АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Бреславського О.Г., Яремка В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: представника апелянта

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням відділу Державної виконавчої служби Путильського районного управління юстиції Чернівецької області про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання нею своїх зобовязань за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Путильського районного суду Чернівецької області від 5 серпня 2014 року

В С Т А Н О В И Л А :

Старший державний виконавець ВДВС Путильського РУЮ Чернівецької області звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобовязань.

Свої вимоги обгрунтовував слідуючими обставинами.

На виконанні у відділі державної виконавчої служби Путильського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження за виконавчим листом №202/24044/13-ц від 10.07.2013р., виданим Індустріальним районним судом м.Дніпропетровськ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 82213,96грн.

15.07.2014р. державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

Боржник ОСОБА_1 від виконання рішення суду ухиляється.

Старший державний виконавець ВДВС Путильського РУЮ Чернівецької області просив тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею виконавчого листа №202/24044/13-ц від 10.07.2013р.

22-ц/794/222/ 2016р. Головуючий у 1 інстанції Маковійчук Л.Р.

Категорія 19/27 доповідач Перепелюк І.Б.

Ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 5 серпня 2014 року подання задоволено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить ухвалу скасувати.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою, зазначає, що державний виконавець не довів факту ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх обовязків, а відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом обмеження права особи на виїзд за межі України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу скасувати з наступних підстав.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_1 в добровільному порядку рішення суду не виконала та ухиляється від його виконання, отже є підстави для обмеження її у праві виїзду за межі країни.

З такими висновками суду першої інстанції колегія не погоджується.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Путильського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження за виконавчим листом №202/24044/13-ц від 10.07.2013р., виданим Індустріальним районним судом м.Дніпропетровськ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 82213,96грн.

15.07.2014р. державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

Боржнику було надано термін до 21.07.2014р. добровільної сплатити борг та предявити квитанцію до ВДВС Путильського РУЮ.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 направлялася копія постанови про відкриття виконавчого провадження та вона отримана боржницею.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом, і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Задовольняючи подання, суд першої інстанції не врахував норми цього Закону щодо підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду.

Зі змісту п.5 ст.6 зазначеного Закону, вбачається, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобовязань, але і ухилення від їх виконання.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Тобто право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у державного виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов'язань.

В матеріалах справи відсутні належні докази щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов'язань по сплаті заборгованості за рішенням суду.

Сам факт невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов'язків.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне.

Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Судом першої інстанції неповно встановлені всі обставини справи та зроблено помилковий висновок про наявність підстав для задоволення подання.

Враховуючи всі обставини справи, колегія суддів вважає, що державним виконавцем не доведено, а судом не встановлено факт ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов'язань, отже, відсутні підстави для задоволення подання про тимчасове обмеження особи в праві виїзду за межі України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає нормам процесуального права, і відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.307, п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Путильського районного суду Чернівецької області від 5 серпня 2014 року скасувати.

В задоволенні подання відділу Державної виконавчої служби Путильського районного управління юстиції Чернівецької області про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання нею своїх зобовязань відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом вірно :