Справа № 667/8228/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 р. м. Херсон

Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Черниш О.Л.

при секретарі Зваді О.М.

за участю представника скаржника ОСОБА_1, представника відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління у м. Херсоні ОСОБА_2, представника стягувача ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Дісплей-Плюс» на дії посадових осіб органу головного державної виконавчої служби

в с т а н о в и в

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дісплей-Плюс» звернулося із скаргою на дії посадових осіб органу державної виконавчої влади, а саме: просить зобовязати відділ державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції міста Херсона зняти арешт з майна товариства з обмеженою відповідальністю «Дисплей-Плюс»: нежитлові приміщення №№1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16,17,19,20,21,22,27,28,29,30,31 приміщення І загальною площею 538,1кв.м. У судовому засіданні представник скаржника уточнив, що вказані приміщення знаходяться, що знаходяться за адресою: м. Херсон, Бериславське шосе.

На обґрунтування скарги заявник зазначив такі обставини:

У провадженні субєкта оскарження перебуває виконавче провадження №46725591 щодо стягнення солідарно з боржника -1(ОСОБА_5) та скаржника (ТОВ «Дісплей-Плюс») на користь стягувача за судовим рішенням №667/1645/14-ц Комсомольського районного суду м. Херсона.

16 липня 2015 року Комсомольським районним судом постановлена ухвала №667/5058/15-ц, якою надано боржнику-1 розстрочку у виконанні вищезазначеного судового рішення.

Боржник -1 належним чином виконує умови розстрочки, що підтверджується відповідними квитанціями про сплату обумовлених платежів. Крім того, у відповідності до іпотечного договору від 1 квітня 2008року №2019 боржник-1 передав в іпотеку Стягувачу нежитлові приміщення задля забезпечення прав стягувача за кредитним договором, що був предметом розгляду у справі №667/1645/14-ц.

За змістом пункту 15 вказаного іпотечного договору вартість майна, переданого в заставу, визначена експертним шляхом його оцінки розміром у 2951870 гривень. Ця вартість іпотечного майна значно перевищує суму боргу Скаржника за виконавчим провадженням №46725591.

Скаржник є солідарним боржником за судовим рішенням №667/1645/14-ц.

Субєкт оскарження в рамках відкритого виконавчого провадження наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно Скаржника, яке за своєю сукупною вартістю перевищує заборгованість Боржника-1 за судовим рішенням.

1 жовтня 2015 року Скаржник звернувся до субєкта оскарження із заявою про зняття арешту з частини майна, але у задоволенні заяви було відмовлено.

Скаржник вважає, що відмова є незаконною, такою, що обмежує право Скаржника вільно розпоряджатися власним майном з огляду на наступне:

Відповідно до приписів частини першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

За змістом частини пятої та шостої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

На балансі Скаржника перебувають приміщення №№ 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16,17,19,20,21,22,27,28,29,30,31приміщення І загальною площею 538,1кв.м. На вказані приміщення є покупець, завдяки якому боржник може суттєво зменшити заборгованість перед Стягувачем, але вказане майно перебуває під арештом.

У судовому засіданні представник Скаржника товариства з обмеженою відповідальністю «Дісплей-Плюс» підтримав скаргу, просив суд її задовільнити.

Представник ВДВС Суворовського управління юстиції у м. Херсоні та начальника ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні пояснив, що при відкритті провадження за виконавчим листом було накладено арешт на все майно боржників, але в межах стягнення, при цьому ні кількість майна, яке є у боржників, ні його вартість державним виконавцем не визначалася, а боржник не оскаржив постанову державного виконавця про арешт майна. При наявності невиконаного рішення суду відсутній правовий механізм зняття державним виконавцем арешту з частини майна боржника, незалежно від того, що вартість цього майна перевищує розмір боргу, наявності часткового виконання рішення суду тощо.

Представник Стягувача публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» заперечував проти задоволення скарги. В обґрунтування своїх заперечень пояснив, що на сьогодні борг за рішенням суду перед банком не погашено, і накладення арешту на все майно боржника є гарантією виконання рішення суду про стягнення коштів на користь банку.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді скарги, суд встановив, що у відділі державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження №46725591 про стягнення солідарно із ОСОБА_5 та товариства з обмеженою відповідальністю «Дісплей-Плюс» на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 банк аваль» заборгованості за кредитним договором у сумі 195928.35 доларів США, що за курсом НБУ на 26.02.2014року дорівнює 1846996.96гривень.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_6 від 05.03.2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику товариству з обмеженою відповідальністю «Дісплей-Плюс» в межах суми звернення стягнення 1846996,96грн. і заборонено здійснювати відчуження майна лише в межах боргу.

Згідно ч.1 ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до п.6 цієї норми стягнення на майно боржника може бути звернуто лише у рамках суми боргу. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до п.3 ст.57 постановою про арешт майна боржника може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, та застосованих державними виконавцями штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

При накладенні арешту на все майно боржника державним виконавцем не визначався обсяг майна, належного боржнику, не визначалася його вартість, для того, щоб накласти арешт у відповідності із зазначеними нормами, тобто у розмірі і обсягу, необхідному для виконання виконавчого документу.

Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 16 липня 2015 року боржнику ОСОБА_5 було розстрочено виконання рішення Комсомольського районного суду м. Херсона у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 банк Аваль» до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Дісплей-Плюс» про стягнення заборгованості за кредитним договором строком на 12 місяців, встановлено ОСОБА_5 обовязковий щомісячний платіж у 133916,42грн.

На час розгляду скарги ОСОБА_5 частина боргу за рішенням суду сплачена у порядку, встановленого ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона про розстрочку виконання рішення суду, тобто заборгованість зменшилася.

У жовтні 2015 року один із боржників ТОВ «Дісплей-Плюс» звернулося із заявою до начальника ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні про зупинення виконавчого провадження та зняття арешту з майна у вищезазначеному виконавчому провадженні, проте листом від 04.10 2015 року у задоволенні заяви було відмовлено. На обґрунтування відмови у знятті арешту з майна начальник ВДВС послався тільки на «відсутність підстав, передбачених чинним законодавством України для зняття арешту з майна боржника», інших доводів щодо неможливості зняття арешту з майна ТОВ «Дісплей Плюс» не вказав.

У судовому засіданні представник скаржника в обґрунтування законності вимог скаржника щодо можливості зняття арешту посилався на те, що вартість майна, на яке накладено арешт у виконавчому провадженні, є значно більшою за суму боргу за рішенням суду, частина якого вже сплачена солідарним боржником ОСОБА_5 Крім того, за кредитним договором, за яким погашається борг за рішенням суду, в іпотеку передано нерухоме майно ОСОБА_5, вартість якого значно перевищує суму стягнена за рішенням суду, що підтверджується висновками оцінювача про вартість обєкта оцінки, згідно якого вартість нерухомого майна боржника за адресою: м. Херсон, вул. Робоча,66, складає 2570423 гривні ( а.с.29).

Доводи скаржника про значно більшу вартість арештованого майна за суму стягнення за рішенням суду не було спростовані у судовому засіданні, тоді як тягар доведення, що сума боргу відповідає вартості арештованого майна, відповідно до ч.6 ст.152, ч.3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», лежить на органі виконавчої служби, оскільки згідно приписам вказаних норм Закону державний виконавець має право накласти арешт на майно боржника тільки у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, та застосованих державними виконавцями штрафів.

Згідно змісту постанови про арешт майна державним виконавцем зроблено припущення, що вартість арештованого майна боржника перевищує суму стягнення, оскільки ним вказано про накладення арешту на майно в межах стягнення, а вартість майна не визначена.

Вказані обставини дають підстави для висновку, що вартість майна, яке скаржник просить звільнити з-під арешту, знаходиться поза межами суми стягнення, а відповідно порушуються права скаржника як власника на вільне розпорядження належним йому майном, і вказані порушення мають бути усунені шляхом звільнення майна з-під арешту.

Представник стягувача, заперечуючи проти скарги боржника, вказував на те, що боржник повинен довести, що у нього є покупець на майно.

Суд не приймає доводи представника стягувача, оскільки на боржнику, як на власнику, не лежить тягар доведення права розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд.

Оскільки не були спростовані докази скаржника, що вартість іншого майна боржників у виконавчому провадженні без урахування майна, розташованого по Бериславському шосе, є меншою за суму стягнення, то суд приходить до висновку, що вказане майно має бути звільнене з-під арешту, оскільки перебування майна під арештом суперечить меті накладення арешту на майно, визначеної законом ч.6 ст.52, ч.3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням обставини, викладених у мотивувальній частині, майно скаржника, розташоване по Бериславському шосе у м. Херсоні підлягає звільненню.

Відповідно дол. ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відмову у знятті арешту з частини майна боржника не можна вважати неправомірною, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» не покладає на державного виконавця чи іншу посадову особу ВДВС прямого обовязку зняття арешту через перевищення суми вартості арештованого майна сумі стягнення, а згідно ст.19 Конституції України посадові особи органів державної влади зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державний виконавець, який наклав арешт на майно, на сьогодні не працює, але ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок зняття арешту з майна в разі ухвалення судом рішення про звільнення майна з-під арешту, а тому суд вважає за необхідне зобовязати ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні звільнити майно боржника з-під арешту, а виконавчий орган самостійно визначиться з його виконанням.

Керуючись ст.ст.ст.383-387, п.1 ч.1 ст.208, ст.209 ЦПК України, ч. 6 ст.52, ч.3 ст.57 , ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в

Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Дісплей-Плюс» на дії посадових осіб органу головного державної виконавчої служби задовольнити.

Зобовязати відділ державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні звільнити з-під арешту майно товариства з обмеженою відповідальністю «Дісплей-Плюс», а саме: нежитлові приміщення №№ 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16,17,19,20,21,22,27,28,29,30,31, приміщення І загальною площею 538,1кв.м., що знаходяться за адресою: м. Херсон, Бериславське шосе.

На ухвалу протягом пяти днів з дня її проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Черниш О.Л.