справа № 208/6888/15-ц
№ провадження 2/208/973/16
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2016 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.,

при секретарі Севастьяновій Л.М.,

за участю прокурора Тургеля Н.Б.,

позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Михайлової Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Заводського району м. Дніпродзержинська, Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції «Про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном», -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що, вона є бабусею малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Мати дітей - відповідач ОСОБА_2 батьківської турботи до дітей не виявляє, ухиляється від утримання та виховання дітей, вживає наркотичні засоби, на підставі чого просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей, призначивши її, позивача, опікуном дітей, оскільки батько ОСОБА_4 помер, а батько ОСОБА_5 записано зі слів матері.

В судовому засіданні позивач підтримала позов, та, суду пояснила, що, відповідач є її донькою, яка, разом з дітьми мешкає за адресою реєстрації позивача. З 2008 року відповідач вживає наркотичні засоби, і, з цього часу здоров'ям дітей не цікавиться, батьківської турботи до дітей не виявляє. З 04.08.2015р. відповідач знаходиться в християнському реабілітаційному центрі, оскільки схильна до вжиття наркотичних засобів. Вона, позивач, самостійно утримує дітей, тому просить суд призначити її опікуном малолітніх онук.

В судовому засіданні відповідач позов визнала, та, суду пояснила, що, дійсно тривалий час вона не цікавиться життям своїх доньок, не працює, і не знає яким чином утримувати дітей. Діти мешкають разом із позивачем та знаходяться на утриманні позивача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Заводського району м. Дніпродзержинська висловила думку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки остання ухиляється від утримання та виховання дітей, вживає наркотичні засоби, та, неодноразово була попереджена службою у справах дітей про наслідки невиконання своїх батьківських обов'язків.

Залучений судом до участі у справі прокурор в судовому засіданні зазначив, що, позовні вимоги позивача вважає обґрунтованими, оскільки відповідач свої батьківські обов'язки не виконує, здоров'ям дітей не цікавиться, вживає наркотичні засоби, що негативно впливає на розвиток дітей.

Відповідно до положення ст.171 СК України, думку дітей через їх вік заслухано не було.

Вислухавши пояснення сторін, думку прокурора, та, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.258 СК України, баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Відповідно до положення ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч.2, 3 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» N 2402-III від 26.04.2001р., сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст.12 вищевказаного Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні.

Відповідно до положення ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно роз'яснень, наданих у п.16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, відповідач є матір'ю малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько якої помер ІНФОРМАЦІЯ_7

Водночас, відповідач є матір'ю малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, відомості про батько якої записано зі слів матері відповідно до ст.135 СК України.

Згідно довідки про склад сім'ї, наданої ТОВ «Інфо-ком» 12.08.2015р., відповідач, разом з дітьми, зареєстрована за місцем реєстрації та проживання позивача - за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, з 04.08.2015р. відповідач перебуває в християнському реабілітаційному центрі, оскільки схильна до вжиття наркотичних засобів.

Згідно довідки, наданої 24.11.2015р. лікарем-наркологом КЗ «Дніпродзержинська міська лікарня №1», з 2013р. відповідач перебуває на обліку у лікаря-нарколога, діагноз: «Психічні та поведінкові розлади в результаті вживання коноплі та психостимуляторів зі шкідливими наслідками».

Згідно Висновку, наданого 05.11.2015р. Виконавчим комітетом Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача, оскільки остання вживає наркотичні засоби, батьківської турботи до дітей не виявляє, здоров'ям дітей не цікавиться.

Згідно роз'яснень, наданих у п.17 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Фактів душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання у відповідача в ході розгляду справи не встановлено.

Водночас, як встановлено судом, тривалий час малолітні діти відповідача мешкають та знаходяться на утриманні бабусі - позивача ОСОБА_1, яка особисто опікується дітьми. При цьому, відповідач будь-якої участі у вихованні дітей не приймає, здоров'ям дітей не цікавиться, належних умов для розвитку природних здібностей дітей - не створює, медичного догляду дітей не проводить.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, відповідач, маючи реальну можливість виконувати покладені на неї законом батьківські обов'язки щодо виховання дітей, тривалий час, усвідомлюючи значення своїх дій, нехтує своїми батьківськими обов'язками, що, в свою чергу, дає підстави суду дійти висновку, що, позовні вимоги позивача в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, згідно ч.3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно ст.58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.

Згідно ст.64 ЦК України, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.

Згідно ч.4 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мешкають разом із бабусею - позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, де, згідно Акту обстеження умов проживання позивача, складеного 09.10.2015р. працівниками Служби у справах дітей Заводської районної у м.Дніпродзержинську ради, санітарно-гігієнічні умови помешкання задовільні, та, відповідають умовам для проживання, виховання та розвитку дітей.

Як зазначено у Висновку Виконавчого комітету Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради від 05.11.2015р., позивач ОСОБА_1 створює всі необхідні умови для проживання онуків, піклується про стан їх здоров'я, навчання, розвиток, та, має бажання піклуватись про дітей. При цьому, позивач до кримінальної відповідальності не притягувалась, засудженою не значиться, у розшуку не перебуває; на обліку, або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансерах не перебуває.

Враховуючи вищевикладене, та, приймаючи до уваги відсутність батьків у малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд дійшов висновку, що, позивач ОСОБА_1 може бути опікуном малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки позивач має можливість та бажання виконувати обов'язки опікуна.

При цьому, згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Враховуючи вищевикладене, та, приймаючи до уваги передбачений ст.180 СК України обов'язок батьків утримувати дитину, а також положення ст.182 СК України, суд, керуючись ст.ст. 3-5, 10, 15, 60 213-215 ЦПК України, ст.ст. 164-167 СК України, Постановою Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав відносно: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Дніпродзержинська, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Дніпродзержинська.

Призначити опікуном малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Дніпродзержинська - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Призначити опікуном малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Дніпродзержинська - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.08.2015 року до повноліття дітей.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення по справі в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Нельга Д. В.