Справа № 645/9678/15-ц
Провадження № 2/645/603/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сілантьєвої Є.Е.,

за участю секретаря Момот О.І.

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства Ідея Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ « Ідея Банк», звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи змінили та уточнили, до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави. Сторона позивача зазначила, що ПАТ «Ідея Банк» () виникло внаслідок зміни назви ПАТ «Плюс Банк» (ВАТ «Плюс Банк») відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Банку і є правонаступником всіх його прав та обовязків. В тому числі, ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», яке, в свою чергу, створено шляхом реорганізації ТзОВ «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикарпатлісбанк», що підтверджується змінами до статуту ПАТ «Плюс Банк», погодженими Національним банком України 07.10.2011 року та зареєстрованими 13.10.2011 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 17.05.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 910.15063, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 148321,00 грн. строком до 17.05.2019 року для придбання транспортного засобу зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,99 % річних.

В забезпечення виконання кредитних зобовязань між ОСОБА_1 та Позивачем було укладено договір застави транспортного засобу MITSUBISHI Lancer, 2008 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) JMBSNCS3A8U002772, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. ОСОБА_1 не виконує зобовязання за кредитним договором у встановлені строки, не дотримується рекомендованого графіку платежів, у звязку з чим Позивач був змушений звернутися до суду. Останній платіж боржником здійснено 28.02.2013 року, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 17.11.2015 року складає 242679,49 грн. а саме:

- основний борг 102791,47 грн.;

- прострочений борг 42512,66 грн.;

- прострочені відсотки 95835,76 грн;

- строкові відсотки 1539,60 грн;

- нарахована комісія 0,00 грн.;

- прострочена комісія 0,00 грн.;

- дебіторська заборгованість 0,00 грн.

В результаті витребування судом доказів органи МВС України надали інформацію, що актуальним власником заставного транспортного засобу є ОСОБА_3, ІПН - НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: вул Грозненська, 56, кв. 73, м. Харків, 61124. Оскільки застава є способом забезпечення зобовязань: у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами нього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст.572 ЦК України та ст. 1 ЗУ «Про заставу»). Також позивач зазначає, що у звязку з порушенням ОСОБА_1 прав та інтересів Позивача протягом тривалого часу, на підставі невиконання ОСОБА_1 грошових зобовязань за договором кредиту, а також на підставі того, що ОСОБА_1 уникає контакту з позивачем, не відповідає на телефонні дзвінки, переховується, за вказаною в кредитному договорі та договорі застави адресою не перебуває, предмет застави для огляду не надає, у Позивача є стійкі побоювання щодо неповернення грошових коштів ОСОБА_1 та незаконного відчуження останнім автомобіля, що знаходиться в заставі Позивача. Тому Позивач вимушений терміново звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів з позовом про звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб та задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави.

Посилаючись на зазначене, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 910.15063 від 17.05.2012 року у розмірі 242679,49 грн. звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль MITSUBISHI Lancer, 2008 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) JMBSNCS3A8U002772, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ « Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надати ПАТ « Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/ установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати /виготовляти ключі/ їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які пов*язані з продажем автомобіля. Вилучити у ОСОБА_3, ІПН - НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: вул Грозненська, 56, кв. 73, м. Харків, 61124.. або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль MITSUBISHI Lancer, 2008 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) JVDSNCS3A8U002772 реєстраційний № НОМЕР_1 та передати Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» (), адреса реєстрації: м. Львів,вул. Валова, буд. 11. на період до його реалізації.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надав, заяви про слухання справи за його відсутності не надав. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України відповідач зобовязаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права зобовязує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом предявленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.

У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином .

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та вказав, що про заставу йому відомо не було. Автомобіль придбав офіційно, ніяких перешкод під час реєстрації автомобіля не було. На теперішній час він продав автомобіль по генеральній довіреності, кому не пам*ятає, копії довіреності у нього не має, так як вважав, що вона йому не знадобиться. Вважає, що ОСОБА_1 свідомо знаючи, що автомобіль в заставі його про це не попередив, чим ввів в оману про законність угоди.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню та вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідност.526 ЦК Українизобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 598 ЦК Українивстановлено, що зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором чи законом.

Статтяст..611 ЦК Українипередбачає правові наслідки у разі порушення зобовязань, встановлені договором або законом, аст..625 ЦК України- відповідальність за порушення грошового зобовязання, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов*язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов*язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст..572 ЦК Українив силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов*язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлене законом.

Статтею 583 ЦК України передбачено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа(майновий поручитель).

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов*язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави, а ст..590 ЦК України передбачає, що звернення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

ПАТ «Ідея Банк» () виникло внаслідок зміни назви ПАТ «Плюс Банк» (ВАТ «Плюс Банк») відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Банку і є правонаступником всіх його прав та обовязків. В тому числі, ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», яке, в свою чергу, створено шляхом реорганізації ТзОВ «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикарпатлісбанк», що підтверджується змінами до статуту ПАТ «Плюс Банк», погодженими Національним банком України 07.10.2011 року та зареєстрованими 13.10.2011 року.

