03.02.2016 м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд в складі:
головуючого судді Стефанишина С.Л.,
при секретарі судового засідання Ніколайчук А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним відмовлено проте, не прийнято рішення щодо позовних вимог про визнання недійсним договору іпотеки до кредитного договору з моменту укладення.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

В судове засідання представник позивача не зявився проте, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі та підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином.

З норм ст. 375 ЦК України вбачається, що іпотека є видом застави, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи боржника. Позивач є майновими поручителем. Згідно з ст. 546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення виконання зобов'язань, тому норми, що регулюють поруку (ст.ст. 553-559 ЦК України) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем.

Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави припинення іпотеки, а саме іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору, реалізації предмета іпотеки, набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, визнання іпотечного договору недійсним, з інших підстав, передбачених цим законом. При цьому зміна основного зобов'язання не є підставою припинення відносин іпотеки.

Також необхідно зазначити, що положення ст.559 ЦК України не поширюються на зобов'язання майнового поручителя. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель відповідає перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Крім того, у відповідності до ст. 215 ЦК України та п.8 постанови Пленуму Верховного суду №9 від 06.11.2009 року, підставою недійсності правочину є недодержання сторонами саме на момент вчинення такого правочину вимог встановлених ст. 203 ЦК України. В своїй позовні заяві позивач не посилається про те, яку вимогу законодавства сторонами було нібито порушено в момент укладення даного правочину.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним договору іпотеки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню тому в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 220 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки до кредитного договору з моменту укладення - відмовити.

На додаткове рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. Стефанишин