Справа № 502/2857/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності, в якому обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1. Після його смерті позивач, яка проживала на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем, звернулась до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак 02.12.2015 року отримала від нього постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та їй було роз'яснено про можливість звернення до суду з питання оформлення спадщини. На підставі викладеного позивач просила суд:

1/ Встановити факт належності житлового будинку у АДРЕСА_1, який складається з: А - житловий будинок площею 93,3 кв.м., літ. а - веранда, ганок; літ. Б - комора, літ. б - навіс; літ. В - сарай; літ. Г - погріб окремо збудований; літ. Д - кухня; літ. Е - сарай; літ. Ж - сарай, літ. ж - навіс; літ. З - сарай, літ. з - навіс; літ. И - убиральня; 1 - ворота/хвіртка; 2 - огорожа; 3 - ворота; 4 - огорожа; 5,6 - басейн; 7 - колодязь; І - замощення на земельній ділянці загальною площею 2260 кв.м. за ОСОБА_2.

2/ Визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на житловий будинок у АДРЕСА_1, який складається з: А - житловий будинок площею 93,3 кв.м., літ. а - веранда, ганок; літ. Б - комора, літ. б - навіс; літ. В - сарай; літ. Г - погріб окремо збудований; літ. Д - кухня; літ. Е - сарай; літ. Ж - сарай, літ. ж - навіс; літ. З - сарай, літ. з - навіс; літ. И - убиральня; 1 - ворота/хвіртка; 2 - огорожа; 3 - ворота; 4 - огорожа; 5,6 - басейн; 7 - колодязь; І - замощення на земельній ділянці загальною площею 2260 кв.м. - за спадщиною після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

На дату розгляду справи представником позивача ОСОБА_3 було надано заяву, згідно якої він позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача, Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання на розгляд справи не з'явився, надавши 21.01.2016 року заяву згідно якої він визнає заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги та просить розглянути справу у його відсутність.

Зважаючи на те, що обидві сторони не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з довідки, виданої 17.11.2015 р. Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області за № 1996/02.01.23, на 16 квітня 1991 року двір за адресою: АДРЕСА_1, відносився до категорії дворів робітників.

До складу двору входили:

1.ОСОБА_2, 1935 року народження, який помер у 2014 році, голова домогосподарства;

2.ОСОБА_1, 1941 року народження, дружина.

Довідка дана на підставі погосподарської книги № 14, особовий рахунок НОМЕР_2 за 1991-1995 роки /а.с. 12/.

Відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_3, виданого повторно 15.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, після реєстрації 10.11.1960 року у виконавчому комітеті Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1, дружині присвоєне прізвище «ОСОБА_1», про що складено актовий запис № 18 /а.с. 13/.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_4, виданого повторно 15.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кілія Кілійського району Одеської області, про що складено актовий запис № 202 /а.с. 14/.

Згідно технічного паспорту, складеного 14.08.2014 року КП «Кілійське РБТІ та РОН» житловий будинок по АДРЕСА_1 в цілому складається з: А - житловий будинок площею 93,3 кв.м., літ. а - веранда, ганок; літ. Б - комора, літ. б - навіс; літ. В - сарай; літ. Г - погріб окремо збудований; літ. Д - кухня; літ. Е - сарай; літ. Ж - сарай, літ. ж - навіс; літ. З - сарай, літ. з - навіс; літ. И - убиральня; 1 - ворота/хвіртка; 2 - огорожа; 3 - ворота; 4 - огорожа; 5,6 - басейн; 7 - колодязь; І - замощення на земельній ділянці загальною площею 2260 кв.м. /а.с. 6-10/.

Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, виданої 05.01.2016 року приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Юрченко М.Є., після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, Кілійською районною державною нотаріальною конторою 23.08.2014 року заведено спадкову справу № 294/2014 /а.с. 24/.

Постановою державного нотаріуса Болградської районної державної нотаріальної контори Станєвої В.Б. від 02.12.2015 року під час вивчення матеріалів спадкової справи № 294/2015 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документу на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1, що перешкоджає видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Зазначеною постановою ОСОБА_1 роз'яснено право звернення до суду за захистом своїх прав /а.с. 4/.

