№ 207/501/15-ц
№ 2/207/159/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Скала А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерног товариства Акцент-Банк, третя особа ОСОБА_3, - про захист прав споживача, визнання договорів побутового підряду та споживчого кредиту укладеними з застосуванням нечесної підприємницької практики та визнання їх недійсними, припинення обов`язків за договорами і відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

10 лютого 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства "Акцент-банк", в якому просить визнати дії відповідачів ОСОБА_4 та ПАТ Акцент-банк щодо укладення договорів замовлення та споживчого кредиту, перерахування коштів ОСОБА_3, вчиненими з застосуванням нечесної підприємницької практики, визнати договір GР 1697 від 07.12.2014 року, підписаний позивачкою та ФОП ОСОБА_5Г недійсним з дати його укладення, застосувати до відношень сторін за цим правочином наслідки, передбачені ч.2 ст 236 ЦК України, а саме: припинити обов'язки сторін договору щодо постачання металопластикових виробів позивачу та обов'язку позивача щодо оплати вартості замовлення, визнати кредитний договір від 07.12.2014 року, укладений між позивачкою та ПАТ Акцент-банк недійсним з дати його укладення, застосувати до відношень сторін за цим правочином наслідки, передбачені ч.2 ст 236 ЦК України, а саме: припинити обов'язок банку щодо перерахування коштів за договором GР 1697 від 07.12.2014 року та обо'вязок позивача щодо сплати сум перерахованих банком ОСОБА_6 процентів та інших платежів за цим договором, стягнути з ОСОБА_7 на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 5 000, 00 грн., стягнути з ПАТ Акцент-банк на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 7 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 07 грудня 2014 року, в місті Дніпродзержинську, пр-кт. Леніна, 71 нею був підписаний договір про виготовлення та передачу в її власність ПВХ виробів (договір побутового підряду, особистий номер замовлення GР 1697) з виконавцем замовлення згідно договору фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, реєстраційний номер згідно відбитку печатки НОМЕР_1, в дійсності ОСОБА_2. Згідно п. 2.1 Договору вартість виробів складає 10 709 грн., які передаються виконавцю як задаток (п.2.2. Договору). Відповідно до пунктів 1.4; 1.9 Договору загальна площа виробу замовлення становить 5,411 м.кв. ОСОБА_8 повинен мати додаток з інформацією про конструкцію та технічними кресленнями, але такого додатку за фактом не має. Строк виконання замовлення від 21 до 40 робочих днів з дати Договору (п 3.1). Кінцевий строк виконання замовлення 16 січня 2015 року. Пропонуючи до підписання договір, представник ОСОБА_2 представляла виконавця замовлення як виробника пластикових вікон та надала недостовірну інформацію про особу виконавця ОСОБА_2 (вказала в договорі як ОСОБА_5), його повноваження та роль у процесі виготовлення та постачання виробів, а також про свої особисті дані та повноваження її представника виконавця за договором. Крім того, відповідач ОСОБА_2, в особі свого представника, викладаючи умови Договору не додала до нього креслень виробів їх кількості, особливостей конструкції, обмежившись зазначенням загальної площі, яку визначила приблизно, не додала варіантів фурнітури та профілів, а отже приблизно розрахувала вартість замовлення. Вказаними діями відповідач ввела позивача в оману стосовно предмету Договору, його ціни, виробника та надала позивачу ОСОБА_8 без свого особистого підпису як особи виконавця сторони Договору, що свідчить про недосягнення сторонами угоди щодо предмету та ціни Договору. Більш того, з метою введення позивача в оману та незаконного отримання грошей учасниками дії, представник відповідача ОСОБА_2 переконала позивача для оплати замовлення укласти договір позики з ПАТ Акцент-банк, представник якого (ОСОБА_9Г.) розміщений в офісі ОСОБА_2 та з яким ОСОБА_2 очевидно співпрацює в питанні протиправного отримання доходів, запевнивши позивача, що така позика є безвідсотковою і позивач не буде нести додаткових витрат, чим ввела позивача в оману, оскільки за інших обставин позивач не погодилась би на укладення Договору. Отже, будучи впевненою у достовірності твердження представника ОСОБА_2 про безвідсотковий кредит у ПАТ Акцент-банк, позивач звернулась до ОСОБА_9, яка склала заяву позичальника №АВН0К, згідно якої позивач отримує споживчий кредит в сумі 10700,00 грн. на придбання товару за переліком, якого немає, та зобов'язується його погасити шляхом щомісячного перерахування коштів на рахунок 3240. Кредитний договір був складений шрифтом 10, що враховуючи вік позивача перешкоджає його сприйманню та осмисленню, а тому позивач приймала рішення про укладення кредитного договору виходячи із інформації та запевнень, наданих їй відповідачами. За таких обставин позивач не мала фізичної можливості належним чином осмислити та прийняти виважене рішення за текстом кредитного договору, чим пояснюється той факт, що вона не знала та не розуміла на момент укладення цього договору реальну ціну кредиту, а саме: положення про процентну ставку, щомісячну винагороду позичальника і загальну суму подорожчання кредиту, яка складає за умовами кредитного договору 9950,18 грн. або 92,99% тіла кредиту. Таким чином, загальна сума кредитного договору згідно рахунку для внесення платежів склала 20650,18 грн. при кредитуванні в 10700,00 грн. До того ж: ПАТ Акцент-банк вказав у кредитному договорі про відсутність одноразової винагороди позичальника за надання кредиту, чим навмисно ввів позивача в оману щодо платежів по кредитному договору, тому що договір передбачає щомісячну винагороду. В п.п. а) п.9 кредитного договору ПАТ Акцент-банк при сумі кредиту 10700,00 грн. вказав у якості застави вікна/двері металопластикові без вказання їх кількості та особливостей конструкції в сумі 5587,0 і 8691,0 грн. загальною вартістю товару - 14278,0 грн., що не відповідає договору замовлення з ОСОБА_2 За кредитним договором саме 14278,00 грн., а не 10700,00 грн. є ціною замовлення та належить до перерахування не виконавцю за Договором з ОСОБА_2, а ОСОБА_10, з якою позичальник в договірних відношеннях не знаходиться. Більш того, ОСОБА_10 є ОСОБА_3, яка мешкає в м. Запоріжжя. Оскільки згідно п.2.1. Договору GР 1697 вартість виробу складає 10700,00 грн., а не 14278,0 грн., як це вказано в кредитному договорі, це є внесенням у кредитний договір інформації, що не погоджена сторонами та є навмисним введенням відповідачами позивача в оману щодо ціни виробу та умов надання кредиту, тобто нечесною підприємницькою практикою. Про порушення своїх прав позивач дізнався згодом, при уважному, за допомогою лупи, прочитанню тексту договорів та інших документів та 11-15 грудня 2014 року листами звернувся до сторін про припинення договірних відносин, але відповіді до цього часу не отримав. Постачання готових виробів також до цього часу не відбулося. ПАТ Акцент-банк відмовився від припинення договору кредитування. Порушення прав споживача шляхом введення його в оману та покладення на позивача обов'язку щодо сплати ціни кредиту у непогодженому сторонами розмірі, спричинили позивачеві фізичні та душевні страждання, тяжкі переживання щодо своєї подальшої долі. Впродовж останнього часу позивач та його родина знаходяться у скрутному матеріальному становищі. Порушився попередній уклад сімейного життя та наміри щодо цільового використання коштів. Унаслідок матеріальних проблем та хвилювань стали виникати сварки, скандали, чого раніше у родині не було. Важко переживаючи обставини, що склалися, в позивача останнім часом виникли систематичні головні та серцеві болі, порушення сну, депресія. Позивач вимушена витрачати свій вільний час на здійснення дій по відновленню свого порушеного права. Приймаючи до уваги наявність в діях відповідачів омани, що може носити кримінальний склад, позивач 19.12.2014 року звернувся з заявою про злочин до правоохоронних органів. 24.12.2014 року СДІМ Баглійського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровської області склав висновок про відсутність в діях відповідачів складу злочину, що є підставою для звернення до суду з позовною заявою.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених у позові та просила їх задовольнити. Представник позивачки ОСОБА_11 у суді підтримала позов, пояснила, що через декілька днів після укладення договору позивачеві стало відомо, що ціни на вироби за договором суттєво завищені, що є нечесною підприємницькою практикою, позивачка є людиною похилого віку і її ввели в оману, уклавши з нею договір кредиту; вважає, що між відповідачами мала місце змова з метою введення в оману споживачів; замовлення було виконано, але від прийняття виробів позивач відмовилася, оскільки її не влаштовує ціна та умови договору кредитування.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду письмові заперечення, в яких просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначила, що 07 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений ОСОБА_8 № GP-1697L, згідно з умовами якого відповідач зобовязується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність позивача ПВХ конструкцій, а позивач зобовязується оплатити та прийняти готові вироби. Відповідно до п. 2.1. Договору загальна вартість виробів складає 10709 грн. Також, згідно п. 3.2. Договору, після виконання п. 3.1. (оплата Замовником вартості Виробів), Виконавець зобовязується передати у власність Замовника виготовлені Вироби на протязі 21 робочого дня з моменту укладення Договору. Позивача влаштовували всі умови Договору, ОСОБА_1 вважала дані умови доцільними, розумними та справедливими, про що свідчить її підпис на Договорі. Також, 07.12.2014 року ОСОБА_12 уклала договір з ПАТ «Акцент- Банк» про надання їй споживчиго кредиту з метою оплатити вартості замовлених виробів. ОСОБА_12 була вільною у своєму виборі і мала повне право не укладати ОСОБА_8 № GP-1697L. Отже, ОСОБА_12 добровільно і без примусу зі сторони ФОП ОСОБА_2, уклала ОСОБА_8 від 07.12.2014 року, ОСОБА_1 було надано досить часу для ретельного ознайомлення із умовами Договору та зобовязаннями сторін. ОСОБА_1 не було приведено жодних доказів, які підтверджують факт укладення Договору від 07.12.2014 р. нечесним способом зі сторони ФОП ОСОБА_2 У своїй позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що її не ознайомили із технічним кресленням конструкцій та не надали жодної інформації щодо виробів. Дані твердження ОСОБА_1 не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки до моменту укладення Договору ОСОБА_1 зрозуміло, чітко та у повному обсязі було надано інформацію стосовно характеристик виробів, їх ціни, прав та обовязків замовника, зазначених у договорі. Якість замовлених ОСОБА_1 ПВХ конструкцій підтверджується сертифікатом відповідності та висновком санітарно-епідеміологічної експертизи, з якими ОСОБА_1 була ознайомлена до моменту укладення Договору. Також, ОСОБА_1 було надано інформацію про розміри, конфігурацію, комплектацію та колір замовлених нею ПВХ конструкцій. Дана інформація міститься у технічному кресленні та карті комплектації виробів, на підставі яких виготовлялось замовлення позивачці. ОСОБА_1 засвідчила, що з розмірами, комплектацією та конфігурацією замовлення згодна, про що свідчить її підпис на технічному кресленні. Отже, твердження ОСОБА_1 про те, що їй не надавалися жодні відомості щодо замовлених нею виробів не відповідають дійсним обставинам справи. ОСОБА_1 ясно і чітко, в повному обсязі була надана інформація про характеристики виробів, їх ціни, прав і обов'язків замовника, зазначених у Договорі. ОСОБА_1 не мала претензій до ФОП ОСОБА_2 при укладанні Договору і підтвердила свою згоду підписом на Договорі. ОСОБА_1 у своїй позовній заяві стверджує, що кошти за договором про надання споживчого кредиту були перераховані банком на поточний рахунок ФОП ОСОБА_10, з якою вона не укладала ОСОБА_8 від 07.12.2014 року. Між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_10, було укладено договір про спільну діяльність, згідно з якими ФОП ОСОБА_10 надає ФОП ОСОБА_2 свій розрахунковий рахунок у банку для здійснення фінансових операцій по спільній діяльності. Згідно п. 3.7. Договору виконавець має право на залучення третіх осіб для виконання умов Договору. Отже, перерахування грошових коштів від ПАТ «Акцент-Банк» на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_10 є законним, оскільки вищевказані особи здійснюють спільну діяльність. Також, відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов Договору несе саме ФОП ОСОБА_2, а тому залучення ФОП ОСОБА_2 третіх осіб до виконання умов Договору жодним чином не позбавляє та не зменшує обсяг прав ОСОБА_1, як споживача. Отже, незнання ОСОБА_1 про те, що ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_10 здійснюють спільну діяльність, не несе за собою будь-яких негативних правових наслідків для неї. Відповідно, даний факт співробітництва між вищевказаними особами не є порушенням Договору від 07.12.2014 року. Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що її екземпляр Договору не підписаний ФОП ОСОБА_2, а лише стоїть печатка, то ФОП ОСОБА_2 пояснює, що відповідно до п. 3.12. Договору, ОСОБА_8 є дійсним та таким, що вступив в силу, при наявності печатки. ОСОБА_1 була ознайомлена із даним пунктом Договору, про що свідчить її підпис на Договорі. 05.01.2015 р. ФОП ОСОБА_2 доставила замовлені ОСОБА_1 ПВХ конструкції за адресою, вказаною у Договорі, проте ОСОБА_1 відмовилася приймати ПВХ конструкції без пояснення причин. Факт доставки замовлених ОСОБА_1 ПВХ конструкцій на адресу її місця проживання підтверджується підписом двірниці - ОСОБА_13 на акті прийому- передачі виробів. 02.02.2015 р. ФОП ОСОБА_2 надіслала ОСОБА_1 листа, в якому прохала повідомити зручні дату та час для передачі виробів. ОСОБА_14 відмовилася від виконання своїх зобовязань згідно умов Договору, тим самим позбавивши ФОП ОСОБА_2 можливості виконувати її зобовязання за Договором. Згідно п. 7.6. Договору ОСОБА_15 була належним чином повідомлена про неможливість розірвання Договору згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 р. № 172, яка затверджує перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну та поверненню. Також, у своїй позовній заяві ОСОБА_12 не надала суду жодного належного та допустимого доказу щодо спричинення їй моральної шкоди внаслідок дій відповідача.

Представник співвідповідача ПАТ Акцент-Банк в судовому засіданні позов не визнав,вважає кредитний договір таким, що відповідає вимогам закону, права позивачки банк не порушував, договір нею підписаний; пояснив, що платежі позивачка не вносить, до суду банк не звертався.

Представник третьої особи ОСОБА_3 до суду не зявився, належним чином повідомлений про розгляд справи.

Суд, вислухавши позивача та відповідача, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до укладеного між сторонами договору № GP-1697L, відповідач зобовязується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність позивача ПВХ конструкцій, а позивач зобовязується оплатити та прийняти готові вироби. Відповідно до п. 2.1. Договору загальна вартість виробів складає 10709 грн. Також, згідно п. 3.2. Договору, після виконання п. 3.1. (оплата Замовником вартості Виробів), виконавець зобовязується передати у власність замовника виготовлені Вироби на протязі 21 робочого дня з моменту укладення Договору. Позивач ОСОБА_1 добровільно підписала зазначений договір, доказів про введення її в оману, застосування примусу чи іншого порушення її прав у суді не надано. Також, 07.12.2014 року ОСОБА_12 уклала договір з ПАТ «Акцент- Банк» про надання їй споживчиго кредиту з метою оплатити вартості замовлених виробів. Доказів невідповідності вказаного договору вимогам ст. 509 ЦК України суду не надано. ОСОБА_8 підряду підписаний позивачкою, відсутність підпису у договору з боку виконавця при наявності відбитку його печатки у договорі та з урахуванням того, що договір з боку виконавця робіт було виконано, що не заперечувала позивач, не є підставою для визнання договору недійсним. Також позивачкою підписано довідку про умови кредитування, графік погашення кредиту та заяву позичальника, що і є кредитним договором (л.с.10-12).

Згідно ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 4 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Порушень прав позивача як замовника за договором побутового підряду, встановлених ст. ст. 865- 874 ЦК України, під час судового розгляду не встановлено.

Згідно ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону "Про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди; на підставі ст.3 вказаного закону споживачі мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, виключно заподіяної небезпечними для життя і здоров`я людей товарами (роботами, послугами) у випадках передбачених законодавством. Оскільки факт будь-якого порушення прав позивача з вини відповідача судом не встановлено, згідно ст. 23 Цивільного кодексу України будь-які підстави для стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 7, 10, 22 Закону України "Про захист прав споживачів", ст. ст. 230, 236, 509 525, 526 528, 530, 545, 611, 837-874 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212 216 , ст. 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерног товариства Акцент-Банк, третя особа ОСОБА_3, - про захист прав споживача, визнання договорів побутового підряду та споживчого кредиту укладеними з застосуванням нечесної підприємницької практики та визнання їх недійсними, припинення обов`язків за договорами і відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий у справі ОСОБА_16