РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі - Ленчицькій А.Б.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

за участю відповідача - ОСОБА_2,

за участю представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання звільненим з посади директора,

встановив:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання звільненим з посади директора, посилаючись на те, що 20.06.2011 р. її було обрано на посаду директора товариства з обмеженою відповідальністю «Деніз-Тревел» з 20.06.2011 р., що підтверджується протоколом загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Деніз Тревел". Учасниками ТОВ «Деніз-Тревел» є позивач та відповідач ОСОБА_2 Частка кожного з учасників ТОВ «Деніз-Тревел» в статутному капіталі становить 50 відсотків, що підтверджується п. 5.2. статуту ТОВ «Деніз-Тревел» від 20.06.2011 р. р/н 0007955.

З четвертого кварталу 2012 р. і по теперішній час ТОВ «Деніз-Тревел» не здійснює жодної діяльності.

Оскільки ТОВ «Деніз-Тревел» вже три роки не працює, вона як директор не отримує заробітну плату, та не має можливості працевлаштуватись на іншу роботу, тому вирішила звільнитись з посади директора ТОВ «Деніз-Тревел».

Відповідно до п. п. «в» п. 6.7. статуту ТОВ «Деніз-Тревел» прийняття на роботу та звільнення з роботи директора товариства відноситься до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю.

Відповідно до п. 6, 23, 24 статуту ТОВ «Деніз-Тревел» збори учасників товариства повинні скликатись також на вимогу виконавчого органу. Виконавчим органом є директор товариства. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються письмово рекомендованими листами з повідомленням про вручення з зазначенням часу і місця введення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менше як за 10 днів до скликання загальних зборів.

05.03.2015 р. ОСОБА_4 направила відповідачу повідомлення про проведення загальних зборів ТОВ «Деніз-Тревел» з порядком денним щодо вирішення питання про звільнення її з посади директора ТОВ «Деніз-Тревел». Вказане повідомлення відповідач отримала, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 460.

Загальні збори ТОВ «Деніз-Тревел» були призначені на 07.04.2015 р. на 12 год. 00 хв. проте, вказані загальні збори не відбулись, в зв'язку з неявкою відповідача, що підтверджується протоколом від 07.04.2015 р.

29.04.2015 р. ОСОБА_4 направила відповідачу заяву про звільнення її з посади директора ТОВ «Деніз-Тревел» за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України з 13.05.2015 р.

Вказану заяву відповідач отримала, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 176.

Проте, жодної відповіді на вказану заяву від відповідача не було.

Відповідно до ч. 1 cт.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Фактично, з часу попередження відповідача про звільнення її з посади директора за два тижні, передбачені законом, які зобов'язаний відпрацювати працівник, вона відпрацювала. Тобто, вона має бути звільнена з посади директора.

Проте, станом на день звернення до суду з позовною заявою вона не виключена з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, як керівник ТОВ «Деніз-Тревел», до неї продовжує надходити кореспонденція як до директора ТОВ «Деніз-Тревел».

Тобто, на даний час її заява про звільнення з посади директора ТОВ «Деніз-Тревел» не розглянута, внаслідок чого вона являється директором ТОВ «Деніз-Тревел».

Позивач просить визнати ОСОБА_4 звільненою з посади директора товариства з обмеженою відповідальністю «Деніз-Тревел» на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України з 13 травня 2015 року.

У судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача, відповідач позов не визнали, пояснивши, що звільнення ОСОБА_4 буде проведено у відповідно до вимог чинного законодавства на підставі ст. 38 КЗпП України та у відповідності до відповідно до п. п. «в» п. 6.7. статуту ТОВ «Деніз-Тревел» де вказано, що прийняття на роботу та звільнення з роботи директора товариства відноситься до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю. У даний час позивач не надає звіт про її роботу, як директора, тобто не вирішені майнові, фінансові питання товариства. При вирішенні означених питань ОСОБА_2 надасть згоду на звільнення позивача.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 cт. 3. cт. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 3 ч. 1 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (cт. 4 КЗпП України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 cт. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (cт. 21 КЗпП України).

Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Відповідно до cт. 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008 року відповідно до статті 3 КЗпП до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з частиною четвертою статті 65 ГК у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), у якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. За частиною шостою статті 65 ГК керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом), відповідно до закону. Спори, пов'язані з оскарженням членами виконавчих органів товариства, а також членами наглядової ради товариства, які уклали з товариствами трудові договори, рішень відповідних органів товариства про звільнення (усунення, відсторонення, відкликання) їх з посади, розглядаються в порядку цивільного судочинства як трудові спори. Судам необхідно звернути увагу на те, що у цьому разі позивач звертається до суду за захистом своїх трудових прав як найманого працівника, а не акціонера (учасника) господарського товариства.

Судом встановлено, що 20.06.2011 р. ОСОБА_4 була обрано на посаду директора товариства з обмеженою відповідальністю «Деніз-Тревел» з 20.06.2011 р., що підтверджується протоколом загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Деніз Тревел". Учасниками ТОВ «Деніз-Тревел» є позивач та відповідач ОСОБА_2 Частка кожного з учасників ТОВ «Деніз-Тревел» в статутному капіталі становить 50 відсотків, що підтверджується п. 5.2. статуту ТОВ «Деніз-Тревел» від 20.06.2011 р. р/н 0007955.

З четвертого кварталу 2012 р. і по теперішній час ТОВ «Деніз-Тревел» не здійснює діяльності.

Відповідно до п. п. «в» п. 6.7 статуту ТОВ «Деніз-Тревел» прийняття на роботу та звільнення з роботи директора товариства відноситься до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4, як директор ТОВ «Деніз-Тревел» не отримує заробітну плату, тому вирішила звільнитись з посади директора ТОВ «Деніз-Тревел».

05.03.2015 р. ОСОБА_4 направила відповідачу заяву з порядком денним щодо вирішення питання про звільнення її з посади директора ТОВ «Деніз-Тревел». Означену заяву ОСОБА_2 отримала 02.04.2015 р., проте загальні збори не відбулись.

29.04.2015 р. ОСОБА_4 направила відповідачу заяву про звільнення її з посади директора ТОВ «Деніз-Тревел» за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України з 13.05.2015 р.

Вказану заяву відповідач отримала, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 176.

Відповідно до п. п. «в» п. 6.7 статуту ТОВ «Деніз-Тревел» прийняття на роботу та звільнення з роботи директора товариства відноситься до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю.

Судом встановлено, що між учасниками товариства наявні фінансові спори при вирішенні яких ОСОБА_2 надасть згоду на звільнення позивача.

З листопада 2012 року діяльність ТОВ «Деніз-Тревел» припинена, тому твердження представника позивача про примусовий характер праці не можуть бути прийняті судом до уваги.

Окрім того, судом встановлено, що звернувшись до суду із позовом про визнання звільненим з посади директора, позивач обрала не належний спосіб захисту своїх прав. Із позовом про припинення трудового договору або про розірвання трудового договору позивач не зверталася.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, інших обставин, які мають значення для справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 не довела ті обставини, на які вона посилається як на підстави позовних вимог. Враховуючи те, що припинення трудового договору за ст. 38 КЗпП може мати місце лише відповідно до п. п. «в» п. 6.7 статуту ТОВ «Деніз-Тревел» - загальними зборами учасників товариства з обмеженою відповідальністю, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213, 215 ЦПК України, ст. 38 Кодексу законів про працю України, суд

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання звільненим з посади директора відмовити.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.