Як вбачається з довідки, виданої 18.08.2014 р. КП «Кілійське РБТІ та РОН» за № 478, по даним реєстрації КП РБТІ та РОН станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, не зареєстровано /а.с. 11/.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 чинного ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно прикінцевих та перехідних положень ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР від 12.05.1985 року та п. 20 «Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів», затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 року № 69 (які діяли на час виникнення спірних правовідносин) в строці «суспільна група господарства» записується станом на 01 січня відповідного року одна із суспільних груп: господарство колгоспника; господарство робітника; господарство службовця; господарство особи, зайнятої індивідуальною трудовою діяльністю; селянське господарство; господарство інших категорій населення.

Згідно зі змістом Вказівок суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім'ї).

Таким чином, на момент набрання чинності Законом України «Про власність» який діяв з 15.04.1991 року по 20.06.2007 року голова двору ОСОБА_2 був робітником, , в зв'язку з чим спірний житловий будинок був віднесений до суспільної групи господарств - господарство робітника.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про власність», майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до ст. 112 ЦК УРСР /який діяв на час проведення будівництва нерухомого майна з приводу якого заявлені позовні вимоги/ - майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Оскільки нерухоме майно було побудовано спадкодавцем в період перебування у шлюбі з позивачем, згідно положень ст. 22 КпШС України, який діяв на момент проведення будівництва, на вказане майно розповсюджуються відповідні положення ст. 112 ЦК УРСР.

Тобто, виходячи з сенсу ст. 22 КпШС України, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, житловий будинок по АДРЕСА_1, на праві спільної сумісної власності належав подружжю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у відповідності до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об'єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно п.5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 спадщину у вигляді належної йому на праві спільної сумісної власності частки спірного житлового будинку прийняла його дружина - позивач ОСОБА_1 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу не може в нотаріальній конторі отримати свідоцтво про право на спадщину. І хоча судом встановлено, що спадщина складається лише з частки, а не всього житлового будинку, належної спадкодавцю, проте інша частка житлового будинку належить позивачу на праві спільної сумісної власності і її оформлення в позасудовому порядку неможливе в зв'язку зі смертю іншого співвласника, на підставі чого суд приходить до висновку про необхідність захисту права власності позивача на підставі ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, в зв'язку з чим задовольняє позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,11, 209, 212-215, 256 ЦПК, ст. 16 ЦК України, ст. ст. 112 ЦК УРСР, ст. 22 КпШС України, Законом України «Про власність», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві спільної сумісної власності житлового будинку по АДРЕСА_1, який складається з: А - житловий будинок площею 93,3 кв.м., літ. а - веранда, ганок; літ. Б - комора, літ. б - навіс; літ. В - сарай; літ. Г - погріб окремо збудований; літ. Д - кухня; літ. Е - сарай; літ. Ж - сарай, літ. ж - навіс; літ. З - сарай, літ. з - навіс; літ. И - убиральня; 1 - ворота/хвіртка; 2 - огорожа; 3 - ворота; 4 - огорожа; 5,6 - басейн; 7 - колодязь; І - замощення. розміщений на земельній ділянці загальною площею 2260 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, - право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, який складається з: А - житловий будинок площею 93,3 кв.м., літ. а - веранда, ганок; літ. Б - комора, літ. б - навіс; літ. В - сарай; літ. Г - погріб окремо збудований; літ. Д - кухня; літ. Е - сарай; літ. Ж - сарай, літ. ж - навіс; літ. З - сарай, літ. з - навіс; літ. И - убиральня; 1 - ворота/хвіртка; 2 - огорожа; 3 - ворота; 4 - огорожа; 5,6 - басейн; 7 - колодязь; І - замощення. розміщений на земельній ділянці загальною площею 2260 кв.м., - в тому числі на ? частину житлового будинку як за співвласником та ? частину житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников