У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Леванчука А.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом заступника Білгород- Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_6 до відкритого акціонерного товариства «імені 28 червня» про відшкодування збитків та звільнення земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Одеської області від 21 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що проведеною ними перевіркою установлено, що остання є власником земельної ділянки НОМЕР_1 у масиві НОМЕР_2 та земельної ділянки НОМЕР_3 у масиві НОМЕР_4, загальною площею 4,80 га, що розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Відповідно до акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13 березня 2013 року, складеного головним спеціалістом відділу оперативного контролю Державної інспекції сільського господарства в Одеській області, відкрите акціонерне товариство «імені 28 червня» (далі - ВАТ «імені 28 червня») використовує земельні ділянки в масивах «3-4в», «1с», «12б», «4б», «2г», «1вп», «1а», «2а» на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, які належать громадянам згідно державних актів на право приватної власності на землю, серед яких і земельні ділянки ОСОБА_6, під багаторічні насадження.

На цих земельних ділянках не вживаються заходи боротьби із бур'янами, відсутні договори оренди земельних ділянок, що є порушенням ст. ст. 125, 126 ЗК України.

Посилаючись на ці обставини, а також те, що дії відповідача призвели до унеможливлення використання ОСОБА_6 своїх земельних ділянок у власних цілях, прокурор просив зобов'язати ВАТ «імені 28 червня» повернути ОСОБА_6 зазначені земельні ділянки, які розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району, шляхом звільнення вказаних земельних ділянок та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_6 45 801 грн 64 коп. збитків.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 серпня 2013 року позов заступника Білгород- Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_6 задоволено. Зобов'язано ВАТ «імені 28 червня» повернути ОСОБА_6 земельні ділянки НОМЕР_1 у масиві НОМЕР_2, НОМЕР_3 у масиві НОМЕР_4, загальною площею 4,80 га, вартістю 194 452 грн 80 коп., які розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району, шляхом звільнення вказаних земельних ділянок. Стягнуто з ВАТ «імені 28 червня» на користь ОСОБА_6 збитки у сумі 45 801 грн 64 коп. Стягнуто з ВАТ «імені 28 червня» в дохід держави України судовий збір у сумі 458 грн 10 коп.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення з ВАТ «імені 28 червня» на користь ОСОБА_6 збитків у сумі 45 801 грн 64 коп. та ухвалено у цій частині нове рішення у справі про відмову у задоволенні цих позовних вимог. Крім того, рішення місцевого суду змінено в частині розміру стягнутого судового збору, стягнуто з ВАТ «імені 28 червня» на користь держави судовий збір у розмірі 121 грн 80 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки НОМЕР_1 у масиві НОМЕР_2 та земельної ділянки НОМЕР_3 у масиві НОМЕР_4, загальною площею 4,80 га, що передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5 від 11 червня 2003 року.

Відповідно до акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13 березня 2013 року, складеного головним спеціалістом відділу оперативного контролю Державної інспекції сільського господарства в Одеській області, ВАТ «імені 28 червня» використовує земельні ділянки в масивах «3-4в», «1с», «12б», «4б», «2г», «1вп», «1а», «2а» на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, які належать громадянам згідно державних актів на право приватної власності, та, зокрема ОСОБА_6, під багаторічні насадження(а. с. 17). Встановлено, що на цих земельних ділянках не вживаються заходи боротьби з бур'янами, відсутні договори оренди земельних ділянок між власниками багаторічних насаджень та землевласниками, що є порушенням ст. ст. 125, 126 ЗК України

Згідно акта від 12 березня 2013 року (а. с. 19 - 22), затвердженого розпорядженням голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 15 березня 2013 року № 61/А-2013, створеною комісією були розглянуті заяви власників земельних ділянок, які зайняті ВАТ «імені 28 червня» під багаторічні насадження, та в результаті перевірки вказаних у заявах фактів, комісія встановила, що багаторічні насадження, розміщені на їх землях у відповідності до вимог Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі», від 10 липня 1996 року за № 290/96 ВР були, як майно передані на баланс новоствореного у 2001 році акціонерного товариства «імені 28 червня». З 1 липня 2008 року з невідомих причин ВАТ «імені 28 червня» припинило свою виробничу і фінансову діяльність. В результаті безгосподарності та бездіяльності відповідача всі багаторічні насадження загинули або зріджені до такого стану, що потребують викорчовування та списання, про що свідчать акти обстеження багаторічних насаджень від 16 липня 2010 року, 25 травня 2011 року та 1 червня 2011 року. Обстеження багаторічних насаджень, проведене комісією на момент складання цього акта на масивах«3-4в», «1с», «12б», «4б», «2г», «1вп», «1а», «2а» свідчать про подальше погіршення стану цих насаджень і характеризується ще більшим їх зрідженням та масовим заселенням дикою поросллю чагарників та акацій. Комісією також визнано необхідність відшкодування збитків за 2009-2012 роки землевласникам, під багаторічними насадженнями ВАТ «імені 28 червня» за рахунок підприємства, як збитків у вигляді неодержаного доходу, який міг би одержати власник землі, але не одержав в результаті обмеження його прав або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням, в результаті негативного впливу завданою діяльністю керівництва ВАТ «імені 28 червня». Також у акті визначено розмір річних збитків на 1 га сільськогосподарських угідь на рівні сум щорічного розрахункового доходу, згідно даних наведених у таблиці за 2009-2012 рік.

Частиною 1 ст. 125, ст. 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно із ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п. «д» ст. 156 ЗК власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

﻿

Відповідно до ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України надані суду докази мають бути належними та допустимими.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно застосував до спірних правовідносин положення ст. ст. 156, 157, 212 ЗК України та дійшов обґрунтованого висновку щодо зобов'язання ВАТ «імені 28 червня» повернути ОСОБА_6 належні їй земельні ділянки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ВАТ «ім. 28 червня» на користь ОСОБА_6 збитків у сумі 45 801 грн 64 коп., суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 мала намір самостійно чи шляхом передачі в користування іншим особам обробляти належні їй спірні земельні ділянки і отримувати дохід від їх використання, в період за який вона просила відшкодувати збитки. За таких обставин висновок суду про відмову у задоволенні цих позовних вимог є обґрунтованим.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення апеляційного суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків суду не спростовує. За таких обставин рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 21 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко А.О. Леванчук Г.І. Мостова Головуючий Судді: