АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2427/15-ц Номер провадження 22-ц/786/434/16Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Панченка О.О., Прядкіної О.В.

при секретарі: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 грудня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену ОСОБА_3 у судовому засіданні відносно позивачки та її чоловіка ОСОБА_4, а саме: «ОСОБА_2 викрала та незаконно використала печатку підприємства», «ОСОБА_4 викрав у ОСОБА_3 гроші», «ОСОБА_3 погасила за ОСОБА_2 борги в сумі 20000 грн.»; та інформацію відносно позивачки, поширену ОСОБА_3 у заяві, яка адресована керівнику Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоровя України» ОСОБА_5 та директору Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 від 18 липня 2015 року, за змістом якої «ОСОБА_2 купила групу інвалідності по інсульту за 200 доларів США, «ОСОБА_2 відверто визнає факт передачі голові комісії МСЕК хабара в розмірі 200 дол. США для підготовки незаконного висновку про встановлення інвалідності ІІ групи», «ОСОБА_2 постійно зловживає спиртними напоями», «ОСОБА_2 при повністю аморальній поведінці, постійно зухвало вихваляється звязками в Миргородській центральній лікарні», «ОСОБА_2 своєю цинічною поведінкою тільки сприяє поглибленню корупції в органах охорони здоровя». Просила зобовязати ОСОБА_3 спростовувати зазначену інформацію шляхом опублікування в регіональній газеті резолютивної частини судового рішення та стягнути з відповідача на її користь 10000 грн. спричиненої моральної шкоди та 3500 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в провадженні Миргородського міськрайонного суду перебуває цивільна справа № 541/754/15-ц провадження № 2/541/472/2015 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ПП «Пожсервіс» про визнання недійсним нотаріально засвідченої довіреності від 28.09.2006 року та договору передачі обладнання в орендне тимчасове користування від 12.10.2006 року. При наданні пояснень в судовому засіданні позивачка ОСОБА_3, обґрунтовуючи свої позовні вимоги повідомила, що ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_4 мали вільний доступ до сейфу, де зберігались кошти та печатка субєкта підприємницької діяльності Приватного підприємця ОСОБА_3, і на її думку вони викрадали в неї кошти та скористались доступом до печатки щоб оформити спірну довіреність, а в подальшому і спірний договір. При наданні пояснень суду в обґрунтування своєї позиції щодо відсутності боргу її як приватного підприємця перед ПП «Пожсервіс» ОСОБА_3 також вказала, що погасила особистий борг ОСОБА_2, директора ПП «Пожсервіс», перед ТОВ «М-Термо» за виготовлені пластикові вікна.

У заяві від 18 липня 2015 року, адресованій керівнику Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоровя України» ОСОБА_5 та директору національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6, з посиланням на слова самої ОСОБА_2, свідчення її сусідів та інших окремих громадян, ОСОБА_3 повідомила про факт встановлення ОСОБА_2 інвалідності ІІ групи шляхом отримання головою комісії МСЕК неправомірної вигоди (хабара) в розмірі 200 доларів США та просила перевірити законність встановлення позивачці інвалідності та вжити необхідні заходи для притягнення її до відповідальності з позбавленням всіх встановлених їй пільг та привілеїв. При цьому ОСОБА_3 в контексті звернення було вжито висловлювання, про спростування яких просить позивач.

Вирішуючи спір по суті, місцевий суд дійшов правомірного висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки негативна для позивача інформація, викладена в поясненнях ОСОБА_3 наданих суду під час розгляду цивільної справи № 541/754/15-ц провадження № 2/541/472/2015 була визначена підставою пред'явленого ОСОБА_3 позову і стосувалася його предмета та осіб, які брали участь у справі, а тому є реалізацією права ОСОБА_3А як учасника судового процесу, визначеного ст. 27 ЦПК України; повідомлення компетентним органам інформації про факт незаконного встановлення ОСОБА_2 інвалідності реалізацією конституційного права на звернення, передбаченого ст. 40 Конституції України.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 28, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст.ст. 277, 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, недоторканності своєї ділової репутації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації в судовому порядку та право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Разом з тим, згідно ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Це право закріплено також у ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

У випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації (п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи»).

Відповідно до п.п. 4, 12, 13 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317 медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії, з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров'я при Міністерстві охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, яку очолює головний лікар.

Кримська республіканська, обласні, центральні міські комісії здійснюють організаційно-методичне керівництво та контроль за діяльністю відповідно районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють правомірність прийнятих ними рішень і в разі визнання їх безпідставними змінюють їх; Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, Київською та Севастопольською центральними міськими комісіями, і в разі необхідності скасовує їх; узагальнює та аналізує випадки необґрунтованого прийняття рішень міськими, міжрайонними, районними комісіями та направлення хворих лікарсько-консультативними комісіями на огляд до комісій для встановлення інвалідності, веде у розрізі лікарів облік відповідних випадків та щороку подає МОЗ пропозиції щодо покращення ситуації у цій сфері.

Згідно ст.ст. 1, 8, 16, 17 Закону України «Про національне антикорупційне бюро України» національне антикорупційне бюро України є державним правоохоронним органом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових.

Отже, вказані органи компетентні перевірити інформацію щодо встановлення ОСОБА_2 інвалідності, а тому заява ОСОБА_3 від 18 липня 2015 року не є поширенням недостовірної інформації в розумінні ст. 277 ЦК України і не підлягає спростуванню.

Відповідно до розяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 не підлягає судовому захисту приниження гідності, честі чи ділової репутації особи, що відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація є доказом у справі та підлягає оцінці судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів.

По справі встановлено, що пояснення ОСОБА_3 в судовому засіданні при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ПП «Пожсервіс», директором якого є ОСОБА_2, про визнання недійсним нотаріально засвідченої довіреності від 28.09.2006 р. та договору передачі обладнання в орендне тимчасове користування від 12.10.2006 р. стосуються предмета доказування, осіб, які беруть участь у справі, та з огляду на приписи ст.ст. 57, 212 ЦПК України є доказом, що підлягає оцінці судом при постановленні рішення, а тому не може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації позивача.

Як наслідок позовні вимоги про компенсацію моральної шкоди також не підлягають до задоволення.

Колегією суддів встановлено, що висновки місцевого суду зроблено на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана вірна правова оцінка.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відповідає фактичним обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: /підписи/

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1