Провадження №22-ц/784/231/16
Справа номер 475/1035/15-ц
Провадження номер 22-ц/784/231/16 Головуючий у 1-й інстанції Єгорова Н.І.
Категорія 23 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Ямкової О.О., Колосовського С.Ю.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області

від 09 грудня 2015 року

за позовом

ОСОБА_2 до фермерського господарства Згода про розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки, стягнення орендної плати та пені,

В С Т А Н О В И Л А:

22 вересня 2015 року ОСОБА_2 предявив до ФГ Згода зазначений позов, який обґрунтовував наступним.

З 2004 року він є власником землі загальною площею 28,57 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з земельних ділянок площею 17,57 га, 10,91 га та 0,09 га, які розташовані на території Сухобалківської сільської ради Доманівського району Миколаївської області.

25 січня 2007 року між позивачем та ФГ Згода було укладено строком на 16 років договір оренди земельної ділянки, що належить позивачу, площею 17,57 га, який зареєстровано 25 квітня 2007 року у Доманівському реєстраційному окрузі Миколаївської регіональної філії державного підприємства Центр ДЗК.

Зазначений договір передбачав щорічний розмір орендної плати з урахуванням податку з доходів фізичних осіб, а також інших податків у сумі 2655 грн.24 коп. (2% від вартості земельної ділянки).

08 грудня 2011 року між ОСОБА_2 та ФГ Згода було укладено додатковий договір, яким сторони змінили розмір орендної плати, передбачивши його з урахуванням податку з доходів фізичних осіб, а також інших податків у сумі 5 000 грн. (3% від вартості земельної ділянки).

Позивач вказував, що протягом 2012-2014 років нормативна грошова оцінка орендованої земельної ділянки складала 292 409 грн.17 коп.

Отже, за кожен рік відповідач не донарахував та не виплатив йому 3 772 грн.28 коп. орендної плати.

Посилаючись на зазначене, позивач просив стягнути з ФГ Згода заборгованість по орендній платі за період з 2012 по 2014 роки у сумі 11 316 грн.82 коп., пеню за порушення строків сплати орендної плати у сумі 7 506 грн.82 коп.

Крім того, у звязку з істотним порушенням відповідачем умов договору, а саме несплати орендної плати, позивач просив розірвати договір оренди та повернути йому земельну ділянку.

Заперечуючи проти задоволення позову, ФГ Згода вказувало, що не порушувало умов договору. Воно неодноразово пропонувало позивачу переглянути розмір орендної плати у бік його збільшення, однак він на зазначену пропозицію не відповів. Тому, орендна плата йому нараховувалась згідно з умовами договору у сумі 5 000 грн.

Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. З ФГ Згода на користь позивача стягнуто пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в сумі 4 752 грн.82 коп. та судовий збір в сумі 487 грн.20 коп. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмови у розірванні договору оренди та повернення земельної ділянки та ухвалити нове рішення про задоволення зазначених позовних вимог. Позивач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права. В іншій частині рішення суду позивачем не оскаржується.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки, суд першої інстанції виходив із того, що вони є необґрунтованими, оскільки позивачем не було доведено факт істотного порушення ФГ Згода умов договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до п.«д» ч.1 ст.141 ЗК України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Згідно з ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору.

Статтями 526 і 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, закон пов'язує можливість дострокового розірвання договору за рішенням суду у звязку з невиконанням сторонами обов'язків, передбачених укладеним між ними договором.

Згідно з п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №067103 від 24 березня 2004 р. є власником 3 земельних ділянок площею 17,57 га, 10,91 га та 0,09 га, розташованих на території Сухобалківської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, цільовим призначенням яких є ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.17).

25 січня 2007 року між позивачем та ФГ Згода було укладено договір оренди землі №2007-009/015. Предметом договору стала земельна ділянка площею 17,57 га. Договір укладено строком на 16 років з щорічною сплатою орендної плати з урахуванням податку з доходів фізичних осіб, а також інших податків у сумі 2655 грн.24 коп. (2% від вартості земельної ділянки) (а.с.13-14).

08 грудня 2011 року між ОСОБА_2 та ФГ Згода було укладено додатковий договір, яким сторони змінили розмір орендної плати, передбачивши його з урахуванням податку з доходів фізичних осіб, а також інших податків у сумі 5000 грн. (3% від вартості земельної ділянки) (а.с.16).

У 2012-2014 роках нормативна грошова оцінка орендованої земельної ділянки становила 292 409 грн.17 коп. (а.с.18-20).

Отже, 3% від вартості земельної ділянки складало 8772 грн.28 коп.

Сторонами визнано, що у 2012-2014 роках позивачу було виплачено щорічно орендну плату у сумі 5 000 грн., а не 3% від вартості земельної ділянки.

Різницю між виплаченою сумою та 3% від вартості земельної ділянки було сплачено позивачу протягом розгляду справи (а.с.78-81).

З пояснень відповідача випливає, що 5000 грн. орендної плати фермерське господарство сплачувало, оскільки зазначена сума була прямо передбачена договором. Збільшення ж орендної плати до 3% від вартості земельної ділянки, на думку підприємства було б можливо після внесення змін до договору, які воно пропонувало позивачу внести, але він це проігнорував.

Зазначене підтверджується листами відповідача до ОСОБА_2 про необхідність отримання ним орендної плати та внесення змін до договору стосовно її збільшення.

Листування доводить, що позивач ігнорував звернення відповідача про своєчасне отримання орендної плати та розгляд питання про внесення змін до договору оренди землі в частині збільшення розміру орендної плати (а.с.48-50, 54-65).

Встановивши зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки позивачу.

Для задоволення зазначених позовних вимог необхідно довести факт систематичної несплати відповідачем орендної плати та істотного порушення умов договору оренди.

Зазначеного з досліджених доказів не вбачається. Судом правильно зазначено, що неможна вважати факт несплати відповідачем протягом 3 років орендної плати у сумі 3% від вартості земельної ділянки систематичною несплатою орендної плати. Укладений між сторонами договір в частині розміру орендної плати є нечітко виписаним. Фіксований розмір орендної плати, зазначений у договорі, відповідач сплачував позивачу. Після встановлення факту неправильного тлумачення ним умов договору про розмір орендної плати він негайно сплатив недоплачену суму.

Отже, з зазначеного не випливає наявності вини відповідача у систематичній несплаті орендної плати.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді