Справа № 361/5796/15-ц
Провадження № 2/361/159/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 січня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Сахнюк А.С., Латенко Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,

установив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, суми з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення і три процента річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Позивач зазначала, що вона працює приватним підприємцем за адресою: Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, 10 (павільон) і 12 серпня 2014 року прийняла на роботу з випробувальним терміном відповідача ОСОБА_2, відповідно до розпорядження від 12 серпня 2014 року, де вказане застереження про матеріальну відповідальність продавця за збереження товару та реалізованими коштами від продажу товару. Відповідач з розпорядженням ознайомлена, про що свідчить її особистий підпис. На підставі цього розпорядження було укладено трудовий договір від 12 серпня 2014 року і відповідач почала працювати продавцем у вищезазначеному павільоні.

31 серпня 2014 року позивачем була проведена ревізія, в результаті якої виявлено недостачу товару та грошових коштів на загальну суму 11 500 грн. Відповідач із зазначеною сумою недостачі погодилася, повідомила, що використала ці кошти для власних потреб і зобовязується грошові кошти в сумі 11 500 грн. повернути до 01 вересня 2015 року, про що було складено дві розписки.

В якості забезпечення відповідач залишила позивачу наступні речі: паспорт та довідку про отримання ідентифікаційного номеру, телевізор, телефон, золоту та срібну прикраси.

Однак у строк виконання договору, відповідач позику не повернула, на прохання позивача добровільно сплатити борг ніяким чином не відреагувала. Речі, залишені відповідачем в якості забезпечення договору позики, позивачем зберігаються.

Станом на 12 серпня 2015 року відповідач суму боргу не повернула, чим порушила взяті на себе зобовязання.

Відповідно до проведених розрахунків, сума, яку відповідач зобовязана сплатити на користь позивача, станом на вересень 2014 року становить 11 833,50 грн.; (11 500 грн. х 102,4 = 11 777 грн. (індекс інфляції за жовтень 2014 року) + (індекс інфляції за листопад 2014 року) х 101,9 = 11 718,50 грн. (індекс інфляції за грудень 2014 року) х 103 = 11 845 грн.; (індекс інфляції за січень 2015 року) х 103,1 = 11 856,50 грн.; (індекс інфляції за лютий 2015 року) х 105,3 = 12 109,50 грн.; (індекс інфляції за березень 2015 року) х 110,8 = 12 684,50 грн.; (індекс інфляції за квітень 2015 року) х 114 = 13 110 грн.; (індекс інфляції за травень 2015 року) х 102,2 = 11 753 грн.; (індекс інфляції за червень 2015 року) х 100,4 = 11 546 грн.; (індекс інфляції за липень 2015 року) х 0 = 11 500 грн. Всього сума інфляції склала 4 421 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути із відповідача суму боргу в розмірі 11 500 грн., суму з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 4 421 грн., три процента річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 345 грн..

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд про їх задоволення.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення в газеті «Урядовий курєр» №7 (5627) від 14 січня 2016 року.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження про прийняття на роботу з випробувальним терміном від 12 серпня 2014 року було укладено трудовий договір від 12 серпня 2014 року між фізичною особою-підприємцем позивачем ОСОБА_1 та найманим працівником відповідачем ОСОБА_2 (а.с.9-10).

Згідно розпорядження про прийняття на роботу з випробувальним терміном від 12 серпня 2014 року на продавця ОСОБА_2 покладено матеріальну відповідальність за збереження товару та реалізованими коштами від продажу товару. Відповідач з розпорядженням ознайомлена, про що свідчить її особистий підпис (а.с.9).

Відповідно акту ревізії ФОП ОСОБА_1 від 31 серпня 2014 року, за результатами проведеної ревізії товару та грошових коштів в павільоні за адресою: Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, 10, було виявлено недостачу товару та грошових коштів на загальну суму 11 500 грн., відповідач ОСОБА_2 із зазначеною сумою недостачі погодилася (а.с.11).

Згідно розписки від 30 серпня 2014 року відповідач ОСОБА_2 отримав в борг від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5500 грн. та зобовязалася повернути їх в строк до 04 вересня 2014 року (а.с.13).

Відповідно розписки від 31 серпня 2014 року відповідач ОСОБА_2 отримав в борг від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 6000 грн. та зобовязалася повернути їх в строк до 01 вересня 2014 року до 18 год. 00 хв. (а.с.12).

Таким чином суд приходить до переконання, що між сторонами дійсно мали місце правовідносини, до яких можуть застосовуватись положення передбачені ст. 1046-1049 ЦК України.

Так, відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На день подання позовної заяви до суду, кошти відповідачем ОСОБА_2 повернуті не були.

Розрахунок збитків з урахуванням індексу інфляції, відповідно до рекомендацій відносно порядку застосування індексу інфляції при розгляді судових справ лист ВСУ №62-97 від 03 квітня 1997 року, складає: індекс інфляції станом на вересень 2014 року становить 11 833,50 грн.; (11 500 грн. х 102,4 = 11 777 грн. (індекс інфляції за жовтень 2014 року) + (індекс інфляції за листопад 2014 року) х 101,9 = 11 718,50 грн. (індекс інфляції за грудень 2014 року) х 103 = 11 845 грн.; (індекс інфляції за січень 2015 року) х 103,1 = 11 856,50 грн.; (індекс інфляції за лютий 2015 року) х 105,3 = 12 109,50 грн.; (індекс інфляції за березень 2015 року) х 110,8 = 12 684,50 грн.; (індекс інфляції за квітень 2015 року) х 114 = 13 110 грн.; (індекс інфляції за травень 2015 року) х 102,2 = 11 753 грн.; (індекс інфляції за червень 2015 року) х 100,4 = 11 546 грн.; (індекс інфляції за липень 2015 року) х 0 = 11 500 грн.

Всього сума з урахуванням індексу інфляції склала 4 421 грн.

Таким чином збитки від інфляції за період з 01 вересня 2014 року по 01 серпня 2015 року склали 4 421 грн.

Розрахунок 3% річних складає: сума боргу (11500 грн.) х відсоткову ставку (3,00%) / 100% / 365 днів х 334 днів = 345 грн.

Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.ст. 625, 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити три проценти річних від простроченої суми.

Таким чином, стягненню із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню кошти на загальну суму в розмірі 16 266 грн., з яких: 11 500 грн. сума боргу; 345 грн. 3% річних за період з 01 вересня 204 року по 01 серпня 2015 року, 4 421 грн. сума з урахуванням індексу інфляції за період з 01 вересня 2014 року по 01 серпня 2015 року.

Керуючись ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн..

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 79 ЦПК України, до судових витрат відносяться також витрати за подання оголошення в газету. Позивач понесла такі витрати за подання оголошення про розгляд судом цивільної справи в газету «Урядовий курєр» у розмірі 420 грн., що підтверджується рахунком №65 від 5 січня 2016 року та квитанцією №ПН1761 від 11 січня 2016 року.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.11, 526, ч.ч.2,3 ст.625, ст.ст. 1046-1049, 1050 ЦК України, ст.ст.3, 10, 57, 60, 61, 79, 88, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, борг в розмірі 11 500 (одинадцять тисяч пятсот) грн., 3% річних за невиконання грошового зобовязання за період з 01 вересня 204 року по 01 серпня 2015 року в розмір 345 (триста сорок пять) грн., суму з урахуванням індексу інфляції за період з 01 вересня 204 року по 01 серпня 2015 року в розмірі 4 421 (чотири тисячі чотириста двадцять одна) грн..

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. та витрати за подання оголошення в газету в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн..

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано потягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області.

Суддя В. С. Сердинський