Справа № 381/3717/15-ц Головуючий у І інстанції Ковалевська Л. М.
Провадження № 22-ц/780/424/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 25.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення права користування чужою земельною ділянкою (земельного сервітуту), -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_7 про встановлення права користування чужою земельною ділянкою (земельного сервітуту).

В обґрунтування позову зазначали, що рішенням суду від 24.02.2010 року було вирішено виділити в користування співвласників земельної ділянки ОСОБА_7 та ОСОБА_5 частину присадибної ділянки №20 по вул. С. Лазо в м. Фастові, яка дорівнює 101,40 кв.м. у спільне користування.

Позивачі вказували, що раніше лише вони використовували цю частину земельної ділянки, а станом на день подачі позову до суду позивачі не мають можливості встановлення будівельних риштувань та складання будівельних матеріалів з метою ремонту будівель і споруд, так як ця ділянка виділена в спільне користування з відповідачкою по справі -ОСОБА_7

Просили встановити за ОСОБА_5 право земельного сервітуту на постійне та безоплатне користування спільною земельною ділянкою розташованою по вул. Лазо, 20 у м. Фастові для обслуговування будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту на відстані не менше 1 метра відповідно до встановлених державних будівельних норм відступивши від 1/10 частини житлового будинку та господарської споруди: зливної яма, а також просили встановити за ОСОБА_6 право земельного сервітуту на вказану земельну ділянку для обслуговування будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту на відстані не менше 1 метра відповідно до встановлених державних будівельних норм відступивши від 4/5 частини житлового будинку та господарської споруди: сараю. Вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Фастівського міського суду Київської області від 02 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити їх вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд обґрунтовував свої висновки тим, що земельний сервітут визначений, як право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою, а оскільки земельна ділянка, щодо якої позивачі просять встановити сервітут не належить відповідачу на праві особистої власності, а є об»єктом спільного користування, як позивачів так і відповідачів, то відсутні правові підстави для задоволення поданого позову.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно статей 98-99 ЗК України та статей 395,401-403 ЦК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення в тому числі сервітуту на право проходу. Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом вказаних норм, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що 24 лютого 2010 року рішенням Фастівського міськрайонного суду в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про поділ в натурі присадибної земельної ділянки було виділено в загальне користування співвласникам земельної ділянки ОСОБА_7 та ОСОБА_5 частину присадибної земельної ділянки №20 по вул.С.Лазо в м.Фастові в певних межах, площа ділянки, яка виділяється в спільне користування сторін становить 101,40 кв.м.

Дане рішення було оскаржено ОСОБА_5, проте ухвалою апеляційного суду Київської області від 14.07.2010 року залишено без змін.

13 лютого 2014 року Фастівським міськрайонним судом було ухвалене рішення по справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, яким в задоволенні позову було відмовлено.

Дане рішення було оскаржено ОСОБА_5, проте ухвалою апеляційного суду Київської області від 01.04.2014 року залишено без змін.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків, що підстави для захисту прав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шляхом встановлення земельного сервітуту відсутні, оскільки право ОСОБА_5 на користування спірною земельною ділянкою встановлено рішенням Фастівського міськрайонного суду від 24 лютого 2010 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про поділ в натурі присадибної земельної ділянки і додаткового визнання шляхом встановлення земельного сервітуту не потребують, оскільки дана земельна ділянка по відношенню до позивачки не є чужою, а вже перебуває у її користуванні.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_6 про встановлення йому земельного сервітуту, як співвласнику будинковолодіння, то ним не надано жодного належного та допустимого доказу, що його право користування спірною земельною ділянкою не може бути задоволене іншим способом, оскільки з будь-якими позовами, щодо виділення йому в натурі частини земельної ділянки, яка б відповідала його частці у праві власності на будівлі та споруди ним ніколи не пред»являлося.

Отже, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для встановлення позивачам постійного земельного сервітуту необґрунтовані та безпідставні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Фастівського міського суду Київської області від 02 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.М.Верланов

ОСОБА_3