Справа № 466/4659/15 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/650/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області

в складі: головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», третя особа на стороні позивача ОСОБА_5 про скасування нарахування за тепло та зобов»язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и л а :

23 червня 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, який в процесі розгляду справи уточнив, та просив: постановити рішення про скасування нарахування за тепло, яке він не використовує, та зобовязати ЛКП «Львівтеплоенерго» зняти його з обліку як споживача послуги, яку він не отримує, позбавити його морального тиску зі сторони відповідача, задовольнивши позовні вимоги. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 31 жовтня 2002 року під час ремонту, власним коштом, було самовільно відєднано квартиру № 40 на вул. Щурата, 11 у м. Львові від загальнобудинкової тепломережі і влаштовано індивідуальне опалення зі встановленням двохфункційного газового котла. Про відокремлення квартири від мережі теплопостачання і зняття її з обліку, як платника за послугу, яку вони вже не одержували, вони звернулися в ЛКП «Львівтеплоенерго», де було запропоновано звернутися в ЖБК-221, через те, що договори на теплопостачання складаються зі власником будинку і ЖБК-221, що і було зроблено. Після звернення у правління ЖБК-221 на протязі 5-ти років на помешкання позивача кошти за тепло не нараховувались і тільки з 01.12.2007 року у звязку з уведенням двохставкового тарифу ЖБК-221 почав нараховувати оплату, але тільки за теплове навантаження. З 01.11.2014 року складання договорів і збір коштів з мешканців будинку знову перейняло на себе ЛКП «Львітеплоенерго» і почало нараховувати кошти за послугу. Позивач двічі звертався до ЛКП «Львівтеплоенерго» про зняття квартири з обліку, як платника за послугу, яку він не отримував, однак позивачу було відмовлено.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення від 21 жовтня 2015 року оскаржив позивач ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на незаконність та необгрунтованість оскаржуваного рішення просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі зазначає, що теплова енергія в його житло не постачається з 01.11.2002 року, договірних відносин з відповідачем на постачання теплової енергії в його житло немає. Більше того, суд не врахував те, що відєднання його квартири від мережі теплопостачання мало місце до набрання чинності ЗУ «Про теплопостачання» ( Закон № 2633-IV від 2 червня 2005); ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ( Закон № 1875 IV від 24 червня 2004 року); постанову КМУ від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлового-комунального господарства України від 22.11.2005 року № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», на які суд послався при ухвалені оскаржуваного рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія судів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, з наступних мотивів.

Судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позовних вимог, з посиланням на те, що ОСОБА_2 самовільно відключився від системи централізованого опалення, що чинним законодавством заборонено, тому суд першої інстанції не вбачив підстав для скасування нарахувань за теплову енергію та зняття ОСОБА_2 з обліку , як споживача послуги, яку він не отримує.

Згідно матеріалів справи, власник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6 у 2002 році зверталася із заявою до Управління інженерного господарства Львівської міської ради стосовно відключення її квартири від центрального теплопостачання, з приводу чого їй була направлена відповідь за вих. № 3-5963-15/02-377 від 20.09.2002 року з посиланням на роз»яснення Державного комітету будівництва та житлової політики України № 19/15 -284 від 26.09.2000 року щодо порядку відмови споживача від отримання послуг теплопостачання, і умов при яких така відмова є можливою, та повідомлено, що розпорядженням міського голови за № 252 від 13.06.2002 р. утворено робочу групу для напрацювання порядку надання дозволів на влаштування автономних систем опалення ( а.с. 6).

31 жовтня 2002 року комісією ЖЕК - 411 м. Львова було зафіксовано факт демонтажу батарей центрального опалення у вищезазначеній квартирі (а.с. 10).

Факт від»єднання квартири від будинкової теплової системи опалення зафіксовано також у акті від 06 травня 2015 року, складеному представниками ЛМКП «Львівтеплоенерго» ( а.с. 15).

Отже, оскільки, згідно письмових доказів, від»єднання квартири від будинкової теплової системи опалення мало місце в 2002 році, однак, після цього власник квартири - ОСОБА_6 не оформила законності цього від»єднання, а також не оформив законності від»єднання системи опалення від централізованого теплопостачання новий власник квартири ОСОБА_5 ( а.с.38), то у справі були відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2 про: скасування нарахування за тепло, зобовязання ЛКП «Львівтеплоенерго» зняти ОСОБА_2 з обліку як споживача послуги та позбавлення позивача морального тиску зі сторони відповідача.

Крім цього , зважаючи на те, що позивачем у справі не було надано суду першої інстанції будь-яких доказів у підтвердження тієї обставини, що він вправі вимагати скасування нарахування плати за теплопостачання, а в суді апеляційної інстанції позивач повідомив, що у квартирі АДРЕСА_2 він зареєстрований в якості члена сім»ї власників квартири (сина ОСОБА_7 та батька ОСОБА_5В.), відтак, внаслідок того, що позивач не є власником квартири, колегія суддів вважає, що позов було пред»явлено особою, яка не наділена правом вимоги.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що у справі були відсутні підстави для задоволення позову , пред»явленого ОСОБА_2, В.В., та з врахуванням тієї обставини, що позивач не був і не є власником квартири, а також - положень процесуального законодавства, у відповідності до яких не може бути скасоване правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ч. ч. 1, 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

ОСОБА_8