Справа № 146/616/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВЕ)

"05" січня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря Слободянюк Т.М.,

позивачів ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

третіх осіб ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

ОСОБА_7,

ОСОБА_8,

ОСОБА_9

ОСОБА_10,

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль в залі суду ухвалу Апеляційного суду Вінницької області про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до колективного підприємства «Томашпільська меблева фабрика» (далі КП «Томашпільська меблева фабрика»), за участі третіх осіб на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та інших, про визнання недійсним рішення загальних зборів співвласників колективного підприємства.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до КП «Томашпільська меблева фабрика», за участі третіх осіб на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та інших, про визнання недійсним рішення загальних зборів співвласників колективного підприємства.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07 грудня 2015 року дану цивільну справу повернуто до Томашпільського районного суду Вінницької області для належного оформлення та ухвалення додаткового рішення, в строк десять днів з моменту надходження.

Із змісту зазначеної ухвали вбачається, що судом першої інстанції не були розглянуті вимоги позивачів про визнання за співвласниками підприємства право володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм в певних часткам майном підприємства, зобовязання КП «Томашпільська меблева фабрика» провести розпаювання майна КП між співвласниками, визнання статуту КП «Томашпільська меблева фабрика» недійсним, визнання недійсним рішення зборів співвласників КП «Томашпільська меблева фабрика» від 23 травня 1996 року в частині затвердження статуту підприємства, які були доповнені в процесі судового розгляду, висновки відносно них резолютивна частина рішення суду не містить, не вирішено питання про судові витрати в цій частині.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 вважають що слід ухвалити додаткове рішення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 вважає що слід ухвалити додаткове рішення.

Представник відповідача КП «Томашпільська меблева фабрика» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти ухвалення додаткового рішення.

Треті особи ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечили проти ухвалення додаткового рішення.

Треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, вважають що слід ухвалити додаткове рішення.

Інші учасники справи в судове засідання не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України.

Розглянувши ухвалу апеляційної інстанції, вислухавши пояснення позивачів, представника позивача, представника відповідача, третіх осіб, представника третіх осіб, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи зі змісту ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за №14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі.

Так, під час розгляду справи по суті, 24 вересня 2015 року та 9 жовтня 2015 року позивачі звернулися до суду з заявами про уточнення та збільшення позовних вимог, проте судом такі позовні вимоги прийняті не були, оскільки суд вважав, що це не уточнення та збільшення позовних вимог, а зміна предмет та підстав позову. Крім того, прийняття нових позовних вимог призвело б до затягування розгляду справи та порушення строків, оскільки дана справа досить тривалий час слухалася.

В звязку з тим, що такі позовні вимоги були не прийняті, докази по зазначеним вимогам не подавалися, в судовому засіданні не досліджувалися, пояснення сторони не надавали, тому в розумінніч. 3 ст. 213, п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд не вправі ухвалити додаткове рішення щодо збільшених позовних вимог та вирішити питання про судові витрати в цій частині.

Разом з тим, враховуючи те, що 24 вересня 2015 року та 9 жовтня 2015 року у судовому засіданні позивачам було відмовлено у прийнятті нових позовних вимог, та те, що на даній стадії суд не може розглянути такі позовні вимоги по суті, оскільки докази по зазначеним вимогам не подавалися, в судовому засіданні не досліджувалися, пояснення сторони не надавали, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за співвласниками підприємства право володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм в певних часткам майном підприємства, зобовязання КП «Томашпільська меблева фабрика» провести розпаювання майна КП між співвласниками, визнання статуту КП «Томашпільська меблева фабрика» недійсним, визнання недійсним рішення зборів співвласників КП «Томашпільська меблева фабрика» від 23 травня 1996 року слід вважати не прийнятими.

При цьому суд роз»ясніє, що позивачі не позбавлені права звернутися з даними позовними вимогами через канцелярію до Томашпільського районного суду, де вони будуть зареєстровані в порядку ст.11-1 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 79, 88, 209, 213, 220 ЦПК України, Постанова Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання за співвласниками підприємства право володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм в певних часткам майном підприємства, зобовязання КП «Томашпільська меблева фабрика» провести розпаювання майна КП між співвласниками, визнання статуту КП «Томашпільська меблева фабрика» недійсним, визнання недійсним рішення зборів співвласників КП«Томашпільська меблева фабрика» від 23 травня 1996 року в частині затвердження статуту підприємства, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до колективного підприємства «Томашпільська меблева фабрика», за участі третіх осіб на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та інших, про визнання недійсним рішення загальних зборів співвласників колективного підприємства вважати не прийнятими.

Роз»яснити позивачам, що вони мають право подати позовні вимоги які не були прийняті судом, через канцелярію до Томашпільського районного суду.

Додаткове рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення, а сторонами у справі в цей же строк з часу отримання копії рішення, до Апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд.

Суддя: І.В. Скаковська