З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/427/16-ц
Провадження №2/377/231/16
28 липня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Щуковській А.М.,
третьої особи ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_1, про визнання особою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
22 червня 2016 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить визнати відповідача особою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та третя особа є єдиними власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2. 1 лютого 2013 року в квартирі був зареєстрований відповідач ОСОБА_3, з яким ОСОБА_1 знаходилась в офіційному шлюбі. З 10 квітня 2015 року відповідач в зазначеній квартирі не проживає. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 13 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили 28 листопада 2014 року, шлюб між відповідачем та третьою особою ОСОБА_1 було розірвано. Оскільки будь-якої домовленості між позивачем, третьою особою та відповідачем з приводу збереження його права користування квартирою за час відсутності у них не було, то відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2.
Ухвалою суду від 8 липня 2016 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено на стороні позивача ОСОБА_4.
Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи за правилами ч. 5 ст. 74 ЦПК України був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надав. Тому за згодою позивача суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України.
ОСОБА_1, третя особа у справі, вимоги позивача підтримала і просила їх задовольнити. Суду пояснила, що вона та позивач є єдиними власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3. Відповідач, який є її колишнім чоловіком, був зареєстрований за їх згодою у спірній квартирі. Після розірвання шлюбу з 10 квітня 2015 року не проживає у їхній квартирі без поважних причин, оскільки ні вона, ні позивач перешкод у користуванні йому квартирою не чинили.
Свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона є сусідкою ОСОБА_2 та ОСОБА_1, тому буває в них в квартирі. Більше року в квартирі, де проживають позивач та третя особа, не проживає відповідач, який є колишнім чоловіком третьої особи.
Свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона проживає по-сусідству з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і часто буває у них вдома. Більше одного року вона не бачила в їхній квартирі відповідача, в квартирі відсутні також його речі. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не чинили йому перешкоди у користуванні квартирою.
Вислухавши пояснення третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі розпорядження № 79-пр від 15.02.1995 року генерального директора ДСП «Чорнобильська АЕС», ОСОБА_2 та ОСОБА_7 отримали у приватну спільну сумісну власність жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджено свідоцтвом про право власності, копія якого долучена до матеріалів справи. Право спільної сумісної власності на вищевказане жиле приміщення було зареєстроване 19.04.1995 року в Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації (а. с. 8).
Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_3, відповідач у справі, та ОСОБА_7, третя особа у справі, зареєстрували шлюб 16.08.2007 року у центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 2225. Після реєстрації шлюбу третя особа змінила прізвище на ОСОБА_3(а.с. 9).
Заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 13.10.2014 року, яке набрало законної сили 28.11.2014 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.52) .
Згідно довідки КП ЖКЦ № 567 від 17.06.2016 року за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані, крім позивача, та ОСОБА_1, третьої особи у справі, також ОСОБА_3 відповідач(а.с. 5).
Як вбачається з пояснень ОСОБА_1, третьої особи у справі, відповідач з 10 квітня 2015 року не проживає у спірній квартирі з 10 квітня 2015 року.
Факт не проживання відповідача у спірному жилому приміщенні з 10 квітня 2015 року підтверджено показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_6.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися власністю на свій розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено дослідженими доказами в судовому засіданні, відповідач, як колишній член сімї власника ОСОБА_1, відсутній з 10 квітня 2015 року, тобто більше року, без поважних причин в квартирі за адресою: АДРЕСА_2.
Враховуючи те, що відповідач відсутній в квартирі більше року без поважних причин, будь-якої домовленості між позивачем, третьою особою та відповідачем з приводу збереження його права користування на час його відсутності в них не було, а законом інше не визначено, то є достатні підстави для визнання відповідача особою, що втратила право користування цією квартирою.
За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК України,-

Визнати ОСОБА_3 особою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повне рішення виготовлено 29 липня 2016 року.
Суддя Н. Ф. Теремецька