Судом встановлено, що 17.05.2012 року між ПАТ « Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 910.15063, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 148321,00 грн. строком до 17.05.2019 року для придбання транспортного засобу зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,99 % річних (а.с. 10-11).

Проте, в порушення умов Кредитного договору, боржник не здійснює погашення кредиту та сплату відсотків у строки та у розмірах, встановлених Кредитним договором.

У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 17.11.2015 року складає 242679,49 грн., а саме:

- основний борг 102791,47 грн.;

- прострочений борг 42512,66 грн.;

- прострочені відсотки 95835,76 грн;

- строкові відсотки 1539,60 грн;

- нарахована комісія 0,00 грн.;

- прострочена комісія 0,00 грн.;

- дебіторська заборгованість 0,00 грн. (довідку розрахунок а.с. 28).

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу MITSUBISHI Lancer, 2008 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) JVDSNCS3A8U002772 реєстраційний № НОМЕР_3.Цей транспортний засіб належить Заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК, номер 676448, виданого ВРЕР № 1 ГУМВСУ Харків 17.05.2012 р. Предмет застави зареєстрований за адресою: Харківська область, індекс 61000. м. Харків, Фрунзенським район, вул. Рибалко, буд. 47 "а'', кв. 211 (а.с. 15-16).

Згідно п. 1 § 3 договору застави транспортного засобу 910.15063- заставодержатель має право вилучити Предмет застави, разом з документами та ключами до нього в Заставодавця та/або в третіх осіб, де б та в кого б він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик Заставодержателя або сторонньої організації (особи) - зберігача, та/або зняти реєстраційні номери з ТЗ, у разі настання будь-якої з обставин передбачених п. 1 § 5 Договору та/або у випадку порушення Заставодавцем вимог п. 5 § 5 Договору, а також управляти ним та зберігати його за рахунок Заставодавця та до усунення порушень чи обставин, які стави підставою вилучення Предмету застави. При цьому Заставодавець погоджується з усіма несприятливими наслідками, які він та/або треті особи можуть зазнати внаслідок вилучення Предмету застави та/або зняття реєстраційних номерів. Заставодержатель має право залучати для здійснення зазначених дій сторонні організації (особи). Витрати Заставодержателя пов*язані з вилученням, транспортуванням до місця зберігання, зберіганням та поверненням Предмету застави, покладаються на Заставодавця. Всі несприятливі наслідки вилучення Предмету застави та/або зняття реєстраційних номерів покладаються на Заставодавця.

Як вбачається з п. 5 § 5 договору - в разі набуття Заставодержательем права власності на Предмет застави у вищевказаному порядку Заставодавець зобов'язаний негайно передати Предмет застави у володіння Заставодержателю разом з ключами, свідоцтвом про реєстрацію ТЗ та всіма іншими при належностями.

Відповідно до п. 1 § 2 договору застави транспортного засобу - У разі невиконання Заставодавцем зобовязань за кредитним договором має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами (на праві вищого пріоритету).

До матеріалів позовної заяви залучено заяву, підписану особисто ОСОБА_1 від 17.05.2012 р. посвідчену приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за № 6469, згідно якої він стверджує, що на момент набути у власність транспортного засобу марки MITSUBISHI Lancer, 2008 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) JVDSNCS3A8U002772 реєстраційний № НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР № 1 ГУМВСУ ХАРКІВ 17.05.2012 року, в зареєстрованому шлюбі та у фактичних сімейних відносинах ні з ким не перебував, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на вказаний транспортний засіб (чи його частку), в тому числі і відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейною кодексу України, відсутні (а.с. 17).

Згідно Меморіального ордеру № 91.15063 від 18.05.2012 року ОСОБА_1І було надано кредитні кошти у розмірі 144000,00 грн., призначення платежу - оплата за автомобіль згідно рахунку фактурі № 0054 від 17.05.2012 р. (а.с. 14).

Відтак, надавши відповідачу кредитні кошти, банк свої зобов'язання передбачені договором виконав у повному обсязі.

Після укладення договорів кредиту та застави транспортного засобу № 910.15063 було оформлено право власності та зареєстровано транспортний засіб марки MITSUBISHI Lancer, 2008 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) JVDSNCS3A8U002772 реєстраційний № НОМЕР_1 за відповідачем ОСОБА_1 (свідоцтво про реєстрацію а.с. 21).

Згідно наданої інформації Головним сервісним центром МВС України від 31.03.2016 року № 31/27-737 - 18.12.2013 р. ОСОБА_1 у ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Харкова № 1 ГУМВС України в Харківській області зняв з обліку автомобіль MITSUBISHI Lancer, 2008 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) JVDSNCS3A8U002772 реєстраційний № НОМЕР_1 для реалізації, а 22.01.2015 р. вказаний автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_2, який придбав даний автомобіль.

Оскільки транспортний засіб перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_3Є, то позивач має право витребувати у нього транспортний засіб з усіма його приналежностями для подальшої реалізації цього майна.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.20 ЗУ «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України, в разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо іншого не встановлено договором або законом (ч.1, 2 ст. 590 ЦК України).

