Справа № 505/266/16-ц
Провадження № 2/505/438/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

повна назва суду

в складі: головуючого - судді Драгомерецької К. П при секретарі Марченко Н. Б. та адвоката (ів) представника громадськості

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Котовськ Одеської області

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

КОТОВСЬКОЇ РАЙДЕРЖАДМІНІСТРАЦІЇ

про визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Котовської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В позовній заяві він вказує, що є спадкоємцем після смерті своєї двоюродно баби ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок, що належала померлій на праві власності. Інших спадкоємців після смерті матері немає. Однак так як у позивача ОСОБА_1 відсутні оригінали правовстановлюючих документів, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину За таких підстав позивачка змушена звернутись до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просивїх задовольнити.

Відповідач, Котовська райдержадміністрація, свого представника в судове засідання не направила, надіслала до суду заяву у якій просила справу слухати у відсутність представника, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову.

Суд, врахувавши думку відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є спадкоємцем земельних ділянок, розташованих в межах Великофонтанської сільської ради Котовського району Одеської області, площею 1,7951 га, 2,1713 га та 1,8204 га, ОСОБА_3 (в матеріалах справи наявні відповідні свідоцтва про народження та одтуженя та витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, реєстрацію шлюбу), яка проживала в АДРЕСА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 року - померла (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 11 травня 2015 року). Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина у вигляді земельних ділянок площею 1,7951 га та 2,1713 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали на праві власності останній (державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3), а також земельної ділянки площею 1,8204 га, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_4 , належала покійній матері спадкодавиці ОСОБА_2 - ОСОБА_4 і право власності на яку ОСОБА_2 успадкувала у відповідності до ст. 1268 ЦК України (довідка Великофонтанської сільської ради № 2502 від 30.10.2015р.) проте не отримала свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п. 4.15 Розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві".

Державним натаріусом Котовської районної державної нотаріальної контори Поляковою М.В. за № 1199/01-16 від 11.11.2015 року відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі йому свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки, що залишилися після смерті ОСОБА_2, у зв'язку із відсутністю оригіналів документів, що посвідчують право власності останньої на вказане майно.

Згідно оголошення в газеті, наявного в матеріалах справи, державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, видані на імя ОСОБА_2 втрачені та вважаються недійсними.

У Конституції України, Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону(ст. 14).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців), до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 -1265 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 1258 Кодексу, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Як встановлено ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Своєю заявою, поданою 02.11.2015 року до Котовської районної державної нотаріальної контори, спадкоємець першої черги - син померлої ОСОБА_2, ОСОБА_6, відмовився від прийнятя спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1.

Аналогічну заяву було подано іншою спадкоємицею за законом - дочкою померлої ОСОБА_2, ОСОБА_7.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень", від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. В ст.331 ЦК України зазначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню

За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування - підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,57-61,208,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на спадкове майно після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2, а саме:

- на земельну ділянку площею 1,7951 га на території Великофонтанської сільської ради Котовського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить спадкодавці на підставі державного акту серії НОМЕР_2, виданного 24 березня 2011 року Котовською райдержадміністрацією Одеської області відповідно до рішення Котовського міськрайсуду Одеської області від 24.10.2008 року по справі №2-2268/2008;

- земельну ділянку площею 2,1713 га на території Великофонтанської сільської ради Котовського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить спадкодавці на підставі державного акту серії НОМЕР_3, виданного 24 березня 2011 року Котовською райдержадміністрацією Одеської області відповідно до рішення Котовського міськрайсуду Одеської області від 24.10.2008 року по справі №2-2266/2008.

- на земельну ділянку площею 1,8204 га на території Великофонтанської сільської ради Котовського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить спадкодавці в порядку спадкування за законом після смертісвоєї матері ОСОБА_4, державний акт серії НОМЕР_4, виданий 1З січня 2004 року Котовською райдержадміністрацією Одеської області відповідно до розпорядження Котовської райдержадміністрації від 16.12.2003 року №505/03.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-и днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.П. Драгомерецька