Справа № 450/2756/15-ц Провадження № 2/450/391/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Микитів Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» про повернення коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача в якому просить стягнути з останнього на її користь кошти у розмірі 5 296,77 Євро за договором банківського вкладу, 993,60 Євро процентів, а в сумі 6 290,37 Євро. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами 20.09.2013 року було укладено договір банківського вкладу (депозиту). Згідно умов цього договору позивач надав відповідачу 15 000,00 Євро на строк до 23.09.2013 року та процентною ставкою 6,65% річних. Оскільки строк дії договору закінчився, позивач звернулась до відповідача про повернення зазначених коштів, у відповідь на що їй було виплачено лише 10 711,69 Євро. У зв'язку із тим, що їй не повернуто відповідачем ще 5 296,77 Євро депозиту та 993,60 Євро відсотків за спірним договором, вона вимушена звернутись в суд для захисту своїх прав як споживача банківських послуг.

Позивач в судове засідання з'явилася, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та позов просить задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, додатково зазначила, що з письмовою заявою шляхом власноручної подачі, відправки поштою чи будь яким іншим способом до відповідача із вимогою про повернення належних їй коштів за спірним депозитним договором не зверталась.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.

Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 224 ЦПК України, також беручи до уваги те, що ухвалення заочного рішення є правом, а не обов'язком суду, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Встановлено, що 20.09.2013 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Банк Перший» укладено договір №ДФ-054282 банківського вкладу (депозиту) (вклад «Класичний» без права поповнення зі сплатою процентів в кінці строку).

Статтею 1 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу одна сторона, що прийняла від другої сторони грошову суму, що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 3 ст.1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку, якщо інше не встановлено ЦК України або не випливає із суті договору банківського вкладу.

У відповідності до п.1.1. умов вказаного депозитного договору від 20.09.2013 року вкладник передав, а банк прийняв для зберігання грошові кошти на вкладний (депозитний) рахунок вкладника НОМЕР_1 у цьому ж банку в розмірі, що дорівнює сумі, зафіксованій в документі, який видається банком вкладнику на підтвердження внесення останнім коштів на строк 368 днів, з 20.09.2013 року до 23.09.2014 року.

Більше того, згідно п.3.1.4. в день укладення цього договору банк зобов'язаний видати вкладнику підтверджуючий документ, у якому фіксується внесена вкладником сума грошових коштів, а відповідно до п.3.4.4. вкладник має право залишити цей документ собі.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У ст.27 ЦПК України передбачено процесуальні права та обов'язки осіб, що беруть участь у справі, які позивачу у судовому засідання було роз'яснено, до яких, крім іншого, входить право заявляти клопотання. Частиною 1 ст.137 ЦПК України передбачено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Всупереч зазначеному позивач під час розгляду справи не змогла представити документ, який би підтверджував факт внесення нею коштів на виконання вказаного вище договору банківського вкладу, також вона не скористалась своїми процесуальними правами як учасника процесу та не заявила клопотання про витребування від відповідача зазначеного документу. Відтак, суду не представлено в повній мірі всіх належних доказів на підтвердження обставин викладених у позовній заяві, а те, що вкладник передав та банк прийняв грошові кошти у розмірі 15 000,00 Євро зазначено лише у п.1.2. договору банківського вкладу, проте інші документи, які згідно самого депозитного договору підтверджують зазначену обставину у матеріалах справи відсутні.

У відповідності до положень ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Позивач у позовній заяві зазначає, що ПАТ «БГ Банк» є правонаступником ПАТ «Банк Перший». Крім того вказує, що нею 19.03.2015 року було подано заяву про визнання грошових вимог кредитора та їх повернення шляхом перерахування на її розрахунковий рахунок, що і стало підставою для повернення Фондом гарантування вкладів фізичних та юридичних осіб позивачу кошти у розмірі 10 711,69 Євро на рахунок НОМЕР_1, проте за банком залишився борг у розмірі 6 290,37 Євро, який і просить стягнути з відповідача у її користь.

Суду не вдалось встановити, що ПАТ «БГ Банк» дійсно є правонаступником ПАТ «Банк Перший», зазначена обставина не знайшла свого підтвердження у матеріалах справи, оскільки виклавши таку у позовній заяві позивач на її підтвердження не долучила жодного доказу, а тому, перед судом не доведено, що ПАТ «БГ Банк» є належним відповідачем та зобов'язаний відповідати за зобов'язаннями ПАТ «Банк Перший».

У п.3.3.2. депозитного договору вказано, що вкладник зобов'язаний дотримуватись порядку документального оформлення операцій по рахунку. Зазначена норма закріплює необхідність документального оформлення заяви про зняття готівки, як об'єкту матеріального світу та підстави здійснення операції по знятті коштів з рахунку. Однак, такої заяви у матеріалах справи не міститься та крім того, у судовому засіданні позивач зазначила, що з письмовою заявою, як належним для вчинення необхідних дій документом, до відповідача із вимогою про повернення їй коштів за спірним депозитним договором не зверталась. Зазначені обставини виключають для суду можливість задовольнити позовні вимоги та встановити, що ОСОБА_1 використала всі можливі досудові способи захисту свого права. Більше того, остання взагалі не довела, що у відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України, її права, свободи чи інтереси відповідачем було оспорено, порушено або не визнано, що виключає для неї право на звернення за захистом до суду.

Згідно п.1.4. депозитного договору по закінченні строку вкладу банк повертає вклад та нараховані проценти вкладникові у безготівковій формі на рахунок НОМЕР_1 відкритий у ПАТ «Банк Перший».

Також, факт того, що право позивача не було порушено стверджується долученою позивачем до матеріалів справи довідкою ПАТ «БГ Банк» від 07.04.2015 року про рух коштів по рахунку НОМЕР_1 (рахунок на який згідно п.1.4. депозитного договору банк повертає вкладнику вклад) ОСОБА_1 згідно якого на вказаному рахунку містились кошти у розмірі 16 008,46 Євро, проте 01.04.2015 року з нього було знято кошти у розмірі 10 711,69 Євро, а залишилось 5 296,77 Євро. З наведеного вбачається, що банком було фактично виконано свої зобов'язання перед вкладником та безготівково перераховано на обумовлений рахунок позивача грошові кошти, проте аж ніяк не можна прийти до висновку, про задоволення позовних вимог.

Оскільки для суду не виявилось за можливе встановити, яким чином позивач змогла отримати кошти із свого рахунку призначеного для виведення депозитних коштів, яким чином останній чиняться перешкоди в отриманні решти депозитних коштів та чи чиняться такі взагалі, суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оцінюючи всі наведені позивачем у позовній заяві та судовому засіданні доводи і факти суд відмовляє у задоволенні позову у зв'язку із недоведеністю такого.

На підставі ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» позивач звільнена від сплати судового збору, проте судовий збір згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в доход держави стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 27, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 611, 1058, 1060 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

СуддяВ. Є. Мусієвський