АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/340/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.В.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю представника позивача та третьої особи - ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про розірвання договору з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2015 року, -

встановила:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору дарування.

На обґрунтування позову позивач зазначив, що йому, відповідачу та третій особі на праві спільної власності належала квартира АДРЕСА_1. На підставі договору дарування від 25.03.2012 року він та його дружина, ОСОБА_4, подарували свої частки в квартирі дочці, ОСОБА_2 В грудні 2014 року йому стало відомо, що відповідач має намір продати квартиру. За таких обставин вважає, що договір дарування слід розірвати на підставі ч. 2 ст. 727 ЦК України, оскільки квартира має для нього велику немайнову цінність, а дочка вчиняє дії, які загрожують безповоротній втраті дарунку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне встановлення судом обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначив, що судом не взято до уваги ту обставину, що подарована квартира має для нього особливу немайнову цінність, оскільки він витратив багато зусиль, часу та коштів на її придбання, проведення ремонтних робіт. Суд також не врахував, що відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю визнала позовні вимоги, тому відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд зобовязаний був ухвалити рішення про задоволення позову.

В суді представник апелянта та відповідач підтримали апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення учасників процесу та перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Статтею 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини, які мають значення для справи, дав належну оцінку доказам, в результаті чого прийшов до правильного висновку про необхідність відхилення позовних вимог.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.04.1993 року, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в порядку безоплатної приватизації отримали у спільну часткову власність, в рівних частках кожному, квартиру №49, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Гастелло, 10/5.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування частини квартири від 29.03.2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подарували своїй дочці, ОСОБА_2 2/3 частини квартир №49 по вулиці Гастелло, 10/5 у м. Хмельницькому.

02.04.2012 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на вищевказану квартиру в Хмельницькому БТІ.

Відмовляючи в задоволенні позову суд, керуючись ст.ст. 10, 57, 58, 60 ЦПК України, правильно виходив з того, що справа не містить обєктивних даних на підтвердження обставин, зазначених в позовній заяві. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України в даному випадку відсутня істотна зміна обставин, оскільки намір ОСОБА_2 в 2015 році продати квартиру, яка належить їй на праві власності з 2012 року не можна вважати такою істотною зміною в розумінні Закону.

Не вбачається в даному випадку також і умов, передбачених ч. 2 ст. 727 ЦК України для розірвання договору дарування, оскільки справа не містить доказів того, що 1/3 частка спірної квартири, яка належала позивачу до її відчуження відповідачу, має для нього велику немайнову цінність.

Як правильно встановив суд, позивачу належала лише 1/3 частка в подарованій квартирі, тому ставити питання про розірвання всього договору дарування він не повноважений.

На спростування викладених ОСОБА_3 обставин свідчить також той факт, що нерухомість, яка є предметом спору, була отримана позивачем, відповідачем та третьою особою в порядку безоплатної приватизації відповідно до Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду, і кожному з них на дату укладення спірного договору дарування належала 1/3 частка цього майна.

Жодних обєктивних даних, які б вказували на особливу немайнову цінність цієї квартири (її частини) для позивача матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідного позову і продовжує судовий розгляд.

В ухвалі від 17.12.2015 року суд прийшов до обєктивного висновку про необхідність відмови у визнанні позову, оскільки визнання позову відповідачем ОСОБА_6 в даному випадку суперечить вимогам закону, про що зазначено вище.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в ме жах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

_______________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 19,21