Справа № 750/5693/15-ц Провадження № 22-ц/795/263/2016 Головуючий у I інстанції: Логвіна Т. В.
Категорія: цивільна Доповідач: Харечко Л. К.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

28 січня 2016 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Харечко Л.К.,

суддів: Кузюри Л.В., Онищенко О.І.,

при секретарі Шкарупі Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, прокурора Рибалко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 01 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області про встановлення фактів бездіяльності, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_3 про встановлення фактів бездіяльності, стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулись з апеляційною скаргою, в якій просять ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, а також було ухвалене з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги, особи що подали апеляційну скаргу вказують на те, що не можуть погодитися з висновком місцевого суду про те, що предмет позову щодо встановлення факту бездіяльності ЦВ ДВС Чернігівського міського управління юстиції щодо примусового виконання рішень суду не відповідає встановленому законом способу захисту та вважають, що місцевий суд проігнорував обовязок провести належним чином судове слідство та не зробив необхідних запитів по справі.

Також позивачі зазначають, що бездіяльністю ЦВ ДВС Чернігівського міського управління юстиції, яка полягає в не направленні позивачам постанов про відкриття виконавчого провадження та про закриття даного виконавчого провадження, було спричинено пропущення термінів подачі заяв-вимог кредиторів ОСОБА_4 «Демарк», згідно положень п. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що потягло відсутність правових підстав для включення вимог до реєстру акцептованих вимог, в звязку з чим безповоротно було втрачено грошові кошти в сумі, що є кратною сумі відшкодування моральної шкоди.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що на виконанні в Центральному відділі ДВС ЧМУЮ перебувало зведене виконавче провадження ВП 45250175 щодо стягнення боргів з ПАТ «Банк «Демарк», до складу якого входило виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 10.12.2014 року Ніжинського міскрайонного суду про стягнення з ПАТ «Банк «Демарк» на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 1982, 51 грн., виконавчого листа від 05.11.2014 року Ніжинського міскрайонного суду про стягнення з ПАТ «Банк «Демарк» на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 379, 77 грн.

Постановами головного державного виконавця ЦВ ДВС Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 14.01.2015 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Ніжинського міскрайонного суду № 2/740/1218/14 виданого 10.12.2014 року та виконавчого листа Ніжинського міскрайонного суду № 2/740/1215/14 виданого 05.11.2014 року.

Постановами заступника начальника ЦВ ДВС Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 20.02.2015 року, закінчено виконавче провадження за виконавчими листами Ніжинського міскрайонного суду № 2/740/1218/14 виданого 10.12.2014 року та № 2/740/1215/14 виданого 05.11.2014 року на підставі п. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Після звернення позивачів 02.03.2015 року із скаргою до начальника ГТУ юстиції у Чернігівській області, щодо ненадходження документів відносно направлених заяв про відкриття виконавчого провадження, останні зазначають, що отримали поштову кореспонденцію тільки 19.03.2015 року, а саме постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.01.2015 року та постанови про закінчення виконавчого провадження від 20.02.2015 року та відповідь, що копії вказаних постанов направлені повторно, оскільки вказані документи вже направлялись, що підтверджується відповідним записом в Журналі реєстрації вихідної кореспонденції ЦВ ДВС ЧМУЮ. Також у відповіді зазначено, що виконавчі документи направлено ліквідатору та отримані останнім 26.02.2015 року.

31.03.2015 року позивачі звернулись з заявою до ліквідатора про внесення їх до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду та внесення до реєстру, на що отримали відповідь, що правових підстав для включення вимог до реєстру акцептованих вимог немає, оскільки інформація про місце й строк приймання вимог була належним чином оприлюднена, строк предявлення вимог був визначений з 06.02.2015 року по 07.03.2015 року, а будь-які вимоги що надійдуть після закінчення цього строку вважаються погашеними.

Зважаючи на дані обставини позивачі звернулися до суду з позовною заявою в якій просили встановити факт бездіяльності Центрального відділу ДВС ЧМУЮ щодо примусового виконання рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.10.2014 року у частині не надсилання стягувачу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови від 14.01.2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП №45995938 та не надсиланні стягувачу ОСОБА_1 простою кореспонденцією постанови від 20.02.2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП №45995938, встановити факт бездіяльності Центрального відділу ДВС ЧМУЮ щодо примусового виконання рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.10.2014 року у частині не надсилання стягувачу ОСОБА_3 рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови від 14.01.2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП №45995766 та не надсиланні стягувачу ОСОБА_3 простою кореспонденцією постанови від 20.02.2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП №45995766, стягнути на користь ОСОБА_1 з Держави Україна в особі Центрального відділу ДВС ЧМУЮ у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 4000 грн. шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державного бюджету України, відкритого в установленому законом порядку в Державній казначейській службі України та стягнути на користь ОСОБА_3 з Держави Україна в особі Центрального відділу ДВС ЧМУЮ у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 4000 грн. шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державного бюджету України, відкритого в установленому законом порядку в Державній казначейській службі України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що предмет позову щодо встановлення факту бездіяльності Центрального відділу ДВС ЧМУЮ щодо примусового виконання рішень не відповідає встановленому способу захисту в звязку з чим позов в частині встановлення факту бездіяльності задоволенню не підлягає. Крім того, районний суд вказав, що дії уповноважених осіб Центрального відділу ДВС ЧМУЮ при виконанні рішень Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у встановленому законом порядку не визнані такими, що вчинені поза межами діючого законодавства, а тому відсутні підстави для застосування ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» та ст.ст.1173-1174 ЦК України, у звязку з чим позов в частині відшкодування моральної шкоди є також необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України і з ним погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, частина друга даної статті передбачає, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Таким чином законодавець визначив процедуру оскарження дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а тому доводи апеляційної скарги стосовно того, що бездіяльністю ЦВ ДВС ЧМУЮ, яка полягає в не направленні позивачам постанов про відкриття виконавчого провадження та про закриття даного виконавчого провадження, було спричинено пропущення термінів подачі заяв-вимог кредиторів ОСОБА_4 «Демарк», згідно положень п. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та відсутність правових підстав для включення вимог до реєстру акцептованих вимог не заслуговують на увагу, так як положеннями чинного Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок оскарження дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень, в належному порядку дії уповноважених осіб ЦВ ДВС ЧМУЮ позивачами не оскаржено, а відтак встановлення факту бездіяльності є недоведеним.

В звязку з викладеним немає і підстав для стягнення моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: