Справа № 350/1255/14-ц
Провадження № 22-ц/779/23/2016
Головуючий у 1 інстанції Бейко А.М. А. М.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Соколовський В.М., Беркій О.Ю.

секретаря Бойчук Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення зайво стягнутих коштів із зарплатної картки, зобов»язання повернути документи та припинення обтяження за зустрічним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 28 771,99 євро, за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Рожнятівського районного суду від 21 вересня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що 10.08.2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір. Зобов'язання за кредитним договором забезпечувалися іпотечним договором та договором застави транспортного засобу від 10.08.2007 року, укладеними між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, а також договором поруки, укладеним 10.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2

У зв'язку з укладенням іпотечного договору на підставі Акту приймання-передачі від 10.08.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняв на зберігання правовстановлюючі і технічні документи, що стосуються нерухомого майна, яке передано в іпотеку, а саме нежитлового приміщення, загальною площею 94,1 м.кв., яке розташоване по АДРЕСА_1.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 13.05.2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10.08.2007 року передано ПАТ КБ «ПриватБанк» транспортний засіб RENAULT, 2000 року випуску, вартістю 230 761 грн., а також транспортний засіб SOMMER вартістю 75250 грн.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 44 529 грн., розірвано кредитний договір від 10.08.2007 року та припинено іпотеку на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1.

Також позивач зазначив, що на виконання цього рішення суду 23.08.2011 року він оплатив на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» 41 211 грн. 42 коп., а з зарплатної карточки ОСОБА_2 банком було стягнуто 5273 грн.31 грн. Отже в цілому позивачі сплатити 46 484 грн.73 грн. та в повному обсязі виконали рішення суду.

Не зважаючи на це, ПАТ КБ «ПриватБанк» продовжував списувати із зарплатної карточки ОСОБА_2 кошти. За період з 02 вересня 2011 року по 02 квітня 2012 року банком було списано 7 469 грн.18 коп. для погашення заборгованості за розірваним кредитним договором.

Крім того, під забороною продовжує перебувати предмет іпотеки, а також банк не повертає документи, які стосуються предмета іпотеки.

З наведених підстав позивачі просили суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на їх користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 7469 грн.18коп., зобов'язати відповідача повернути ОСОБА_3 документи, що відносяться до нерухомого майна, припинити обтяження нерухомого майна нежитлового приміщення та стягнути з відповідача судові витрати (487 грн. 20 коп. судового збору та 7000 грн. витрат на правову допомогу).

У серпні 2015 року із зустрічним позовом до суду звернувся ПАТ КБ «ПриватБанк», вказавши, що у зв'язку неналежним виконанням ОСОБА_3 кредитного договору від 10.08.2007 року станом на 01.07.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 28 771,99 євро (676 171 грн. 76 коп.)

Банк заперечує повне погашення відповідачами кредитної заборгованості та зазначає, що на момент подання позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення у 2010 році , заборгованість становила 423 192 грн. 44 коп., тобто більше, ніж передане банку заставне майно і погашена сума в розмірі 46 484 грн.73 грн.

Отже, зобов'язання за кредитним договором не виконане належним чином. Крім того, кредитне зобов'язання забезпечене порукою, тому банк просив суд стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 771,99 євро (676 171 грн. 76 коп.).

Рішенням Рожнятівського районного суду від 21 вересня 2015 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приват Банк» задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 7469 грн.18коп.

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_3 документи, що відносяться до нерухомого майна, а саме:

- договір купівлі-продажу №2-1355 від 14.10.2004 року;

- витяг про реєстрацію в державному реєстрі правочинів №197445 від 14.10.2004 року;

- витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5647605 від 30.11.2004 року;

- технічний паспорт на громадський будинок, реєстровий №62/1 від 04.06.2002 року;

- договір оренди землі від 08.08.2007 року.

Припинено обтяження нерухомого майна нежитлового приміщення, загальною площею 94,1 м.кв., яке розташоване по АДРЕСА_1, що було передане в іпотеку відповідно до іпотечного договору від 10.08.2007 року та обтяжене забороною, зареєстрованою 10.08.2007 року у реєстрі за № Д265.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 7487 грн. 20 коп. судових витрат по справі.

У задоволенні зустрічного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

На вказане рішення суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, в якій апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у повному обсязі виконали зобов'язання за кредитним договором від 10.08.2007 року на підставі рішення Рожнятівського районного суду від 13.05.2010 року.

На момент подачі банком до суду з позову про звернення стягнення заборгованість за кредитним договором становила 423 192 грн.44 коп., тобто більше ніж вартість переданого боржниками заставного майна разом із сплаченою сумою 46 484грн.73 коп.

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору.

Апелянт заперечує висновок суду про безпідставне списання із зарплатної карточки ОСОБА_2 грошових коштів та вказує, що остання є поручителем та згідно з умовами договору поруки вона доручила банку списувати із своїх поточних рахунків кошти для погашення кредитної заборгованості.

Крім того, рішення суду в частині припинення обтяження нерухомого майна суперечить Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (наказ МЮУ від 22.02.2012 року № 282/20595), яка містить вичерпний перелік підстав для зняття заборони відчуження майна.

ПАТ КБ «ПриватБанк» просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовити, а зустрічний позов банку про стягнення боргу задоволити.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримала, просила її задоволити.

Представник позивачів скаргу не визнав, рішення суду вважає законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_3 у повному обсязі виконав рішення Рожнятівського районного суду від 13.05.2010 року і тим самим погасив заборгованість за кредитним договором від 10.08.2010 року, передавши банку заставні транспортні засоби та сплативши на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» 46 484 грн.73 коп. Оскільки кредитний договір від 10.08.2010 року вищевказаним рішенням суду було розірвано, то в силу дії ч.3 ст.61 ЦПК України та згідно ст.653 ЦК України зобов'язання сторін припинилися. Відтак подальше нарахування банком кредитної заборгованості за ОСОБА_3, стягнення коштів із зарплатної карки поручителя ОСОБА_2, знаходження оригіналів правовстановлюючих документів іпотекодавця на предмет іпотеки на відповідальному збереженні іпотекодержателя, а також обтяження предмета іпотеки є безпідставними.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується частково.

Матеріалами справи встановлено, що 10.08.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 41000 євро зі сплатою 14% річних з терміном повернення до 10.08.2012 року (а.с.166).

В порядку забезпечення виконання кредитних зобов'язань 10.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір застави транспортного засобу, а саме: RENAULT, рік випуску 2000, а також транспортний засіб SOMMER, рік випуску 1998.

Крім того, 10.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, за яким ОСОБА_3 передав банку в іпотеку належне йому нежитлове приміщення площею 94,1 кв.м. по АДРЕСА_1 (а.с.13).

На виконання умов іпотечного договору 10.08.2007 року ОСОБА_2 передав банку на відповідальне збереження правовстановлюючі документи щодо предмета іпотеки, а саме: договір купівлі-продажу №2-1355 від 14.10.2004 року; витяг про реєстрацію в державному реєстрі правочинів №197445 від 14.10.2004 року; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5647605 від 30.11.2004 року; технічний паспорт на громадський будинок, реєстровий №62/1 від 04.06.2002 року; договір оренди землі від 08.08.2007 року, про що складено відповідний акт (а.с.12).

10.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за яким остання поручилась перед банком за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_4 (а.с.10).

Рішенням Рожнятівського районного суду від 13.05.2010 року частково задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10.08.2007 року передано ПАТ КБ «ПриватБанк» транспортний засіб RENAULT, 2000 року випуску, вартістю 230 761 грн., а також транспортний засіб SOMMER вартістю 75250 грн.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 44 529 грн., розірвано кредитний договір від 10.08.2007 року та припинено іпотеку на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 (а.с.8).

Вищевказані транспортні засоби ОСОБА_5 передав представнику ПАТ КБ «ПриватБанк», про що свідчать акти від 19.08.2011 року (а.с.34,35).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, на виконання рішення Рожнятівського районного суду від 13.05.2010 року ОСОБА_3 сплачено на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» 41 211 грн.42 коп., що підтверджується квитанціями від 23.08.2011 року (а.с.36).

За даними виписки про рух коштів ОСОБА_2 на зарплатній картці НОМЕР_1 з 31.05.2011 року по 03.04.2012 року, у період з 03.06.2011 року по 03.08.2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» списав з зарплатної картки поручителя ОСОБА_2 5273 грн. 31 коп. для погашення заборгованості за кредитним договором від 10.08.2007 року (а.с.11).

Також судом встановлено, що у період з 02.09.2011 року по 02.04.2012 року з зарплатної карточки ОСОБА_2 банком було списано 7 469 грн.18 коп. (а.с.11).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не у повному обсязі виконали кредитні зобов'язання на підставі рішення Рожнятівського районного суду від 13.05.2010 року, оскільки на момент подачі банком до суду з позову про звернення стягнення заборгованість за кредитним договором становила 423 192 грн.44 коп., тобто більше ніж вартість переданого боржниками заставного майна разом із сплаченою сумою 46 484грн.73 коп.

Однак, такі доводи апелянта не відповідають фактичним обставинам справи .

Так, відповідно ч 3. ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з рішення Рожнятівського районного суду від 13.05.2010 року, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 01.06.2009 року визначив заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором від 10.08.2007 року у розмірі 34 879,51 євро (а.с.8,зворот).

Рішенням суду також було встановлено, що відповідно до курсу НБУ заборгованість ОСОБА_3 за від'ємної вартості оцінених заставних транспортних засобів на момент ухвалення рішення становить 44 529 грн. (а.с.9).

Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Оскільки рішенням Рожнятівського районного суду від 13.05.2010 року кредитний договір від 10.08.2007 року було розірвано, то з огляду на правові наслідки, визначені частиною 2 статті 653 ЦК України, подальше нарахування банком заборгованості за цим договором та заявлення боргу станом на 01.07.2015 року у розмірі 28 771,99 євро (676 171 грн. 76 коп.), а також списання із зарплатної карточки ОСОБА_2 є безпідставними.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта щодо чинності договору поруки, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2

Відповідно до ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Колегія суддів погоджується також з рішенням суду першої інстанції в частині повернення позивачам правовстановлюючих документів на предмет іпотеки.

Відповідно до п.37 договору іпотеки від 10.08.2007 року, оригінали правовстановлюючих документів іпотекодавця на предмет іпотеки знаходяться на відповідальному збереженні іпотекодержателя до моменту повного виконання зобов'язань по кредитному договору та всім додатковим договорах до нього (а.с.14, зворот).

В силу рішення суду від 13.05.2010 року підстави для збереження та подальшого утримання правовстановлюючих документів на предмет іпотеки у іпотекодержавтеля відсутні.

Разом із тим, помилковим є висновок суду в частині задоволення вимоги про припинення обтяження нерухомого майна (предмета іпотеки).

Згідно п.п.71,78 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013, № 868, державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки.

Державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону.

Пунктом 5.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012, № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

За змістом ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Отже, чинним законодавством визначено спеціальний порядок і підстави зняття заборони відчуження предмета іпотеки (припинення обтяження). Зокрема однією із підстав є наявність відповідного судового рішення.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 13.05.2010 року іпотеку на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 припинено, що є підставою для припинення обтяження вказаного нерухомого майна шляхом проходження іпотекодавцем процедури, визначеної Законом.

Однак суд першої інстанції на зазначені обставини та положення законодавства не звернув уваги та дійшов передчасного висновку про задоволення позову ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в частині припинення обтяження нерухомого майна.

З наведених підстав рішення суду в цій частині слід скасувати та ухвалити нове рішення.

В решті рішення суду є законним та обґрунтованим. Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про підставність позовних вимог , а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги в повному обсязі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313,314,316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду від 21 вересня 2015 року скасувати в частині задоволення вимоги про припинення обтяження нерухомого майна та в цій частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про припинення обтяження нерухомого майна нежитлового приміщення , загальною площею 94,1кв.м. , яке розташоване по АДРЕСА_1 що було обтяжене забороною 10.08.2007року у реєстрі за № Д 265 приватним нотаріусом Присяжнюк С.М. Рожнятівського районного нотаріального округу відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Соколовський В.М.

Беркій О.Ю.