Справа № 590/1055/15-ц
Пров.№2/590/13/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року Ямпільський райсуд

Сумської області

в складі: головуючого судді - Воловик Г.М.

при секретарі Савченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на його утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно на період його навчання. Свої вимоги мотивував тим, що він народився від спільного шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який було розірвано 27.12.2000 року. На даний час він є повнолітнім і навчається у Київському національному університеті технологій та дизайну на І курсі на договірній основі та потребує матеріальної допомоги на період навчання. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча може її надавати, оскільки відповідач є працездатною людиною, працює неофіційно в м. Київ, а тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви до закінчення ним навчання.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і згодний на стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 200,00 грн. щомісячно, пояснивши тим, що він офіційно не працює, їздить в м. Київ на заробітки, отримує в середньому заробітну плату в розмірі 1000,00 грн. 1500,00 грн. в місць. Проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дружиною та престарілою матірю. Підсобного господарства не мають.

В судовому засіданні було встановлено, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від спільного шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. 27.12.2000 року батьки дитини шлюб розірвали. Після розірвання шлюбу син ОСОБА_4 проживав разом з матірю, ОСОБА_3 З вересня 2015 року він вступив до Київського національного університету технологій та дизайну на І курс, навчається на платній договірній основі та потребує від батька матеріальної допомоги на час навчання. Крім того, він проживає в гуртожитку університету, за проживання в якому необхідно сплачувати кошти, також кошти необхідні на продукти харчування, одяг і т.д.. В даний час син ОСОБА_4 перебуває на повному утриманні своєї матері.

Після досягнення дитиною 18-річного віку батько дитини добровільно аліменти на її утримання не сплачує.

Згідно ст.199 ч.1 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст.199 ч.3 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач офіційно не працевлаштований, але виїзджає до м. Київ на заробітки. З слів відповідача було встановлено, що його середній заробіток в м. Київ складає 1000,00 грн. 1500,00 грн. в місяць.

Також було встановлено, що ОСОБА_2 є працездатним, здоровим, молодим чоловіком (стан його здоровя підтверджується довідкою Ямпільської ЦРЛ від 22.12.2015 року, л.с.46).

Крім того, було встановлено, що ОСОБА_2 має іншу сімю, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб (л.с.41). Його дружина в теперішній час не працює і доходів не отримує (відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків, л.с.68).

Згідно довідки, виданої виконкомом Шатрищенської сільської ради Ямпільського району Сумської області, №1039 від 23.12.2015 року (л.с.52) видно, що осіб, які знаходяться на утриманні ОСОБА_2, немає, про що останній визнав і в судовому засіданні. Його мати, ОСОБА_5, з якою він проживає, є пенсіонеркою, вона отримує пенсію в розмірі 1323,01 грн. на місяць, підсобного господарства не мають (л.с.40,47).

Мати позивача у справі, ОСОБА_3 працює в Шосткинському НВК: ЗШ І-ІІІ ступенів №6, ДНЗ на посаді помічника вихователя, її середній заробіток за період з 01.06.2015 року по 30.11.2015 року становив 2020,08 грн. (довідка Управління освіти Шосткинської міської ради №791 від 23.12.2015 року, л.с.55).

Згідно довідки (л.с.37) видно, що ОСОБА_1 дійсно є студентом І курсу денної форми навчання Київського національного університету технологій та дизайну, навчається на договірній основі строком до 30.06.2019 року.

Згідно договору про навчання №МТБ-40 від 07.08.2015 року (л.с.54), плата за навчання ОСОБА_1 в Київському національному університеті технологій та дизайну на весь строк навчання складає 42000,00 грн. та вноситься кожного семестру.

Згідно ксерокопії квитанції №0.0.419459590.1 від 10.08.2015 року (л.с.57) видно, що ОСОБА_1 було сплачено 10500,00 грн. за 1-й курс навчання в Київському національному університеті технологій та дизайну.

Отже, згідно діючого законодавства, обовязок утримувати дітей, в т.ч. і повнолітніх, які продовжують навчання, покладено на обох батьків.

Тому суд вважає, що батько позивача у справі, ОСОБА_2, хоча офіційно і не працює, але їздить в м. Київ на заробітки, де отримує заробітну плату, є здоровим, працездатним чоловіком, інших осіб на утриманні не має, а також, враховуючи те, що прожитковий мінімум на працездатну особу з 01.01.2016 року збільшився та буде поетапно збільшуватися протягом 2016 року, та виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який її потребує на період навчання.

Посилання відповідача на те, що він не в змозі сплачувати суму аліментів в розмірі 500,00 грн. щомісячно, суд не може прийняти до уваги і відноситься до цього критично, оскільки обовязок утримувати повнолітню дитину на період її навчання покладається на обох батьків, а з матеріалів справи вбачається, що утриманням сина ОСОБА_4 займається тільки мати, ОСОБА_3 і те, що відповідач офіційно не працевлаштований не звільняє його від обовязку утримувати повнолітнього сина на період навчання.

Керуючись ст. ст. 181-183, 198-200 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь його сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання останнього у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн., починаючи стягнення з 19 листопада 2015 року по 30 червня 2019 року (по час навчання).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 487,20 грн. судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Ямпільський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Г.М. Воловик