УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Фаловської І.М., Ткачука О.С.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: Перший Суворовський відділ Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_7, про визнання договору купівлі-продажу фіктивним і недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, в якому просили визнати договір купівлі-продажу збірно-розбірного павільйону, що розташований на торговельному місці НОМЕР_1 на території торговельної площі з автостоянкою НОМЕР_2 на території ТОВ «Промтоварний ринок», укладений між ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 14 липня 2007 року, фіктивним та недійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2008 року з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на їх користь стягнуто заборгованість за договором позики у розмірі 568 541 грн 69 коп. Під час примусового виконання рішення суду вони дізналися, що майно, на яке можливо звернути стягнення, зокрема збірно-розбірний павільйон, розташований на торговельному місці НОМЕР_1 на території торговельної площі з автостоянкою НОМЕР_2 ТОВ «Промтоварний ринок», 14 липня 2007 року відповідачами було відчужено ОСОБА_6 Посилаючись на те, що зазначений договір купівлі-продажу було укладено без наміру створення правових наслідків, позивачі просили позов задовольнити.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, подали касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просять їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом першої інстанції, враховано висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладені в ухвалі від 27 листопада 2013 року, повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з їх недоведеності, оскільки позивачами не надано доказів, які б свідчили про фіктивність договору купівлі-продажу. При цьому зазначив, що наявність спорів про стягнення боргу з відповідачів не впливає на визначення фіктивності правочину та не є перешкодою у реалізації власником свого майна, з урахуванням того, що оспорюваний договір був укладений раніше ухвалення судом рішення про стягнення боргу з ОСОБА_8 та ОСОБА_7

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Враховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
І.М. Фаловська
О.С. Ткачук