Провадження №2/761/1548/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

21 січня 2016 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Савицького О.А.

при секретарі Личак М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

31.08.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 879465,06 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.11.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів у відповідності до якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти у сумі 396000 грн., що за курсом НБУ становило 36000 Євро зі строком повернення до 15.12.2013 року. У визначений договором строк відповідач борг не повернув, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з'явився, свого представника та письмових заперечень до суду не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 28.11.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.О., зареєстровано в реєстрі за №1974 (а.с.5).

Відповідно до п.п.1,4 договору позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 396000 грн. у строк до 15.12.2013 року.

Згідно п.3 договору в разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці відповідач зобов'язується повернути суму грошей у гривнях еквіваленту 36000 Євро за офіційним курсом НБУ на день платежу.

Станом на час розгляду справи відповідач взяті на себе грошові зобов'язання щодо повернення позики не виконав.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у встановлений строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Статтями 1046, 1049 ЦК України передбачено, що на позичальника покладається обов'язок повернення позикодавцю позики у такій же сумі грошових коштів, які були передані позичальнику позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені укладеним договором.

Згідно п.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до боргової розписки відповідач повинна була повернути кошти позивачам до 27.04.2013 року.

У відповідності з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, враховуючи встановлені судом факти, а саме те, що відповідач позичив у позивача кошти у розмірі еквівалентному 36000 Євро, що на момент підготовки позовної заяви (27.08.2015 року) за курсом НБУ становить 879465,06 грн., свої зобов'язання щодо повернення цих коштів у встановлений строк не виконав, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, у зв'язку з чим вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 879465,06 грн.

Крім того відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів в рівних частках підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 3654 грн. сплаченого ними судового збору, а всього разом з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 883119,06 грн. (879465,06 + 3654).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 169, 212 - 215, 223, 224 - 226, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 883119 (вісімсот вісімдесят три тисячі сто дев'ятнадцять) грн. 06 коп.,

Рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення, а також рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом, або після закінчення строків для подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя: