Номер провадження: 22-ц/785/160/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненко В.І.., ОСОБА_2

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа Липецька сільська рада Котовського району Одеської області про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_5, третя особа Липецька сільська рада Котовського району Одеської області про визнання права власності посилаючись на те, що з 16 квітня 1983 року по 30 листопада 2012 року перебувала у шлюбі з відповідачем.

З 1984 року сторони проживають у житловому будинку, що розташований за адресою: вул. Одеська, 15, с. Липецьке, Котовський район, Одеська область. Вказаний будинок належав матері позивачки.

1986 року матір позивачки померла, будинок успадкувала позивачка та 20 липня 2015 року виконавчим комітетом Липецької сільської ради Котовського району Одеської області було видано свідоцтво про право власності на вказаний будинок. Проте, відповідачем не визнається її право власності на будинок.

ОСОБА_3 просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Одеська, 15, с. Липецьке, Котовський район, Одеська область.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено у повному обсязі.

Вважаючи рішення суду незаконним представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що 16 квітня 1983 року ОСОБА_3 (Гінцар) та ОСОБА_5 уклали шлюб, зареєстрований Липецькою сільською радою Котовського району Одеської області, актовий запис №14.

20 липня 2005 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Одеська, 15, с. Липецьке, Котовський район, Одеська область.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 30 листопада 2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано, рішення суду набрало законної сили 11 грудня 2012 року.

Висновки суду підтверджені матеріалами справи.

Як на підставу позовних вимог позивачка посилалась на ст.ст. 328, 392 ЦК України, а також на те, що відповідач не визнає її право власності на вказаний будинок та чинить їй перешкоди у його користуванні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його праві власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до приписів п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" вказано, що з урахуванням положення частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до ч. З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачкою при зверненні до суду не додано доказів порушення, невизнання або оспорювання її прав відповідачем, а також наслідків такого порушення. Не здобуто таких доказів в ході судового засідання.

За відсутності доказів оспорювання чи невизнання відповідачем права власності на спірне майно відсутні і підстави для визнання права власності на це майно на підставі ст.392 ЦК України.

Суд обґрунтовано вважав, що позивачкою не вірно обрано спосіб захисту свого права, та їй необхідно звернутись з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим будинком.

Суд правильно дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неправильне визначення судом спірних правовідносин, неправильну їх правову оцінку, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.І. Сватаненко

ОСОБА_2