ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 2/362/3248/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
при секретарі - Даниленко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства (далі- ПАТ) «Ідея БАНК» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, -
У грудні 2015 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області від Галицького районного суду м. Львова надійшов позов ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.
Строк користування кредитними коштами за кредитним договором визначений до 31 січня 2019 року. Станом на 08 червня 2015 року відповідач не виконує зобовязання, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 109 936,31 грн.
В звязку із чим позивач звернувся до суду із позовом в якому просить в рахунок кредитного зобовязання, звернути стягнення на предмет застави.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, але 02 лютого 2016 року надіслав до суду письмову заяву, у якій просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 68).
ОСОБА_1 будучи в силу ч. 8 ст. 76 ЦПК України належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, оскільки згідно довідки укрпошти від 22 січня 2016 року відмовилася від одержання судової повістки, до суду не з'явилася. Про причини неявки не повідомила. Заяви про розгляд справи у її відсутності не надала (а.с.70).
Оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно п. 2 параграфу 1 Договору застави, заставна вартість предмету застави становить 103 800,00 грн. (а.с.16 ).
Відповідно до заяви від 31.01.2014 року ОСОБА_2, який є чоловіком ОСОБА_1 надав згоду на отримання кредиту в ПАТ «Ідея Банк» та укладання його дружиною на умовах на її власний розсуд, без додаткового узгодження з ним, кредитного договору (а.с.18).
У відповідності до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 08 червня 2015 року становить 109 936, 31 грн. (а.с. 4, 23).
В укладеному кредитному договорі визначені чіткі умови виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Банківською установою зобов'язання за договором виконані в повному обсязі. ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання не виконала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов»язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.
Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
За змістом ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.
Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.
За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. ст. 25, 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 3 квітня 2013 року № 6-7 цс13 та від 19 листопада 2014 року № 6-168 цс14.
Враховуючи те, що на момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно відповідачем виконано не було, що підтверджується наявними в справі письмовими доказами, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та звернення стягнення на предмет застави, оскільки позивач, як заставодержатель, набув право звернення стягнення на предмет застави на підставі ст. 20 Закону України «Про заставу» та згідно умов укладеного між сторонами договору застави.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 589, 1054 ЦК України, ст.ст. 9, 12, 23, 25, 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ст.ст. 19, 20, 27 Закону України «Про заставу», правових позицій Верховного Суду України, викладеній у постановах від 3 квітня 2013 року № 6-7 цс13 та від 19 листопада 2014 року № 6-168 цс14, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 58, 60, 88, 224-227, 360-7 ЦПК України, суд, -
Позов публічного акціонерного товариства «Ідея БАНК» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Ідея БАНК» сплачений судовий збір в розмірі 1099 грн. 36 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко