Справа № 2о-37/2010
Провадження № 22-ц/779/361/2016
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Проскурніцького П.І., Ясеновенко Л.В.

секретаря Яковин М.Я.

з участю апелянта ОСОБА_2, заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_5, Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області, про скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30 липня 2015 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_4, заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_5, Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області, про скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

На вищевказану ухвалу представник ОСОБА_4 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт вказує, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції неправильно дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 не вправі представляти інтереси ОСОБА_4, оскільки довіреність ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2, яка посвідчена 30 вересня 2014 року радником з консульських питань Посольства України у Великобританії ОСОБА_6 за №570/4-1488, не зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей. Судом не враховано положення п. 2.1. Положення про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 грудня 2006 р. №111/5, та п. 3.5.3. Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 р. №142/5/310, за змістом яких обов'язковій реєстрації у Єдиному реєстрі підлягають довіреності (у тому числі їх дублікати), посвідчені в нотаріальному порядку, довіреності на право розпорядження майном, довіреності, посвідчені посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, довіреності, видані в порядку передоручення, а також відомості про їх скасування чи припинення їх дії. Оскільки дана довіреність не посвідчувалася в нотаріальному порядку, не передбачає право розпорядження майном та не видана в порядку передоручення, а передбачає лише судове та загальне представництво у взаємовідносинах з іншими особами, то не потребує обовязкової реєстрації.

Крім того, апелянт зазначає, що суд неправильно витлумачив ч. 1 ст. 250 ЦПК України та безпідставно визнав явку ОСОБА_4 в судові засідання обовязковою, не взявши до уваги її лист від 05.06.2015 року, в якому вона заяву про скасування рішення суду від 16.04.2010 року про визнання її безвісно відсутньою підтримала та просила розглядати справу без її участі за участю її представника. При цьому суд не навів жодної норми закону, яка б забороняла особі, яку визнано безвісно відсутньою, діяти через свого представника.

З наведених підстав апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечив. Зауважив, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.04.2010 року ОСОБА_4 визнано безвісно відсутньою з 01.01.2002 року по даний час. В силу п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється в разі визнання особи безвісно відсутньою. А тому з урахуванням положень п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 в даній справі повернути та визнати неподаною без права оскарження. Також вказав на те, довіреність на представництво ОСОБА_2 інтересів ОСОБА_4 є недійсною, а відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судами всіх інстанцій в Україні здійснюється катування в процесуальному аспекті недійсною довіреністю.

Заінтересовані особи ОСОБА_5 та представник УДМС України в Івано-Франківській області в судове засідання не з'явились, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

ОСОБА_5 не повідомив суду причину неявки.

Представник УДМС України в Івано-Франківській області надіслав суду письмову заяву, в якій вказав, що УДМС не заперечує проти апеляційної скарги ОСОБА_4 та просить справу розглянути без участі їхнього представника.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд залишає позов без розгляду, якщо заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи, та якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_4, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2, про скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, суд першої інстанції виходив з того, що довіреність, видана ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2 на представництво її інтересів, не зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей. Крім того, ОСОБА_4 двічі 16.06.2015 року та 30.07.2015 року не зявилася в судові засідання, незважаючи на те, що законом та ухвалою суду від 28.04.2015 року її явку в судові засідання у даній справі визнано обовязковою.

Колегія суддів не погоджується з ухвалою суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 45 ЦК України якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Таким чином вказані наслідки виникають не тільки у разі появи особи, щодо якої ухвалене рішення про визнання її безвісно відсутньою, але і в результаті отримання відомостей про місце її перебування.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.

З аналізу наведених норм слідує, що фізична особа, відносно якої ухвалено рішення про визнання її безвісно відсутньою, повинна бути процесуально залучена до участі в справі. Однак, закон не містить вказівки на обовязкову її участь в судових засіданнях та позбавлення її права скористатись інститутом представництва.

За наведених обставин слушними є доводи апелянта про те, що суд безпідставно визнав явку ОСОБА_4 в судові засідання обовязковою та не взяв до уваги її лист від 05.06.2015 року, в якому вона заяву про скасування рішення суду від 16.04.2010 року про визнання її безвісно відсутньою підтримала та просила розглядати справу без її участі за участю її представника.

Колегія судів не погоджується також з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої 30.09.2014 року радником з консульських питань Посольства України у Великобританії ОСОБА_6 за №570/4-1488, не є належним її представником, оскільки дана довіреність не зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей.

Згідно п. 2.1. Положення про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 грудня 2006 р. №111/5, обов'язковій реєстрації у Єдиному реєстрі підлягають довіреності (у тому числі їх дублікати), посвідчені в нотаріальному порядку, та довіреності на право розпорядження майном, посвідчені посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, а також відомості про припинення їх дії.

Відповідно до п. п. 3.5.3. Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 р. №142/5/310, довіреності (їх дублікати) на право розпорядження майном, у тому числі транспортними засобами, а також довіреності, видані в порядку передоручення, їх скасування або припинення дії, підлягають обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі доручень, посвідчених у нотаріальному порядку, через Міністерство закордонних справ України відповідно до вимог Положення про Єдиний реєстр доручень, посвідчених у нотаріальному порядку.

З копії довіреності ОСОБА_4, якою остання уповноважила ОСОБА_2 на представництво її інтересів, вбачається, що дана довіреність посвідчена 30.09.2014 року радником з консульських питань Посольства України у Великобританії ОСОБА_6 за №570/4-1488. На довіреності міститься печатка консульського відділу Посольства України у Великобританії. Вказана довіреність не посвідчувалася в нотаріальному порядку, не передбачає право розпорядження майном, не видана в порядку передоручення, а видана, зокрема, для представництва інтересів в суді (а.с. 123).

За наведених обставин висновки суду про те, що оскільки вказана довіреність не зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей, то представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 не вправі представляти її інтереси в даній справі, є помилковими.

З огляду на викладене, висновок суду щодо наявності підстав для залишення заяви ОСОБА_4 про скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою без розгляду не можна вважати обґрунтованим. За таких обставин, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 311, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 липня 2015 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Проскурніцький П.І.

ОСОБА_7