Справа № 629/440/16-ц
№ провадження 6/629/14/16
У Х В А Л А

02.02.2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Помазан Вікторії Анатоліївни,

за участі секретаря судового засідання Фалькової І.М.,

розглянувши подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань,-

встановив:

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області звернувся з поданням державний виконавець відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Державний виконавець зазначає, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області знаходиться виконавчий лист № 2025/6555/2012 від 18.12.2012 року, виданого Лозівським міськрайонним судом Харківської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 300 грн., щомісячно, починаючи з 23.11.2012 року і до досягнення повноліття.

Державний виконавець з посиланням на норми Закону України «Про прядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України», Закону України «Про державну прикордонну службу України», Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу України, просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобов'язань за виконавчим документом.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області у судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просить розглядати клопотання за його відсутності.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, дослідивши подання та додані до нього матеріали, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», статтею 6 якого встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

Статтею 11 п. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З урахуванням положень вищенаведених нормативний актів, право громадянина України на виїзд за межі України може бути обмежене за поданням державного виконавця, у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Дослідженням доказів, які надані суду державним виконавцем, встановлено, що на підставі виконавчого листа Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18.12.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 300 грн., щомісячно, починаючи з 23.11.2012 року і до досягнення повноліття, державним виконавцем ВДВС Лозівського МУЮ Харківської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2013 року (ВП № 36613397).

Оскільки тимчасове обмеження права виїзду може застосовуватися за поданням державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання рішення, суд вважає, що державним виконавцем повинні бути надані суду докази, які свідчать про свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання обов'язків по виплаті аліментів за рішенням суду. Але з наданих суду доказів не вбачається, що боржник обізнаний про наявність виконавчого провадження, відсутні докази отримання нею копії постанови про відкриття виконавчого провадження, здійснення викликів боржника державним виконавцем, а також, що боржник своїми свідомими діяннями чи бездіяльністю ухиляється від виконання зобов'язань за рішенням суду. Доводи, які свідчать про ухилення від виконання боржником рішення відсутні і у самому поданні державного виконавця .

З урахуванням того, що законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, суд не вбачає підстав для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у її конституційному праві на виїзд за межі України.

На підставі ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 313 Цивільного кодексу України, п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів, з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Вікторія Анатоліївна Помазан