Справа № 462/4858/15-ц
УХВАЛА

29 липня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Петришин Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 14.07.2016р. звернулася в суд із заявою, в якій просить переглянути рішення Залізничного районного суду м.Львова від 04.11.2015 р. у звязку з нововиявленими обставинами, зазначаючи, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 листопада 2015 року, яке ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10.12.2015р. залишено без змін, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» про зобовязання не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою, площею 0,0305 га, по вул.Дальня, 42 у м.Львові та перенесення електричної опори за межі земельної ділянки відмовлено. Обґрунтовуючи прийняте рішення суд послався на витяг №НВ-015 з Державного земельного кадастру на земельну ділянку по вул.Дальня, 42 у м.Львові, в якому містилися відомості про встановлені обмеження згідно містобудівельних обмежень та сервітутів щодо користування цією земельною ділянкою Управлінням архітектури Львівської міської ради площею 0,0006га та 0,0002га. 14.06.2016р. вона отримала витяг №НВ-016 з Державного земельного кадастру на земельну ділянку площею 0,0303га по вул.Дальня, 42 у м.Львові, яка належить їй на праві приватної власності, з якого вбачається, що 13.06.2014р. на даній земельній ділянці зареєстровано безстроковий земельний сервітут площами 0,0006га та 0,0002га, вид сервітуту - право встановлення будівельних розташувань та складувань матеріалів з ремонту будівель та споруд на межі із земельними ділянками гр..ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Між тим, спірна електрична опора повітряної лінії передач знаходиться поза охоронною зоною та поза визначених сервітутом обмежень щодо суміжних земельних ділянок і під час встановлення цієї електричної опори на її земельній ділянці жодного рішення про надання відповідачу дозволу на її встановлення органими державної влади та місцевого самоврядування не приймалося, як і не укладався будь-який договір між землекористувачем (власником) земельної ділянки та відповідачем щодо встановлення земельного сервітуту, який би дозволяв її встановлення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник заяву підтримали, покликаючись на мотиви такої, яку просять задовольнити.

Представник ПАТ „Львівобленерго проти задоволення заяви заперечив і зазначив, що викладені в заяві обставини не відносяться до нововиявлених і не можуть бути підставою для скасування рішення Залізничного районного суду м.Львова від 04.11.2015 р., просить в задоволенні заяви відмовити.

Представник ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечив, зазначивши, що заява ОСОБА_1 є необґрунтованою та не містить жодних істотних для справи обставин, які можуть бути встановлені судом як нововиявлені. Просить в задоволенні заяви відмовити.

Заслухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Залізничного районного суду м.Львова від 04.11.2015 р. за вказаною нею обставинами, як нововиявленими обставинами, до задоволення не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_1 звернулася з позовом в суд, в якому просила зобовязати ПАТ «Львівобленерго» не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою, площею 0,0305 га, по вул.Дальня, 42 у м.Львові та перенести належну відповідачу електричну опору за межі земельної ділянки. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником вказаної земельної ділянки, на якій має намір побудувати гаражний бокс. У звязку з цим вона звернулася до відповідача з пропозицією перенести з її земельної ділянки електричну опору, яка перешкоджає у спорудженні гаражного боксу. Проте, листом від 04.06.2015 року її було повідомлено, що можна перенести опору, яка числиться на балансі ПАТ «Львівобленерго», але на це необхідна згода інших власників, які підключені до цієї опори і за її кошти. Вважає, що така вимога є несправедливою і протиправною, відповідач чинить їй перешкоди у користуванні майном, її права, як власника порушені, тому звернулася в суд з даним позовом.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 04.11.2015р., яке ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10.12.2015р. залишено без змін, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» про зобовязання не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою, площею 0,0305 га, по вул.Дальня, 42 у м.Львові та перенесення електричної опори за межі земельної ділянки відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що на земельній ділянці площею 0,0305 га по вул.Дальня, 42 у м.Львові, що належить ОСОБА_1, встановлена охоронна зона обєкта електроенергетики, що передбачено законом, відображено у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-015, в якому містяться відомості про встановлені безстроково обмеження згідно містобудівельних обмежень та сервітутів щодо користування цією земельною ділянкою Управління архітектури Львівської міської ради площею 0,0006 га та 0,0002 га. Доводи позивача про порушення її права у зв"язку з вимогою відповідача оплатити вартість перенесення електричної опори є безпідставники, оскільки законом передбачено перенесення електричних мереж за рахунок замовника.

Згідно зі ст.361 ЦПК України підставами для перегляду рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Тобто, нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об'єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи.

Суд оцінює незалежність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається із вищенаведених судових рішення, суд дав належну оцінку кожному доказу окремо, а також достатності і взаємності зв'язку доказів у їх сукупності.

Покликання ОСОБА_1 та її представника, як на підставу для перегляду рішення Залізничного районного суду м.Львова від 04.11.2015 р. у звязку з нововиявленими обставинами, що згідно витягу №НВ-016 з Державного земельного кадастру на земельну ділянку площею 0,0305 га по вул.Дальня, 42 у м.Львові, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, 13.06.2014р. зареєстровано безстроковий земельний сервітут площами 0,0006га та 0,0002га, вид сервітуту - право встановлення будівельних розташувань та складувань матеріалів з ремонту будівель та споруд на межі із земельними ділянками гр..ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд не приймає до уваги, оскільки як вбачається з рішення Залізничного районного суду м.Львова від 04.11.2015 р. та ухвали апеляційного суду Львівської області від 10.12.2015 р. суди дали належну оцінку кожному доказу окремо та взаємності їх зв'язку у сукупності, а те, що видом безстрокового сервітуту, встановленого на земельну ділянку площею 0,0002га, та 0,0006га на підставі Закону, містобудівельних обмежень та сервітутів щодо користування земельною ділянкою Управління архітектури ЛМР, є право встановлення будівельних розташувань та складувань матеріалів з ремонту будівель та споруд, не спростовує висновку суду, що відповідач не чинить позивачці перешкоди в користуванні власністю.

Покликання ОСОБА_1 та її представника, як на підставу для перегляду зазначеного вище рішення у звязку з нововиявленими обставинами, що спірна опора встановлена на земельній ділянці ОСОБА_1 незаконно і така не знаходиться в межах охоронної зони, суд не бере до уваги, оскільки таке не спростовує висновку суду і не може вважатись нововиявленою обставиноюу розумінні ст.361 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява про перегляд рішення суду від 04.11.2015р. у звязку з нововиявленими обставинами до задоволення не підлягає, так як встановлення 13.06.2016р. на земельній ділянці 0,0305га по вул.Дальня, 42 у м.Львові безстрокового земельного сервітуту на право встановлення будівельних розташувань та складувань матеріалів з ремонту будівель та споруд площею 0,0002га та 0,0006га не є істотною обставиною для справи і не впливає на законність постановленого рішення по справі №462/4858/15.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 365, 366 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Залізничного районного суду м.Львова від 04.11.2015 р. у звязку з нововиявленими обставинами відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя Палюх Н.М.