Справа №705/6542/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2016 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Черниш Т.О.

при секретарі Шевчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Комерційний Банк «Стандарт», уповноважений Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань ліквідації ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди споживачу фінансових послуг,

В С Т А Н О В И В :

Зважаючи на складність викладення повного рішення суду, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 15, 10, 11, 57-64, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ПАТ «Комерційних Банк «Стандарт» на користь ОСОБА_1 суму Вкладу та процентів в розмірі 26571,92 (двадцять шість тисяч пятсот сімдесят одну гривню девяносто дві копійки) гривень.

Стягнути з ПАТ «Комерційних Банк «Стандарт» на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн..

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-и днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О.Черниш

Справа №705/6542/15-ц

2/705/372/16

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2016 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Черниш Т.О.

при секретарі Шевчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Комерційний Банк «Стандарт», уповноважений Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань ліквідації ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди споживачу фінансових послуг,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства « Комерційний Банк «Стандарт» уповноважений Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань ліквідації ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди споживачу фінансових послуг. В позові позивач вказав, що 23 січня 2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Комерційний Банк «Стандарт» було укладено Договір банківського вкладу № 75612. За умовами договору ОСОБА_3 передав, а Банк прийняв на депозитний рахунок № 9118 грошові кошти в сумі 25000,00 грн. з терміном повернення до 23 квітня 2015 року. Процентна ставка складає 25, 5 % річних. 10 квітня 2015 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина і спадкоємцем визнаний син померлого ОСОБА_1. Від нотаріуса позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.11.2015 року. Станом на 23 квітня 2015 року сума яка підлягає поверненню разом з відсотками за договором банківського вкладу складає 26571, 92 грн.. Відповідач мав би повернути відповідну суму Вкладу разом з сумою нарахованих за користування ним процентів позивачу. Однак відповідач формально хоч і не заперечив своїх зобовязань, але відмовився повернути належні позивачу кошти. Оскільки відповідачем ПАТ «Комерційний Банк «Стандарт» не вжито заходів щодо виконання умов Договору , то позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути на його користь суму вкладу в розмірі 26 571, 92 грн. та 10 000, 00 грн. моральної шкоди і судові витрати покласти на відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити.

Представник відповідача ПАТ « Комерційний Банк «Стандарт» в судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений, надавши заяву про слухання справи у відсутності представника відповідача у позові просив відмовити

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення позивача, беручи до уваги процесуальну позицію відповідача по справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено наступне. 23 січня 2015 між ПАТ « Комерційний Банк «Стандарт» , в особі начальника відділення ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності посвідченої 20.06.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та гр.. ОСОБА_3 був укладений договір банківського вкладу № 75612 (а.с.- 8-10). Гр..ОСОБА_3 було внесено відповідно до умов Договору грошові кошти в сумі 25 000 грн. (квитанція № 1390 від 23.01.2015 року а.с. 11). Згідно умов договору вклад вноситься на 90 днів до 23.04.2015 року і на суму вкладу нараховуються відсотки в розмірі 25,5 % річних. ОСОБА_3 помер 10 квітня 2015 року і відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.11.2015 року спадкоємцем померлого є його син ОСОБА_1, який і прийняв спадщину (а.с.- 12). З матеріалів справи встановлено, що позивач звертався з заявою до відповідача з вимогою про повернення йому вкладу. Оскільки позивач звертався до відповідача із письмовою заявою про повернення банківського вкладу згідно договору банківського вкладу , а відповідач не виконав його вимогу, то порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України , кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В ст. 526 ЦК України зазначено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного кодексу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

Відповідно до ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу

Відповідно до вимог ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Також ч.2 ст.1066 ЦК України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Згідно ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо повернення суми вкладу та нарахованих відсотків і після подачі позову до суду.

В силу ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Поскільки позивач, як вкладник банківського вкладу (депозиту) має право в будь-який момент вимагати повернення банківського вкладу, тому в порядку ст. 1058 ЦК України вказана сума депозитного вкладу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі, так як на вимогу позивача банк добровільно вказані кошти не повернув. З врахуванням положень ст. 1060 ЦК України одночасно з поверненням банківського вкладу позивачу з відповідача підлягають стягненню і нараховані проценти по депозитному вкладу, відповідно до договору, в сумі розрахованої позивачем.

Таким чином, з урахуванням наведеного, всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми вкладу та процентів згідно Договору банківського вкладу знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов в цій частині підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та ( або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, що встановлені чинним законодавством України, обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди в т.ч. і моральної підлягають:

-наявність шкоди;

-протиправність діяння заподіювача шкоди;

-наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями;

-наявність вини особи ( до якої предявлено позов) в її заподіянні, за виключенням випадків встановлених чинним законодавством.

Отже, відповідно до Конституції України і положень нормативно-правових актів, в тому числі відповідних положень ЦК України, право на відшкодування моральної шкоди повинно бути передбачено чинним законодавством України, заподіювач шкоди повинен діяти протиправно. Позивач повинен довести наявність такої шкоди та наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діями заподіювача. Разом з тим, як в позовній заяві так і в поясненнях в суді, посилання ОСОБА_1. про те, що йому спричинена моральна шкода ( яку позивач оцінив в 10 000,00 грн. і належним чином не обґрунтував в чому саме полягає неправомірність дій відповідача, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди і якими доказами це підтверджується) безпідставні, так як у відповідності до ст.. 10 ЦПК України позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього Кодексу, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав.

Таким чином, при викладених обставинах, у звязку з тим, що ОСОБА_1 не довів тих обставин, що неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду про стягнення якої він ставить питання у цивільному позові - позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України , якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 15, 10, 11, 57-64, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ПАТ «Комерційних Банк «Стандарт» на користь ОСОБА_1 суму Вкладу та процентів в розмірі 26571,92 (двадцять шість тисяч пятсот сімдесят одну гривню девяносто дві копійки) гривень.

Стягнути з ПАТ «Комерційних Банк «Стандарт» на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн..

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-и днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_6

З оригіналом вірно: Суддя: