Справа № 383/510/16-ц
Номер провадження 2/383/301/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2016 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Бевз О.Ю.,

з участю секретаря ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представників відповідача ДПДГ Червоний землероб - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бобринець в залі судових засідань справу №383/510/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства Дослідне господарства «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук про стягнення заборгн7ованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідача Державного підприємства Дослідне господарство Червоний Землероб» про стягнення боргу. Просить стягнути борг за договором позики, обґрунтовуючи його тим, що між сторонами були укладені договори позоики, умови якого відповідач порушив, що заборгованість відповідачем не поверталась взагалі, внаслідок чого рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області по справі №383/1271/15-ц від 08.12.2015 року та відповідно рішенням апеляційного суду Кіровоградської області №22-ц/781/429/16 від 16.02.2016 року стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 позику за договором позики від 27.05.2011 року, від 20.04.2012 року, від 25.04.2012 року, від 28.04.2012 року на загальну суму 280 000 грн. На сьогоднішній день рішення суду не виконано. Договорами позики передбачено сплату пені в разі несвоєчасного повернення позики у встановлений строк, що і змусило позивача звернутися до суду за захистом порушенного права, так після уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача заборгованість:

-за договором позики від: 27.05.2011 року в розмірі 30 400 грн.,

-за договором позики від 20.04.2012 року в розмірі 114 000 грн.,

-за договором позики від 25.04.2012 року в розмірі 38 000 грн.,

-за договором позики від 28.04.2012 року в розмірі 228 000грн.,

на загальну суму 410 400 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та попросила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник Відповідача 1 ДП ДГ Червоний землероб - ОСОБА_4 позовні вимоги визнав частково, а сааме не заперечив фактів укладення спірних договорів, але просив зменшити пеню, так як підприємство на даний час знаходиться в досить скрутному становищі.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між позивачем та Державним підприємством Дослідним господарством «Червоний землероб», в особі голови господарства ОСОБА_5 (далі по тексту Відповідач) було укладено:

Договір позики від 27 травня 2011 року, (а.с.5) за умовами якого відповідачем було отримано кошти в розмірі 80 000 грн. строком по 12 серпня 2011 року. Підтвердження факту отримання відповідачем коштів по Договору є банківська квитанція №362 від 27.05.2011 року (а.с. 6). Додатковим договором №1 (а.с.7) до договору позики від 12.08.2011 року встановлено строк повернення позики 10 грудня 2013 року. Додатковим договором №2 (а.с.8) до договору позики від 11.12.2013 року було встановлено строк повернення позики 01.03.2015 року.

Згідно п.7.2. Договору позики від 27.05.2011 року, якщо позичальник своєчасно не по поверне суму позики, він зобовязується сплатити на вимогу позикодавця суму боргу, а також пеню в розмірі 1 (одного) відсотка суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, та штраф у розмірі 84 відсотків від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Як вбачається з уточненої позовної вимоги та відповідного розрахунку до неї, позивач за даним договором просить стягнути 1% пені, що повністю узгоджується з умовами договору та дана заборгованість підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Договір позики від 20 квітня 2012 року (а.с.9) за умовами якого він надавав Відповідачу 1 позику в сумі 60 000 грн., строком по 20 травня 2012 року. Підтвердженням факту отримання коштів по Договору є банківська квитанція №554 від 20.04.2012 року (а.с.10). Додатковим договором №1 (а.с.11) до договору позики від 18.05.2012 року було встановлено строк повернення позики до 10 грудня 2013 року. Додатковим договором №2 (а.с.12) до договору позики від 11.12.2013 року було встановлено строк повернення позики 01.03.2015 року.

Згідно п.7 Додаткового договору №1 від 18.05.2012 року, яким викладено п.6.2 Договору позики від 20.04.2012 року, в новій редакції, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязується сплатити на вимогу позикодавця суму боргу, а також пеню в розмірі 5 (пять) відсотків суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання зобовязання.

Як вбачається з уточненої позовної вимоги та відповідного розрахунку до неї, позивач за даним договором просить стягнути 5% пені, що повністю узгоджується з умовами договору та дана заборгованість підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Договір позики від 25.04.2012 року (а.с.13) за умовами якого позивач надала позику у сумі 20 000 грн., строком по 25 травня 2012 року. Підтвердження факту отримання Відповідачем коштів по договору є квитанція №403 від 25.04.2012 року. Додатковим договором №1 (а.с.15) до договору позики від 25.05.2012 року було встановлено строк повернення позики 10 грудня 2013 року. Додатковим договором №2(а.с.16) до договору позики від 11.12.2013 року було встановлено строк повернення позики 01 березня 2015 року.

Згідно п.7 Додаткового договору №1 від 25.05.2012 року, яким викладено п.6.2 Договору позики від 25.04.2012 року, в новій редакції, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязується сплатити на вимогу позикодавця суму боргу, а також пеню в розмірі 5 (пять) відсотків суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання зобовязання.

Як вбачається з уточненої позовної вимоги та відповідного розрахунку до неї, позивач за даним договором просить стягнути 5% пені, що повністю узгоджується з умовами договору та дана заборгованість підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Договір позики від 28.04.2012 року (а.с.17)за умовами якого позивач надала позику у сумі 120 000 грн., строком по 25 травня 2012 року. Підтвердження факту отримання Відповідачем коштів по договору є квитанція №232 від 28.04.2012 року (а.с.18). Додатковим договором №1 (а.с.19) до договору позики від 28.04.2012 року було встановлено строк повернення позики 10 грудня 2013 року. Додатковим договором №2 (а.с.20) до договору позики від 11.12.2013 року було встановлено строк повернення позики 01 березня 2015 року.

Згідно п.7 Додаткового договору №1 від 25.05.2012 року, яким викладено п.6.2 Договору позики від 28.04.2012 року, в новій редакції, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязується сплатити на вимогу позикодавця суму боргу, а також пеню в розмірі 5 (пять) відсотків суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання зобовязання.

Як вбачається з уточненої позовної вимоги та відповідного розрахунку до неї, позивач за даним договором просить стягнути 5% пені, що повністю узгоджується з умовами договору та дана заборгованість підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

На даний час боржник не повернув борг за Договором позики.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області по справі №383/1271/15-ц від 08.12.2015 року, яке в частині стягнення заборгованості за вищевказаними договорами позики, залишене без змін рішенням апеляційного суду Кіровоградської області №22-ц/781/429/16 від 16.02.2016 року, та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 позику за договорами позики: від 27.05.2011 року, від 20.04.2012 року, від 25.04.2012 року, від 28.04.2012 року на загальну суму 280 000 грн.

З урахуванням того, що позика не повернута в строки встановлені Договорами позики та порушені договірні зобовязання, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того самого роду і такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 ст.1049 вказаного кодексу, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні на підтвердження обставин та підстав позовних вимог надані договори позики та поруки, на підтвердження виконання умов договору щодо передачі коштів квитанції про зарахування коштів на рахунок господарства. Вказані докази у відповідності до ст. 64 ЦПК України судом в судовому засіданні досліджені в повному обсязі.

Оскільки в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, викладені в позовній заяві щодо порушення відповідачем зобов'язання за договорами позики перед позивачем та порушення ним вказаних вище норм законодавства, а також враховуючи заперечення позивача стосовно позовних вимог, в обгрунтування яких покладено лише тяжке матеріальне становище, що на думку відповідача є підставою для зменшення пені, яка і так булла суттєво зменшена, враховуючи уточнені позовні вимоги з 4 071 471,24 грн. на 410 400, а тому суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення уточненого позову в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики.

У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати в сумі 4104 грн., відповідно до суми заявлених та задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 1046, 1047, 1049, 526, 541,549 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 213- 215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Державного підприємства Дослідне господарства «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук про стягнення заборгованості за договором позики, - задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства Дослідне господарство Червоний Землероб Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук, на користь ОСОБА_2, заборгованість:

-за договором позики від: 27.05.2011 року в розмірі 30 400 грн.,

-за договором позики від 20.04.2012 року в розмірі 114 000 грн.,

-за договором позики від 25.04.2012 року в розмірі 38 000 грн.,

-за договором позики від 28.04.2012 року в розмірі 228 000грн.,

на загальну суму 410 400 грн.

Стягнути з Державного підприємства Дослідне господарство Червоний Землероб», на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 4104 грн.

Рішення може бути оскаржено в судову палату з цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської області через Бобринецький районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О.Ю. Бевз