У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2016 р. м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення компенсації вартості частки квартири,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що вони є власниками по 1/8 частини квартири АДРЕСА_1. Інші 5/8 частини квартири належить відповідачу ОСОБА_5

Оскільки виділ належної їм частки вказаної квартири технічно неможливий, а позивачі позбавлені права розпорядитися своєю власністю на власний розсуд, на підставі ст. 364 ЦК України просили стягнути з відповідачки грошову компенсацію вартості частки зазначеної квартири.

При цьому позивачі зазначали, що згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення порядку користування жилим будинком та земельною ділянкою, відсутні варіанти виділення спірної квартири. Зазначеним висновком визначена ринкова вартість частини домоволодіння НОМЕР_1, квартири НОМЕР_2 разом з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, яка складає 246 384,00 грн.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 06 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, на кожного окремо, по 30 798,05 грн - компенсацію вартості 1/8 частки кожного позивача квартири НОМЕР_2 будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 витрати, пов'язані з розглядом даної справи в сумі 923 грн 25 коп.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 06 жовтня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року, залишити в силі рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 06 жовтня 2015 року.

Вивчивши касаційну скаргу, ознайомившись із змістом судових рішень, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи. Скаржник у касацій ній скарзі не зазначає, яка норма матеріального права неправильно застосована до спірних правовідносин. Фактично касаційна скарга зводиться до переоцінки доказів по справі.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що виділ належної частки із квартири технічно не можливий, спільне користування з позивачем також не можливе, позивачі обмежені реально володіти та розпоряджатися зазначеним майном.

При цьому суд першої інстанції не послався на доказі, які б підтверджували встановлені обставини.

Стягуючи суму компенсації суд першої інстанції взяв до уваги висновок експертів з іншої справи між тими ж сторонами щодо іншого предмета спору, і у якому зазначена сума вартості всієї квартири. Позивач ОСОБА_2 відмовився від про ведення по зазначеній справі інженерно-технічної експертизи.

Скасовуючи рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 06 жовтня 2015 року та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, керуючись положеннями ст.ст.316, 317, 376, 364 ЦК України, застосовуючи практику Верховного Суду України по аналогічним спорам, виходив з того, що позивачами не ставилося питання про припинення права власності на частку домоволодіння, не зазначено які саме права їх порушуються, не довели, а судом першої інстанції не встановлена, дійсна вартість частки квартири на час ухвалення рішення, не встановлено матеріальної можливості виплати компенсації, питання про припинення права власності частки квартири позивачами не заявлялося.

Суд апеляційної інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин, які виникли між сторонами, надали правомірну оцінку доказам по справі, вірно застосували норму матеріального права, яка застосовується до спірних правовідносин та обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні позову.

Посилання у касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції послався на самовільні побудови, що не було предметом спору, є безпідставними, оскільки позивачі просили стягнути суму компенсації за частку квартири, встановлену висновком судової будівельно-технічної експертизи у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення порядку користування жилим будинком та земельною ділянкою, згідно якого вартість домоволодіння НОМЕР_1,квартири НОМЕР_2 разом з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, яка складає 246 384,00 грн.

Частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Саме із таких висновків виходив суд апеляційної інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

При вирішенні справ про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, крім вказаної спеціальної норми суду слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-214цс14.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо поданні доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ( стаття 10 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі ( стаття 11 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ч.4 п.5 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я О.В.Попович