Справа №588/1542/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/209/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 15 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Тростянецька міська рада Сумської області, про встановлення факту та вилучення майна із незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 15 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

При цьому доводить, що в мотивувальній частині рішення вимога про встановлення юридично значимого факту приватизації квартири відповідачем розцінюється судом як спосіб захисту прав, який не передбачений діючим цивільним законодавством і на цій підставі з розгляду вилучається предмет позову.

Вказує, що судом першої інстанції ухвалено рішення, не ідентифікувавши предмет позову, не дослідивши факту належності зазначеної квартири на момент звернення позивача до суду (до приватизації зазначена квартира належала позивачу по закону та за договором між працівником і роботодавцем як компенсація за отриману працівником на виробництві травму і особисту участь у будівництві квартири).

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Інші особи, які брали участь у розгляді справи, належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, проте своїм процесуальним правом на участь у ньому не скористалися, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачем порушено її права та законні інтереси.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно зясував обставини справи, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував відповідні їм норми матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).

Відповідно до ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 05 жовтня 1977 року за №284 було видано ордер за №178 на ОСОБА_5 та її сімю: чоловіка ОСОБА_6 та дочку ОСОБА_7, на право проживання в квартирі загальною площею 17,12 кв.м. у житловому будинку АДРЕСА_1.

Станом на серпень 2014 року ОСОБА_3 у вказаному житловому приміщенні не проживала і не була там зареєстрована з 1988 року (зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1).

Рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 17 вересня 2014 року №339 в порядку приватизації квартири державного житлового фонду передано у власність ОСОБА_4 (дівоче прізвище ОСОБА_7) квартиру за адресою: АДРЕСА_2, після чого вона отримала свідоцтво про право власності на вказане житло і зареєструвала вказане право в Державному реєстрі речових прав.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 23 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 19 березня 2015 року, у справі №588/1720/14-ц за позовом ОСОБА_3г. до виконавчого комітету Тростянецької міської ради Сумської області, ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову про визнання незаконною приватизації квартири АДРЕСА_3.

Відтак, вищевказана квартира була приватизована ОСОБА_4 на законних підставах.

ОСОБА_3, у порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, не надано суду належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_4 незаконно заволоділа її майном, а саме: меблями, холодильником, газовою плитою, телевізором, коштовностями та що воно незаконно вибуло з її володіння внаслідок незаконних дій відповідача.

Отже, за встановлених фактичних обставин справи та вимог закону, обставини щодо приватизації ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_4, у відповідності до вимог закону, були встановленні рішенням суду від 23 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, а тому, в силу вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, повторному доказуванню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про отримання спірної квартири позивачем як компенсації за отриману на виробництві травму, особисту участь у будівництві цієї квартири, не спростовують висновків суду про обрання неналежного способу захисту порушеного права на користування житлом.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 15 грудня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -