Номер провадження: 22-ц/785/640/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Фальчука В.П., Таварткіладзе О.М.,

з участю секретаря судового засідання - Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Кредитінвест» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Кредитної спілки «Кредитінвест» ОСОБА_4 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 09.10.2015 року,-

встановила:

17.04.2014 року представник КС «Кредитінвест» звернувся з вищезазначеним позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що між КС «Кредитінвест» та ОСОБА_2 12.11.2008 року було укладено кредитний договір №, згідно якого останній отримав у користування 497296,38 грн., що в еквіваленті складало 86100 доларів США за курсом НБУ на день підписання вказаного кредитного договору (1 долар США = 5.7758 гривень) строком до 12.11.2012 року на умовах встановлених кредитним договором зі сплатою 36% річних.

В забезпечення виконання зобов`язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов`язаних із порушенням умов кредитного договору, банк уклав в день укладання цього договору з ОСОБА_3 договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручився за виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань у повному обсязі. Також, для забезпечення виконань зобов`язань, між позивачем та ТОВ «Автотрансгруп» був укладений договір застави №18 від 20.11.2008 року, згідно умов якого товариство надало у заставу позивачу два транспортні засоби: - вантажний сідловий тягач Е марки Volvo FH 12380, 2003 року випуску, шасі №YV2A4CMA83E349127. реєстраційний номер СЕ, свідоцтво про реєстрацію ТЗ ВНС №177520, виданого РЕВ-1 УДАЇ ГУ МВС України в Одеській області 07.11.2008 р.; - напівпричіп рефрижератор SOR IBERICA, 2001 р.в., шасі №VVC0RXBC4100956, реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію ТЗ ВНС №177521, виданого РЕВ-1 УДАЇ ГУ МВС України в Одеській області 07.11.2008 р. У зв`язку з тим, що позичальник належним чином свої обов`язки не виконує, станом на 01.04.2014 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором в сумі 783769,40 грн., з яких: 628324,74 грн. залишок суми кредиту, 24816,43 грн.,- відсотки, 130628,23 грн. - сума штрафу. Неодноразово змінюючи свої позовні вимоги, позивач остаточно визначив суму заборгованості у розмірі 1772073,80 грн., з яких: 1269671,75 грн. заборгованість за основною сумою; 207056,42 грн. заборгованість за відсотками; 295345,63 грн. нарахування штрафу, яку просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 09.10.2015 рокупозов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, на користь КС «Кредитінвест» заборгованість за кредитом в сумі 1772073,80 грн., в решті позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник КС «Кредитінвест» - ОСОБА_4подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та не правильне застосування матеріального права, просить скасувати рішення Березівського районного суду Одеської області від 09.10.2015 рокув частині відмови стягнення заборгованості з ОСОБА_5 та ухвалити нове, яким стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором та судові витрати, в іншій частині рішення залишити без змін.

Свої вимоги ОСОБА_4обґрунтовувала тим, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволені позовних вимог до ОСОБА_5 як солідарного боржника за договором поруки, адже відповідачами не виконуються належним чином зобовязання перед позивачем за кредитним договором.

Оскільки в іншій частині рішення не оскаржено, то відповідно до ст. 303 ЦПК України не є предметом апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що 12.11.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно якого він отримав у користуванні грошові кошти у сумі 497296,38 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 36% річних (а.с.7-10).

З метою забезпечення виконання зобовязання 12.11.2008 року, між КС «Кредитінвест» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки (а.с.17,18).

Колегією суддів встановлено, що у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором склалася заборгованість, яка відповідно до розрахунку (а.с.166) станом на 24.04.2014 року складала 1772073,80 грн. у тому числі: 1. Заборгованість за основною сумою богу (згідно ст. 553 ЦК України та п. 10.6 Кредитного договору): 32556,86 грн.*коефіцієнт 3.9 =1269671,75 грн. Заборгованість за відсотками 207056,42 грн. Нарахування штрафу (згідно п.9.2 Кредитного договору) за несплачені вчасно кошти у сумі 295345,63 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором вона повинна бути стягнута з ОСОБА_2, а у солідарному стягнення з поручителя ОСОБА_3 необхідно відмовити оскільки позивачем не предявлялись вимоги до поручителя протягом 6 місяців з часу настання строку виконання зобовязання, тому відповідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука вважається припиненою.

Колегія суду погоджується з таким висновком районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для припинення поруки спростовуються наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Частиною 1 статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткові (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Вищевказаним Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки п. 4.2 цього договору установлено, що його дія припиняється після повного погашення позичальником або поручителем усіх сум заборгованості за кредитним договором.

Згідно п. 1 додаткового договору №1НПД-0000008 до Кредитного договору № від 12 листопада 2008 року, строк дії кредитного договору № від 12 листопада 2008 року продовжується до 01.05.2013 року (а.с.14).

Таким чином строк виконання зобовязання настав 01.05.2013 року, а з позовною вимогою до поручителя позивач звернувся лише 17.04.2014 року, тобто після спливу 6 місячного терміну.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й суб`єктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості з боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53цс14, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Стосовно заперечень відповідачів щодо не задоволення зустрічного позову про визнання недійсним договорів та стягнення коштів, колегія суддів зазначає, що згідно матеріалів справи, суд першої інстанції не вирішував питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом та не ухвалював щодо нього рішення, а тому колегія суддів не має правових підстав щодо вирішення зустрічних позовних вимог.

Розяснити ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що вони не позбавленні подачі позову із позовними вимогами про визнання недійсним договорів та стягнення коштів.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника Кредитної спілки «Кредитінвест» ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 09.10.2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.М.Таварткіладзе

ОСОБА_6