Судом вивчався розрахунок заборгованості, який утворився внаслідок невиконання відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору № 910.15063, який укладався між ним та позивачем саме для купівлі спірного автомобіля MITSUBISHI Lancer.

Статтею 526 Цивільного Кодексу України (надалі - ЦКУ) встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Частиною 1 ст. 530 ЦКУ встановлено, що якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов*язання.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов*язок позичальника повернути позику( кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору (в редакції станом на 03.07.2012 року) виконання зобов'язань позичальником за договором забезпечується заставою рухомого майна - автомобіля MITSUBISHI Lancer, згідно договору застави транспортного засобу. (а.с. 15)

Відповідно до ст.. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:

1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, як підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Згідно положень ст. 36 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяження за договором, який передбачає передачу належного обтяжувачу на праві власності рухомого майна у володіння боржника, надає обтяжувачу право в разі порушення боржником обов'язків згідно з цим договором витребувати відповідне рухоме майно з володіння боржника. Обтяжувач також має право витребувати майно з володіння боржника за договором, який передбачає зобов'язання боржника передати право власності на рухоме майно обтяжувачу за умови настання певної події в майбутньому.

У разі якщо згідно з договором купівлі-продажу рухомого майна з правом або зобов'язанням зворотного викупу або договором купівлі-продажу рухомого майна під умовою, предмет обтяження знаходиться у володінні обтяжувача, у разі порушення боржником обов'язків за цими договорами, обтяжувач має право відмовити боржнику в передачі права власності на предмет обтяження.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи: застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Пунктом 3 ч.1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що одним із заходів примусового виконання рішень є вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні.

Як вбачається з відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області від 14.04.2016 р. № 1957 власником автомобіля MITSUBISHI Lancer, 2008 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) JVDSNCS3A8U002772 є ОСОБА_2 (а.с. 107).

З урахуванням вищенаведеного вимоги позивача щодо вилучення у відповідача ОСОБА_3, або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, та передання його в управління ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації ґрунтуються на законі.

Зміна власника майна, купленого в кредит, не припиняє заставу, тому, застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. ст. 25, 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо іншого не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків:

1) обтяжувач дав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;

2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції а купівлі- продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

За змістом ст. 23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно зі встановленим пріоритетом.

Відповідно до от. 12 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обовязки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо іншого не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим законом.

Це правило відповідає речовій природі застави як способу забезпечення, що отримало назву «право слідування».

За таких обставин реалізація (продаж) майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє застави, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може' бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. 25, 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів, та реєстрацію обтяжень».

Крім того, при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд також має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав ( п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі продажу Предмету застави від імені заставодавця.

Вартість предмету застави під час судового розгляду справи сторонами не оскаржувалася, клопотання про визначення на час розгляду справи вартості предмету застави не заявлялось, тому суд приходить до переконання про співмірність суми заборгованості за кредитом.

Належним чином порівнявши досліджені обставини та визначивши співмірність суми заборгованості за кредитом та вартості майна, перевіривши, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано зазначені зобов'язальні відносини щодо права позивача на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави, суд вважає встановленим порушення права позивача на виконання договірних зобов'язань, у зв'язку з чим для відновлення зазначеного права позивача слід позов задовольнити.

Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_1 дійсно були суттєво порушені пункти кредитного договору та договору застави щодо зобовязань по погашенню кредиту, таким чином, позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу предмета застави позивачу, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Оскільки позов обґрунтований, судові витрати в порядку ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів.

Керуючисьст.ст.10, 11, 88, 168, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. 526 ,598, 575, 583, 589, 590, 611, 625, 1054 ЦК України, Законом України «Про заставу», суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПАТ « Ідея Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_4) на користь Публічного акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» () заборгованість за кредитним договором № 910.15063, укладеним між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 в сумі 242 679, 49 грн. (двісті сорок дві тисячі шістсот сімдесят дев*ять гривень сорок дев*ять копійок).

В рахунок погашення кредитних зобовязань на користь ПАТ «ІДЕЯ БАНК» () за кредитним договором № 910.15063, укладеним між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_4) в сумі 242 679,49 грн., звернути стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль MITSUBISHI Lancer, 2008 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) JVDSNCS3A8U002772, реєстраційний № НОМЕР_3, який належить ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. адреса реєстрації: АДРЕСА_1, 61124., шляхом продажу зазначеного автомобіля Публічним акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» будь якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб*єктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «ІДЕЯ БАНК» усі трава та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах MBС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу - власника, які повязані з продажем автомобіля тощо).

Вилучити у ОСОБА_3, ІПН - НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, 61124, або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль MITSUBISHI Lancer, 2008 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) JVDSNCS3A8U002772, реєстраційний № НОМЕР_3 та передати Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» (), адреса реєстрації: м. Львів, вул. Валова, буд. 11 на період до його реалізації.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_4) та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» () витрати по сплаті судового збору в сумі 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн.10 (десять) коп.. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя