Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд закарпатської області в складі:

судді Бедьо В.І.

при секретарі Пазяк С.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору дарування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 10 липня 2014 року між ним та відповідачем було укладено Договір дарування квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 у звязку з спільним проживанням, приязними стосунками та плануванням подальшого одруження.

ОСОБА_2 зазначає, що у 2015 році обдарована ОСОБА_3 припинила будь-яке спілкування з позивачем, сторони по справі спільно не проживають, спільних дітей чи майна не нажили, не ведуть спільного господарства, а їх стосунки є неприязними.

Факт подачі позову до суду тільки у 2016 році позивач пояснив тим, що постійно проживав за межами території України, а також на протязі тривалого часу переживав тяжкі душевні переживання, повязані з розривом відносин.

Посилаючись на зазначені обставини та положення ч. 2 ст. 651 ЦК України позивач просить розірвати договір дарування від 10.07. 2014 року, укладений між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 28 про дарунок житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини справи.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Предметом даного позову є договір дарування від 10.07. 2014 року, укладений між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 28 про дарунок житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

З пояснень представника позивача судом встановлено, що підставою для звернення до суду позивача стало припинення стосунків з обдарованою ОСОБА_3, що призвело до позбавлення ОСОБА_2 того, на що розраховував при укладенні спірного договору , зокрема спільного проживання з відповідачкою, створення сімї та спільного майбутнього.

При зверненні до суду з позовом про розірвання договору дарування позивач зазначив, що вони з відповідачем мали намір створити сім'ю, однак на початку 2015 року вони розірвали відносини.

Законодавцем передбачено положеннями ч. 3. ст. 31 СК України, що особа, яка відмовилася від шлюбу, зобов'язана відшкодувати другій стороні затрати, що були нею понесені у зв'язку з приготуванням до реєстрації шлюбу та весілля.

Такі затрати не підлягають відшкодуванню, якщо відмова від шлюбу була викликана протиправною, аморальною поведінкою нареченої, нареченого, прихованням нею, ним обставин, що мають для того, хто відмовився від шлюбу, істотне значення (тяжка хвороба, наявність дитини, судимість тощо).

Крім того ч. 4 зазначеної норми закону визначено, що у разі відмови від шлюбу особи, яка одержала подарунок у зв'язку з майбутнім шлюбом, договір дарування за вимогою дарувальника може бути розірваний судом.

У разі розірвання договору особа зобов'язана повернути річ, яка була їй подарована, а якщо вона не збереглася - відшкодувати її вартість.

Надавши оцінку доводам позивача суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 ЦК України встановлює, що зміст договору становлять умови визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, укладаючи договір дарування спірної квартири, позивач та відповідач керувалися вимогами чинного законодавства, принципами свободи договору, взаємовідносини між сторонами оспорюваного договору засновані на рівності, вільному волевиявленні сторін договору.

Частиною 1 ст. 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 727 ЦК України встановлені підстави для розірвання договору дарування на вимогу дарувальника, а саме: дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров'я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей ; дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність; дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо внаслідок недбалого ставлення обдаровуваного до речі, що становить культурну цінність, ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена.

Відповідно до ч.5 ст. 727 ЦК України у разі розірвання договору дарування обдаровуваний зобов'язаний повернути дарунок у натурі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, а також те що позивачем не надано жодних доказів того, що спірна квартира була подарована позивачем відповідачу при умові в майбутньому укласти шлюб, оскільки в матеріалах цивільної справи відсутні будь-які письмові докази щодо приготування сторін до реєстрації шлюбу та весілля тощо, як і не наведено жодну з підстав для розірвання договору, передбачених положеннями ст. 727 ЦК України , суд приходить до переконання, що позов є необґрунтований та такий, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 223 ЦПК України, ст.ст.628, 651,727,728 ЦК, ст. 31 СК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору дарування - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд суд протягом десяти днів після отримання його копії.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5