Справа № 202/9175/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 січня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.,

при секретарі - Коломоєць Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 у грудні 2015 року звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2, у якій просить суд виключити з актового запису № 702 від 19 червня 2014 року про народження ОСОБА_3, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, відомості про нього як про батька дитини.

В обґрунтування таких позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що з серпня 2014 року по січень 2015 року він та ОСОБА_2 перебували у близьких сімейних стосунках, але у зареєстрованому шлюбі не знаходилися.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 народила доньку - ОСОБА_3, про що в Книзі реєстрації актів про народження було зроблено відповідний актовий запис за № 702 від 19 червня 2014 року.

Батьком даної дитини записаний він, підтвердженням чого є свідоцтво про народження дитини - ОСОБА_3.

До недавнього часу він вважав дитину своєю донькою, проте, нещодавно, відповідачка зізналася, що, насправді, він не є біологічним батьком дівчинки.

Згідно статті 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Згідно перелічених в цій нормі статей Сімейного кодексу, що визначають походження дитини, особа записується батьком дитини, коли батьки перебувають у шлюбі між собою, у разі реєстрації повторного шлюбу з матір'ю дитини або за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, проте вони з відповідачкою жодного разу не вступали у шлюб і ніколи не були одружені.

В момент реєстрації його батьком дитини він, нажаль, не знав, що не є справжнім її батьком, а також ніколи не давав згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 Сімейного кодексу.

За таких умов він не може бути батьком ОСОБА_3, а відомості про його батьківство внесені у свідоцтво про народження дитини є такими, що не відповідають дійсності.

В судовому засіданні представник позивача підтримала пред'явлений позов та просила його задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на викладені у позовній заяві обставини.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлялася належним чином про день, місце та час судового розгляду даної справи, але у судове засідання не з'явилася. Завчасно поданою до суду письмовою заявою просила розглядати справу без її особистої присутності, оскільки через морально-етичні міркування вона не має наміру з'являтися в судові засідання. Нотаріально оформленою заявою від 07 жовтня 2015 року сповістила про визнання позовних вимог ОСОБА_1.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріли справи та надані письмові докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у місті Дніпропетровську (Україна) народилася ОСОБА_3, про що Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 19 червня 2014 року було складено актовий запис № 702 та в цей же день видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1.

У свідоцтві про народження батьками дитини ОСОБА_3 записані: у графі «батько» - ОСОБА_1 (громадянин Федеративної Республіки Німеччина), у графі «мати» - ОСОБА_2 (громадянка України).

Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що дійсно з серпня 2014 року по січень 2015 року вони з ОСОБА_2 перебували у близьких сімейних стосунках, але у зареєстрованому шлюбі не знаходилися. Під час таких стосунків відповідачка народила доньку ОСОБА_3, батьком якої записаний він. Він вважав дитину своєю донькою, проте, нещодавно, відповідачка йому зізналася, що, насправді, він не є біологічним батьком дівчинки.

За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду із вимогою про виключення з актового запису № 702 від 19 червня 2014 року про народження ОСОБА_3, складеного Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, відомостей про нього як про батька цієї дитини.

Так, статтею 136 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Отже, частина 2 зазначеної норми Закону чітко передбачає, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Підставою для задоволення позову, в цьому випадку, є доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною. Ці дані можуть бути встановлені на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Важливе значення в процесі доказування має висновок експерта. За результатами проведення судово-біологічної (генетичної) експертизи із застуванням методики генотипоскопії (аналізу ДНК) експерти можуть визначити батьківство із ймовірністю до 99,9 відсотків або дійти висновку про його виключення. Дійти висновку про виключення батьківства можливо і на підставі судово-імунологічної експертизи (експертизи крові), або судово-медичної експертизи, яка б визначила здатність особи до зачаття дитини. Однак, експертиза ДНК, на сьогодні, є найбільш ефективним доказом, що підтверджує наявність чи відсутність батьківства особи щодо дитини.

В судове засідання ані позивачем, ані його представником не було надано беззаперечних доказів відсутності кровного споріднення між ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_3. Клопотань про призначення судово-медичної експертизи, або судово-імунологічної (експертизи крові), за допомогою висновків яких суд зміг би дійти обґрунтованого висновку про виключення батьківства, заявлено під час розгляду справи не було, також як і не було надано жодних інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин.

Лише сам факт визнання відповідачкою ОСОБА_2 позовних вимог позивача ОСОБА_1, в даній справі не є достатньою умовою і підставою для задоволення позовних вимог.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачає у пункті 10, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою, так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підстави спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини.

Пунктом 11 абз. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Згідно до ст. 65 Закону України «Про міжнародне приватне право», оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження.

Отже, за встановлених в судовому засіданні обставин, у задоволенні позову слід відмовити через недоведеність відсутності кровного споріднення між позивачем, записаним батьком, і дитиною ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 208, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук