Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 337/2057/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Сидорова М.В.
Провадження № 22-ц/778/487/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 26.03.2007р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0701/0307/64-178. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 13 600 доларів США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 25.03.2014 року зі сплатою 11 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_3 передав в заставу АКБ «ТАС-Комерцбанк» автомобіль марки Chevrolet, модель - AVEO SF69Y, номер кузова - Y6DSF69YE7B128949, державний реєстраційний номер АР 5002 AT, який належить йому на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АРС 015352, виданого РЕВ МРВ ДАІ № 1, 2 при УМВС України в Запорізькій області 23.03.2007 року. Обтяження на автомобіль було зареєстровано Банком. Згідно договору застави № 0701/0307/64-178-Z-1 від 26.03.2007р., укладеного між АКІБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3 вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін складала 68 900 грн.

Через неналежне виконання умов кредитного договору у відповідача станом на 12.09.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 93 659,13 грн., з яких: заборгованість по основній сумі - 60 058,42 грн., заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 6 314,26 грн., нараховані відсотки на дату подачі позову 10 808,90 грн., пеня за несвоєчасно виконані зобов'язання 11 334,22 грн., заборгованість за комісією на дату відступлення права вимоги - 81,54 грн., заборгованість за комісією на дату подачі позову - 3 260 грн., 3 % річних від простроченої суми 1 801,79 грн.

Рішенням Позачергових Загальних зборів акціонерів від 15.10.2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» змінив своє найменування на ВАТ «Сведбанк».

Рішенням Позачергових Загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року ВАТ «Сведбанк» змінило своє найменування на ПАТ «Сведбанк».

02.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено Договір Факторингу № 11, на підставі якого та відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про заставу», ч. 2 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до ТОВ «Вердикт Фінанс» перейшло право вимоги, що виникло з вищевказаних договорів, в тому числі з договору, яким забезпечено виконання зобов'язання.

Через неналежне виконання відповідачем зобов'язань, забезпечених заставою, ТОВ «Вердикт Фінанс» набуло право на задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд:

- в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0701/0307/64-178 від 26.03.2007р. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки - Chevrolet, модель - AVEO SF69Y, номер кузова - Y6DSF69YE7B128949, державний реєстраційний номер АР 5002 AT, який належить ОСОБА_3 на праві власні на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АРС 015352, виданого РЕВ МРВ ДАІ № 1, 2 при УМВС України в Запорізькій області 23.03.2007 року, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені ОСОБА_3 ТОВ «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем;

- надати (визнати) право ТОВ «Вердикт Фінанс» підписувати від імені ОСОБА_3, договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою-покупцем;

- витребувати у ОСОБА_3 вищевказаний автомобіль, комплект ключів від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, номерні знаки АР 5002 AT, та передати у володіння ТОВ «Вердикт Фінанс»;

- надати ТОВ «Вердикт Фінанс» право (повноваження) вчиняти від імені ОСОБА_3 усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення в одному з Центрів надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів у відповідності до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998р. № 1388, в тому числі, повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію ТЗ замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію ТЗ, на підпис зазначених заяв, на предявлення вказаного автомобіля для огляду.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки Chevrolet, модель AVEO SF69Y, номер кузова Y6DSF69YE7B128949, державний реєстраційний номер - АР 5002 АТ, який належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АРС 015352, виданого РЕВ МРВ ДАІ № 1, 2 при УМВС України в Запорізькій області 23.03.2007 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0701/0307/64-178 від 26.03.2007 року в загальній сумі 74 044,69 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 60 058,42 грн., заборгованості за відсотками 9 359,15 грн., заборгованості за комісією 2 825,33 грн., три проценти річних 1 801,79 грн., шляхом укладення ТОВ «Вердикт Фінанс» від імені ОСОБА_3 договору купівлі - продажу вказаного автомобіля з іншою особою - покупцем за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на момент укладання договору, з наданням права ТОВ «Вердикт Фінанс» (в особі його уповноваженого представника) підписувати від імені ОСОБА_3 договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою-покупцем.

Витребувано у ОСОБА_3 автомобіль марки Chevrolet, модель AVEO SF69Y, номер кузова Y6DSF69YE7B128949, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АРС 015352, виданого РЕВ МРВ ДАІ № 1, 2 при УМВС України в Запорізькій області 23.03.2007 року, комплект ключів від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, номерні знаки АР 5002 АТ, та передано витребуване майно у володіння ТОВ «Вердикт Фінанс».

Надано ТОВ «Вердикт Фінанс» (в особі його уповноваженого представника) право (повноваження) вчиняти від імені ОСОБА_3 усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення в одному з Центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, в тому числі, повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред'явлення вказаного автомобіля для огляду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» судовий збір в сумі 740,44 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати.

ТОВ «Вердикт Фінанс» рішення суду не оскаржувало, тому, перевіряючи законність оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не перевіряє справу в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог із-за відсутності апеляційної скарги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26.03.2007р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0701/0307/64-178, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 13 600,00 доларів США на строк з 26.03.2007р. до 25.03.2014р. зі сплатою 11,00% річних за весь строк фактичного користування кредитом, для придбання автомобілю. Позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі в строки, передбачені договором (а.с. 14-20, 21-23).

Згідно з п. 2.1. кредитного договору забезпеченням виконання зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у звязку з порушенням умов даного договору та інших витрат Банку, повязаних з одержанням виконання, являється застава автомобіля марки Chevrolet Aveo SF69Y, державний номер - АР 5002 АТ.

Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом щомісяця згідно Додатку № 1, який є невідємною частиною договору. Проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця в період з 1 по 10 число, а також одночасно з остаточним погашенням кредиту, - за останній місяць користування кредитом (п.п. 3.1, 3.3 кредитного договору).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором в той же день, 26.03.2007р., між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір застави № 0701/0307/64-178-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за № 420 (а.с. 24-27).

За умовами договору застави ОСОБА_3 передав в заставу заставодержателю належне йому на праві власності рухоме майно, а саме, автомобіль марки CHEVROLET AVEO SF69Y, 2007 року випуску, номер кузова Y6DSF69YE7B128949, реєстраційний номер НОМЕР_1. Предмет застави належить заставодавцеві на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АРС 015352, виданого РЕВ МРВ ДАІ № 1, 2 при УМВС України в Запорізькій області 23.03.2007 року (п. 4 договору застави).

Сторони оцінили предмет застави у 68 900 грн. (п. 7 договору застави).

Умовами договору застави сторони передбачили такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж заставодержателем предмета застави третій особі-покупцю шляхом укладення договору купівлі-продажу від імені заставодавця (п. 15.1 договору застави).

Кредитний договір та договір застави сторонами не оспорені.

Далі, рішенням Позачергових Загальних зборів акціонерів від 15 жовтня 2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» змінив своє найменування на Відкрите Акціонерне Товариство «Сведбанк» (а.с. 61-71).

Рішенням Позачергових Загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року Відкрите Акціонерне Товариство «Сведбанк» змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (а.с. 61-71).

02.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Фінанс» (фактор) було укладено Договір Факторингу № 11 (а.с. 126-137).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 вказаного договору, клієнт відступив факторові свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах від боржників, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, встановленому даним договором. З моменту відступлення клієнтом факторові прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги фактору переходять всі повязані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Сторони домовились, що разом з відступленням права вимоги заборгованості згідно з цим договором, клієнт відступає факторові права за договорами забезпечення, про що сторони одночасно підписують Договір про відступлення права вимоги за Договорами забезпечення. В день укладення Договору про відступлення прав за Договорами забезпечення клієнт (тобто, ПАТ «Сведбанк») здійснює всі необхідні дії щодо реєстрації зміни особи заставодержателя та/або іпотекодержателя в Держаному реєстрі іпотек, в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та/або в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Як вбачається з п. 2.3. Договору факторингу № 11 від 02.02.2012р., перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент отримання по Акту прийому-передачі Реєстру заборгованості боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Складений, підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру заборгованості, за формою, встановленою в Додатку № 2 до цього договору, підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості.

З акту прийому-передачі № 02-08/1 від 02.02.2012р., реєстру заборгованостей боржників вбачається передача Банком ТОВ «Вердикт Фінанс» права вимоги заборгованостей до боржників на умовах, передбачених Договором факторингу № 11 від 02.02.2012р., в тому числі, за кредитним договором № 0701/0307/64-178 від 26.03.2007р. (а.с. 138-178, 230-242).

Згідно п. 2.4. Договору факторингу № 11 від 02.02.2012р., перехід від клієнта до фактора прав вимоги за договорами забезпечення відбувається в момент укладення правочину щодо відступлення права вимоги за договорами забезпечення.

02.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», (первісний заставодержатель) та ТОВ «Вердикт Фінанс» (новий заставодержатель) було укладено Договір про відступлення прав за договором застави (а.с. 179-208).

Відповідно до п. 1.1 цього договору сторони домовилися, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 02.02.2012 року № 11, укладеного між сторонами, одночасно відступаються права вимоги за договорами застави рухомого майна, які визначені цим договором.

Згідно п. 1.2. вказаного договору первісний заставодержатель відступає новому заставодержателю права за договорами застави рухомого майна, перелік яких наведено у Додатку № 1 до цього договору. В Додатку № 1 зазначені дані про передачу прав вимоги за договором застави рухомого майна заставодавця ОСОБА_3

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що до ТОВ «Вердикт Фінанс» відповідно до укладеного договору факторингу № 11 від 02.02.2012р. та договору про відступлення прав за договором застави від 02.02.2012р., перейшло право вимоги заборгованості та право звернення стягнення на предмет застави в звязку з невиконанням зобовязань за укладеними з ОСОБА_3 кредитним договором і договором застави.

У зв'язку з неналежним невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 12.09.2013 року включно виникла заборгованість у сумі 93 659,13 грн., яка складається з наступного: заборгованість по основній сумі кредиту - 60 058,42 грн., заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги (на 02.02.2012р.) 6 314,26 грн., заборгованість за комісією на дату відступлення права вимоги (на 02.02.2012р.) - 81,54 грн., нараховані відсотки (станом на 12.09.2013 року) 10 808,90 грн., нарахована комісія (станом на 12.09.2013 року) - 3 260 грн., пеня за несвоєчасно виконані зобов'язання (станом на 12.09.2013 року) 11 334,22 грн., 3 % річних від простроченої суми (станом на 12.09.2013 року) 1 801,79 грн. (а.с. 36-43).

Останній платіж в рахунок погашення кредиту відповідач здійснив 27.02.2012р. в сумі 2 000 грн. (а.с. 36-43).

Крім того, позивачем було направлено відповідачу на адресу, зазначену у кредитному договорі (м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 2, гурт.), вимогу про погашення простроченої заборгованості за вищевказаним кредитним договором вих. № 8864864 від 01.07.2013 року, в якому, зокрема, було зазначено про заміну кредитора на нового ТОВ «Вердикт Фінанс» та про необхідність погашення простроченої заборгованості за кредитним договором № 0701/0307/64-178 від 26.03.2007р. або передачу предмету застави (а.с. 47-48, 217-218).

Відправлення підтверджено списком згрупованих рекомендованих відправлень рекомендованих листів із відбитком печатки відділення Укрпошти (Київ, дирекція ОПП цех № 1 від 05.07.2013р.) (а.с. 44-46, 219-221).

Відповідачем заборгованість не була погашена, обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувала не виконано.

З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що ТОВ «Вердикт Фінанс» 14.08.2013р. зареєстровано звернення стягнення на предмет застави на підставі договору відступлення прав за договором застави № 951 від 02.02.2012р. (а.с. 32-35).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» в частині звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 74 044,69 грн. шляхом укладення ТОВ «Вердикт Фінанс» від імені ОСОБА_3 договору купівлі - продажу автомобіля з іншою особою - покупцем, з наданням права позивачу підписувати від імені ОСОБА_3 договір купівлі-продажу автомобіля під час його укладання з іншою особою-покупцем, витребування у ОСОБА_3 автомобіля, комплекту ключів від нього, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, номерних знаків, передання предмета застави у володіння ТОВ «Вердикт Фінанс», надання останньому права вчиняти від імені ОСОБА_3 усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку, виходив з їх доведеності та обґрунтованості. З таким висновком судова колегія погоджується, при цьому звертає увагу на наступне.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Невиконання ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань за кредитним договором підтверджується матеріалами справи.

Частиною 1 ст. 589 ЦК України передбачено право заставодержателя звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання зобов'язання, що нею забезпечено.

Згідно ч. 2 ст. 589 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання.

З огляду на невиконання ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань, вимоги позивача задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобовязаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Як зазначалося вище, ТОВ «Вердикт Фінанс» вимога Закону щодо реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження була виконана, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с. 32-35).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

За положеннями ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Стаття 26 цього Закону передбачає, зокрема, продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем.

Судом першої інстанції зазначенні вимоги Закону були дотримані.

Також, судом було враховано, що представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 у відповідності до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України надана заява про застосування наслідків спливу позовної давності до винесення судом рішення (а.с. 224).

Отже, є підстави для застосування строків позовної давності.

Судом правильно установлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити неустойку за порушення строків повернення кредиту.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а, отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обовязки виникають у кожного контрагента.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 ЦК України).

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Визначаючи розмір заборгованості, суд входив із того, що ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулося до суду з позовом 21.04.2015р. (відповідно до штампу вхідної кореспонденції на позовній заяві), тому здійснив розрахунок заборгованості з урахування загального строку позовної давності з 21.04.2012р. по 12.09.2013р. (в межах заявлених позовних вимог).

Так, за період з 21.04.2012р. по 12.09.2013р. заборгованість за тілом кредиту складає 60 058,42 грн., заборгованість за відсотками 9 359,15 грн. (183,51 грн. (за період з 21.04.2012р. по 30.04.2012р. з розрахунку 550,54 коп. / 30 днів х 10 днів) + 9 175,64 грн. (за період з 01.05.2012р. по 12.09.2013р.)), заборгованість за комісією 2 825,33 грн. (54,33 грн. за період з 21.04.2012р. по 30.04.2012р. з розрахунку 163,00грн. / 30 днів х 10 днів) + 2 771,00 грн. (за період з 01.05.2012р. по 12.09.2013р.)), 3% річних на заборгованість по тілу кредиту за період з 13.09.2012р. по 12.09.2013р. 1 801,79 грн., а всього 74 044,69 грн.

Проте, позивач звернувся до суду 17 квітня 2015 року, що вбачається зі штемпеля на поштовому конверті (а.с. 80). Отже, розрахунок заборгованості з урахуванням загального строку позовної давності суд повинен був здійснити за період з 17.04.2012р. по 12.09.2013р., а не за період з 21.04.2012р. по 12.09.2013р., тобто, сума заборгованості, яка стягнута судом, є меншою ніж сума, яка підлягала стягненню в межах строку загальної позовної давності. Але, як зазначалося вище, рішення суду першої інстанції ТОВ «Вердикт Фінанс» не оскаржене, тому не переглядалось апеляційним судом в цій частині.

Щодо вимог ТОВ «Вердикт Фінанс» про стягнення пені, то, враховуючи положення ч. 2 ст. 258 ЦК України про застосування спеціальної позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки, суд дійшов вірного висновку, що вони задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про те, що у позивача не виникло право вимоги до ОСОБА_3, про неналежне повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні, про неправомірність нарахування ТОВ «Вердикт Фінанс» відсотків за користування кредитом, про те, що на момент укладення договору факторингу позивач був обізнаний про дійсну адресу відповідача та належним чином повідомлений про це, є повторенням обставин, якими відповідач обґрунтовував свої заперечення проти позову, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки. Тому, додаткового правового аналізу ці доводи не потребують.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильності розрахунку заборгованості за кредитним договором спростовані під час апеляційного розгляду справи. Так, доказів в обґрунтування його неправильності ані суду першої, ані апеляційної інстанції не надано. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору, відображає періоді несплати за кредитом, нарахування процентів, комісії, пені, 3 % річних на заборгованість по тілу кредиту і не дає підстав ставити його під сумнів.

Посилання у скарзі на те, що відповідач не здійснював платіж на погашення заборгованості 27.02.2012р. в сумі 2 000 грн., оскільки не знав кому платити, а наданий позивачем розрахунок заборгованості не може слугувати належним доказом сплати вказаної суми, і, як наслідок, перебіг позовної давності не переривався, не можуть бути підставою для твердження, що суд здійснив розрахунок заборгованості неправильно.

Як зазначалося вище, при ухваленні рішення суд дійшов вірного висновку, що за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами, тому початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Суд правильно зазначив, що заборгованість проведена поза межами строку позовної давності не може включатися до суми заборгованості при вирішення питання про звернення стягнення на предмет застави, тому здійснив розрахунок заборгованості з урахуванням загального (з 21.04.2012р. по 12.09.2013р.) та спеціального строків позовної давності.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи також не спростовують правильність висновків суду по суті спору щодо задоволення вимог позивача за рахунок заставного майна, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: