Головуючий в першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Принцевська В.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 лютого 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Принцевській В.П.,

суддів Сороки Г.П, ОСОБА_2

при секретарі Гаркуші О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполя апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, відповідно до якого просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 4851497 від 23.06.2006 року та договором поруки № 4851504 від 23.06.2006 року у розмірі 35 171,19 доларів США та 26 790 грн., судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 23.06.2006 року був укладений кредитний договір № 4851497, згідно із умовами якого ОСОБА_3 було надано кредит у розмірі 48 222,00 доларів США строком повернення до 23.06.2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, розмір яких вказано у кредитному договорі. З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_5 був укладений договір поруки № 4851504 від 23.06.2006 року. Згідно із умовами вказаного договору поруки ОСОБА_5 поручився перед ПАТ «ПУМБ» за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором. На протязі тривалого часу відповідач ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором не виконує. Пунктом 3.5.7 кредитного договору встановлено, що у разі порушення позичальником зобов'язань за договором ОСОБА_4 має право вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредиту разом із розрахованими процентами, а згідно із п. 3.5.8 кредитного договору позичальник зобов'язаний виконати таку вимогу Банку не пізніше 30 календарних днів з дня її утримання. З огляду на викладене 04.12.2009 року Банком на адресу ОСОБА_3 було направлено лист-вимогу щодо необхідності дострокового повернення суми заборгованості та процентів за користування кредитом. Позичальник ОСОБА_3 вказану вимогу отримав 09.12.2009 року. З огляду на викладене позивач вважає, що боржник порушення основного зобов'язання не усунув, оскільки не повернув Банку кредит та проценти за користування кредитом до теперішнього часу. Крім того, у зв'язку із невиконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором щодо повернення суми заборгованості та відсотків за користування кредитом, на підставі п. 3.1 договору поруки, на адресу ОСОБА_5 письмову вимогу про усунення порушень кредитного договору від 15.06.2010 року. Відповідно до п. 3.2 Договору поруки ОСОБА_5, як поручитель, зобов'язаний був виконати пред'явлені позивачем вимоги в повному обсязі в строк не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання даних вимог, тобто в строк не пізніше 22.06.2010 року. Не зважаючи на викладене на теперішній час ОСОБА_5 не виконав взятих на себе за договором поруки зобов'язань.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2012 року задоволено позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» в повному обсязі.

З даним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_3 та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку, що він є боржником по вказаному кредитному договору. Він не підписував цей договір і за цей кредит йому нічого не відомо, він такий кредит не отримував. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник позивача в судовому засідання заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.1054 Цивільного кодексу України кредитним договором банк (кредитор) зобов'язується передати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки.

23.06.2006 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 4851497.

Відповідно до п. 1.1. вказаного кредитного договору ОСОБА_4 зобов'язався надати Позичальнику кредит у розмірі 48 222,00 доларів на умовах договору, а Позичальник взяв на себе зобов'язання використати кредит за цільовим призначенням та повернути Банку кредитні кошти в порядку та в строки, обумовлені цим Договором.

Відповідно зі ст.1048 ЦК України кредитор має право на отримання з позичальника відсотків на суму позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок отримання відсотків встановлюється договором.

Згідно із п. 1.3 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 11,5 % річних. Строк кредиту - до 23.06.2011 року, згідно із п. 1.4 кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою встановлено цивільно-правову відповідальність за порушення умов договору, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 5 вказаного кредитного договору передбачено відповідальність за порушення Позичальником своїх зобов'язань у вигляді сплати на користь Банку пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов'язань за день прострочення (п.5.2 кредитного договору)

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 4.3.1 кредитного договору передбачено обов'язок Позичальника протягом строку дії Договору щорічно до дати закінчення періоду страхування, за який сплачено страховий платіж, поновлювати дію договорів страхування, укладення яких передбачено кредитним договором.

Згідно із п. 5.4 за кожний випадок порушення Позичальником обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування, передбачених п. 4.3.1 цього Договору. Позичальник зобов'язаний сплатити на вимогу Банку на його користь штраф у розмірі 10 % від мінімальної страхової суми, на яку згідно із вимогами договору укладений договір страхування.

Пунктом 5.5 кредитного договору передбачено зобов'язання Позичальника на вимогу Банку сплатити на його користь штраф у розмірі 1 % від одержаного кредиту у разі порушенням ним п. 4.3.2 -п. 4.3.6 кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_5 23.06.2006 року було укладено договір поруки № 4851504, згідно із п. 1 якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання зобов'язання боржником ОСОБА_3 в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, можливих комісій, неустойки, витрат Кредитора тощо. У разі порушення Боржником зобов'язання, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає право Кредитора вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі як від Боржника і Поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Аналогічні правові норми викладені й у ст. 554 ЦК України, відповідно до якої боржник і його поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків.

У зв'язку із неналежним виконання відповідачами їх зобов'язань з повернення кредитних коштів та сплати відсотків, передбачених кредитним договором 04.12.2009 року на адресу ОСОБА_3 ПАТ «ПУМБ» було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом, відповідно до якої ПАТ «ПУМБ» вимагає від ОСОБА_3 у 30-денний строк з моменту отримання вимоги достроково повернути всю суму кредиту та відсотки за користування кредитом у розмірі 24 665,58 доларів США та 2 341 грн. 06 коп. Вказана вимога була направлена на адресу ОСОБА_3 рекомендованою кореспонденцією та отримана відповідачем 09.12.2009 року, відповідно до копії поштового повідомлення, яке міститься в матеріалах справи.

17.06.2010 року відповідачу ОСОБА_5 було вручено аналогічну вимогу щодо виконання ОСОБА_5 у 30-денний строк з моменту отримання вимоги достроково повернути всю суму кредиту та відсотки за користування кредитом у розмірі 24 665,58 доларів США та 2 341 грн. 06 коп.

Станом на 07.05.2012 року заборгованість відповідачів за кредитним договором складає:

- 24 655,58 доларів США - заборгованість за сумою кредиту;

- 5 906,52 доларів США -сума заборгованості за відсотками за користування кредитом;

- 4 116,87 доларів США -сума пені за порушення строків виконання зобов'язання за кредитним договором;

- 482,22 долари США - сума штрафу за порушення відповідачами обов'язків, передбачених п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору;

- 26 790 грн. -штраф за невиконання умов страхування предметів застави.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги про те, що відповідач сорокін А.М. не підписував спірний кредитний договір та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Статтею 59 ч.2 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 66 ч.1 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Статтею 143 ч.1 ЦПК України передбачено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

В даному випадку, для з»ясування чи виконаний підпис в спірному кредитному договорі відповідачем ОСОБА_3, або іншою особою, необхідні спеціальні знання, тому ухвалою апеляційного суду Донецької області від 5 листопада 2015 року було задоволено клопотання ОСОБА_3 про призначення судово-почеркознавчої експертизи. Однак дану судову експертизу не було проведено у зв»язку з тим, що відповідач ОСОБА_3 відмовився її оплачувати.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У справах про дискримінацію позивач зобов'язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції проаналізував зазначені норми діючого законодавства, повно і всебічно дослідив обставини справи і дійшов правильного висновку щодо доцільності задоволення позовних вимог ПАТ «ПУМБ» та стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованості, яка утворилася за кредитним договором у сумі 35 171,19 доларів США та 26 790 грн.

Статтею 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді