У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., МазурЛ.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні квартирою, вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який у подальшому уточнив і просив вселити його у квартиру АДРЕСА_1 усунути перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні ним квартирою АДРЕСА_1; зобов'язати відповідачів не перешкоджати йому у доступі до цієї квартири та надати ключі від неї; встановити наступний порядок володіння та користування квартирою АДРЕСА_1, а саме надати у володіння та користування йому: житлову кімнату під літ. 1-4 площею 16,40 кв. м., згідно з технічним паспортом; службові приміщення квартири - коридор під літ. 1-1 площею 9,40 кв. м., кухню під літ. 1-2 площею 13,90 кв. м., комірку під літ. 1-3 площею 0,8 кв. м., туалет під літ. 1-5 площею 1,0 кв. м., ванну під літ. 1-6 площею 3,7 кв. м. - залишити у спільному користуванні всіх співвласників квартири - його, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Позивач посилався на те, що відповідно до рішення апеляційного суду Львівської області від 18 вересня 2013 року він є власником 1/3 частини у спірній квартирі. Крім нього, співвласниками даної квартири є відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7, яким належить по 1/3 частині у даній квартирі. Однак незважаючи на те, що йому на праві власності належить частка у спірній квартирі, відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні нею, у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права, щодо можливості володіння, користування та розпорядження квартирою.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не чинити перешкоди у володінні та користуванні квартирою АДРЕСА_1, забезпечивши доступ до квартири та вселення ОСОБА_4 у спірну квартиру. Встановлено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1: виділено у користування ОСОБА_4 житлову кімнату під літ. 1-4 площею 16,40 кв. м., згідно з технічним паспортом; кімнати площами 16,3 кв. м., 21,0 кв. м., 15,5 кв. м. - залишено у користуванні ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7; службові приміщення квартири - коридор під літ. 1-1 площею 9,40 кв. м., кухню під літ. 1-2 площею 13,90 кв. м., комірку під літ. 1-3 площею 0,8 кв. м., туалет під літ. 1-5 площею 1,0 кв. м., ванну під літ. 1-6 площею 3,7 кв. м. - залишено у спільному користуванні всіх співвласників квартири -ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідності до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Під час розгляду справи судами правильно було встановлено, що позивач є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 в якій проживає з 2000 року та в ній зареєстрований, квартира складається із чотирьох житлових кімнат житловою площею 69,2 кв. м. Належними і допустимими доказами у справі, яким суди у відповідності до ст. ст. 60, 212, 303, 315 ЦПК України надали правильну оцінку, доведено, що відповідачі, як співвласники у спільній частковій власності на квартиру, чинять позивачу перешкоди у користуванні нею, чим порушують його житлові права та не бажають укладати угоду про порядок користування квартирою.

Встановивши ці обставини у справі, суди з урахуванням вищезазначених положень закону, дійшли обґрунтованого висновку про підставність і доведеність заявлених ОСОБА_4 позовних вимог.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
Л.М. Мазур В.А. Нагорняк

Колегія суддів: