Номер провадження: 22-ц/785/224/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Одеської міської ради, Київської районної адміністрації, Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні квартирою, третя особа орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради,

встановила:

ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, звернулася до суду з вимогами про ухвалення рішення, яким зобовязати відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не чинити їй ОСОБА_3 та неповнолітньому ОСОБА_6 перешкод у користуванні квартирою №23 будинку 118 по вул. Левітана в м. Одесі, а саме: житловою кімнатою площею 17,2 кв.м., ванною кімнатою площею 2,9 кв.м., туалетом площею 1,4 кв.м., кухнею площею 8,2 кв.м., коридором площею 9,0 кв.м. та зобовязати відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зняти замок з житлової кімнати площею 17,2 кв.м.

Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що відповідачі не допускають її та неповнолітнього ОСОБА_6 у ці приміщення та чинять перешкоди у користуванні ними.

Відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 позов не визнали.

Представник КП ЖКС «Вузівський» ОСОБА_7 до суду не зявилась, про час і місце слухання справи сповіщена належним чином.

Представник Київської райадміністрації до суду не зявився, про час і місце слухання справи сповіщений.

Представники третьої особи Київської райадміністрації, як органу опіки та піклування ОСОБА_8 та ОСОБА_9, до судового засідання не зявились, надали заяви про вирішення спору за їх відсутності.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково та було зобовязано ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_3 і неповнолітньому ОСОБА_6 в користуванні житловою кімнатою площею 17,2 кв. м. в квартирі АДРЕСА_1, шляхом зняття (демонтажу) замка на дверях кімнати. У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування зазначеного судового рішення, в частині відмови їй у задоволені позову, із ухваленням нового рішення в цій частині - про задоволення її вимог у повному обсязі, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 чинять перешкоди позивачці та її неповнолітньому сину ОСОБА_6 в користуванні житловою кімнатою площею 17,2 кв. м. в квартирі АДРЕСА_1.

Такий висновок суду є законним і обгрунтованим, з ним погодились сторони, в апеляційному порядку рішення в цій частині не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

В даному випадку спірним є питання стосовно того, чи перешкоджають відповідачі в користуванні позивачам ванною кімнатою площею 2,9 кв.м., туалетом площею 1,4 кв.м., кухнею площею 8,2 кв.м., коридором площею 9,0 кв.м. у вищевказаній квартирі.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, суд виходив із того, що ці позовні вимоги є недоведеними.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_3 і відповідач ОСОБА_4 з 1997 року по 2010 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, від цього шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Розпорядженням Київської райадміністрації №619 від 14.05.2003 року ОСОБА_4 на склад сімї була надана двокімнатна квартира АДРЕСА_2, загальною площею 53,64 кв.м., в тому числі житловою 28,43 кв.м. Після отримання ордеру подружжя разом з дітьми заселилися до спірної квартири і всі повнолітні члени сім`ї отримали реєстрацію за названою адресою.

Разом з тим, після розірвання шлюбу у 2010 році між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 склались вкрай неприязні стосунки, але сторони продовжували проживати у вищевказаній квартирі разом з дітьми. При цьому обставини склались так, що старший син ОСОБА_5 фактично залишився проживати з батьком, а молодший син ОСОБА_6 з матірю.

Матеріали справи також містять достатньо доказів того, що між колишнім подружжям Малишевими склались вкрай неприязні стосунки: відповідач ОСОБА_4 в стані алкогольного спяніння поводив себе агресивно, заподіював їй позивачці- тілесні ушкодження, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

При цьому, відповідач ОСОБА_4 разом зі старшим сином створювали нестерпні умови для проживання в спільній квартирі, що виразилось у перешкоджанні користуватися житловою кімнатою площею 17,2 кв.м., так як відповідачі двері обладнали замком, кімнату почали закривати на ключ у свою відсутність, ключа позивачці не надали.

Крім того, позивач ОСОБА_3 посилалась на те, що відповідачі у спільній квартирі перекривають воду, знімають крани, закривають двері в туалет або ванну кімнату, надавши суду в якості доказів фотографії приладів водо- та газопостачання, на яких відсутні ручки регулювання (а.с.40-42).

В свою чергу, заперечуючи проти вказаних доводів позивачки, відповідач ОСОБА_4 надав суду в якості доводів своїх заперечень фотографії вищезазначених приладів водо- та газопостачання, на яких маються ручки регулювання (а.с.103-109).

Таким чином, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не представилось можливим обєктивно встановити, чи чинять відповідачі позивачам перешкоди у користуванні водо- та газопостачанням, кухнею, коридором, туалетом та ванною кімнатою.

Так, фотографії, які були надані суду позивачкою ОСОБА_3, не можуть слугувати доказом того, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 чинять перешкоди позивачам у користуванні водо- та газопостачанням, оскільки із матеріалів справи не вбачається, хто, коли і при яких обставинах зняв ручки регулювання із кранів водо- та газопостачання.

Крім того, зазначені доводи спростовуються фотографіями, які були надані суду відповідачем ОСОБА_4 щодо існування на вказаних приладах ручок регулювання.

Більш того, матеріали справи не містять жодного доказу того, що відповідачі перешкоджають позивачам у користуванні кухнею, коридором, туалетом та ванною кімнатою.

Так, доступ сторін до вказаних приміщень підтверджується у тому числі і наданими ними суду фотографіями, оскільки фотографування без доступу до приміщень було б неможливим здійснити.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_10

ОСОБА_2