Справа № 471/1618/15-ц
Провадження №2/471/97/16
Номер рядка звіту 19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року

Братський районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючої- судді Губанової В.М.

при секретарі Тягнирядно І.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в селищі Братське справу за позовом ОСОБА_1 до Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, в якому просить визнати за ним право власності на майно.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12 вересня 2008 року ОСОБА_1 та ТОВ "Маяк" Братського району Миколаївської області уклали договір купівлі-продажу на підставі якого ОСОБА_1 купив у товариства нежитлову будівлю (гараж) , що знаходиться по АДРЕСА_1 загальною площею 163, 8 кв.м.

Зобов'язання по цьому договору сторонами було виконано, позивач повністю здійснив з відповідачем розрахунок за купівлю вказаного майна, що підтверджується квитанціями.

В даному договорі вказано, що право власності покупця виникає з моменту підписання договору. Про те, що його необхідно реєструвати нотаріально, останній не знав.

Однак, нещодавно дізнався, що відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Нотаріус відмовив у реєстрації права власності через те, що ТОВ "Маяк" як такого підприємства юридично вже не існує.

До початку судового засідання позивач надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив справу розглянути в його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив .

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

12 вересня 2008 року ОСОБА_1 та ТОВ "Маяк" Братського району Миколаївської області уклали договір купівлі-продажу на підставі якого ОСОБА_1 купив у ТОВ "Маяк" в особі директора ОСОБА_2 нежитлову будівлю (гараж) , що знаходиться по АДРЕСА_1 загальною площею 163, 8 кв.м.

Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди за усіма важливими умовами договору.

Важливими умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як важливі або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, відносно яких за заявою хоч би однієї із сторін може бути досягнута угода.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги стосовно форми договору не встановлені законом.

Зобов'язання по цьому договору сторонами було виконано, позивач повністю здійснив з відповідачем розрахунок за купівлю вказаного майна, що підтверджується квитанціями.

В даному договорі вказано, що право власності покупця виникає з моменту підписання договору. Про те, що його необхідно реєструвати нотаріально, позивач не знав.

Однак, нещодавно дізнався, що відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Нотаріус відмовив у реєстрації права власності через те, що ТОВ "Маяк" як такого підприємства юридично вже не існує.

Внаслідок невизнання дійсності угоди купівлі-продажу державною нотаріальною конторою позивач не може розпорядитися належним йому майном, що порушує надане як власнику статтею 317 Цивільного кодексу України право розпорядження своїм майном.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України (2003 року).

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Ч.1 ст. 220 ЦК України передбачає, що у разі недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

Проте на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови договору, що має місце у даній справі.

Інше в процесі судового розгляду не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що при укладені договору купівлі-продажу ні одна із сторін не порушила умов договору, а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача.

Тому, на підставі викладеного і керуючись ст. ст.10, 60, 209,213, 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на майно, задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 12 вересня 2008 року, за яким ОСОБА_1 купив у сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк" Братського району Миколаївської області нерухоме майно , а саме нежитлове приміщення (гараж), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на:

- нежитлове приміщення (гараж), що розташоване по АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення Братського районного суду Миколаївської області може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Губанова В. М.,