Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

Установив:

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалася на те вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 березня 2012 року за НОМЕР_2. Відповідачка по справі, ОСОБА_2, далекий родич позивачки. Позивачка в позовних вимогах зазначила, що в 2012 році ОСОБА_2 звернулась до неї з проханням посилитись в її квартирі та зареєструватися в ній, оскільки це потрібно для майбутнього працевлаштування в м. Одесі. 05 липня 2012 року позивачка зареєструвала ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1. Після того, як ОСОБА_2 зареєструвалась в квартирі, вона перестала спілкуватись з ОСОБА_1, в квартиру не вселилась, жодного дня в ній не проживала, жодних її речей в квартирі немає.

Позивачка вважає, що не проживаючи на спірній жилій площі, не маючи ніякого відношення до неї, не несучи ніяких витрат на утримання жилої площі, відповідачка ОСОБА_2 втратила право користування нею. Також позивачка зазначила, що наявність реєстрації ОСОБА_2 в даній квартирі, змушує її сплачувати більшу плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, що ставить її в складне матеріальне положення.

Позивачка в судове засідання з'явилась, підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не прибула. про розгляд справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не сповістила, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не зверталась. (а.с. 26,27).

Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача, ОСОБА_2

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав позивачку, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1. Право власності ОСОБА_1 на вищевказану квартиру підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 26 березня 2012 року за НОМЕР_2 та Витягом про державну реєстрацію прав на квартиру НОМЕР_1 від 06.06.2012 року. (а.с.4,5).

У вказаній квартирі значиться зареєстрована, як піднаймач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою (випискою із домової книги про склад сім'ї та реєстрації) №1452 від 13.07.2015 року, квартири за номером АДРЕСА_1. (а.с. 7).

Відповідачка по справі, ОСОБА_2 на спірній жилій площі в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, не проживає з моменту реєстрації в ній, тобто з 05 липня 2012 року. Ніякі витрати на утримання квартири вона не несе.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі, котра розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В силу статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн. сплачених позивачем при подачі до суду судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10,11,14, 57-64 , 77, 169, 157, 212- 215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку селища Новопетрівка, Великомихайлівського району Одеської області, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243,60 грн. на користь ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя