про накладення арешту на автомобіль марки «CITROEN JUMPY», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, вжиті згідно ухвали Скадовського районного суду Херсонської області від 15.04.2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд Херсонської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Пухальський

Повний текст рішення виготовлено 25 січня 2016 року