Справа № 667/9969/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 р. м. Херсон

Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Черниш О.Л.

при секретарі Зваді О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову

в с т а н о в и л а :

У провадженні Комсомольського районного суду м. Херсона перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості коштів на утримання, управління, збереження та ремонт спільного нерухомого майна, за невиконання зобовязань.

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просить вжити заходів забезпечення позову та до розгляду справи по суті накласти арешт на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Херсон, провулок Білозерський,5.

На обґрунтування вжиття такого заходу забезпечення позову позивач виклав зміст п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зміст ст.152 ЦПК України.

Не зазначивши жодних конкретних обставин позивач вказав, що на його думку існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження майна на користь інших осіб, що в подальшому може значно ускладнити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд вважає, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам, визначеним ч.2 ст.151 ЦПК України.

До такого висновку суд дійшов з наступних підстав:

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов;

вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності;

інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За змістом вказаної норми закону причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, це є обєктивні обставини та припущення щодо обставин, що несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Таких причин у заяві позивачем не названо. У заяві позивачем взагалі не названо причин для вжиття заходів забезпечення позову.

Суд зазначає, що згідно змісту позовної заяви позивач та відповідачка є співвласниками будинку по провулку Білозерський,5, (будинок їм обом дістався у спадщину), і відповідно до приписів ст.362 ЦК України без відома один одного вони не можуть продати кожен свою частку, тобто загроза відчуження відповідачем належної йому частини будинку відсутня.

Крім того, будинок по провулку Білозерському у м. Херсоні не є предметом спору, оскільки позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти за утримання будинку.

З урахуванням обставин, викладених у мотивувальній частині ухвали, заява про забезпення позову відповідно до ч.8 ст.153 ЦПК України підлягає поверненню позивачу.

Суд розяснює позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою про забезпечення позову, яка відповідатиме вимогам, визначених ч.2 ст.151 ЦПК України.

Згідно п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» при поверненні заяви підлягає поверненню сплачений судовий збір.

Позивачем сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 243,60грн.

Керуючись ч.2 ст.151, ч.8 ст.153 ЦПК України, п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» , суд

у х в а л и в

Повернути ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову.

Управлінню державної казначейської служби України в м. Херсоні Херсонської області повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243(двісті сорок три) гривні 60 копійок (квитанція № НОМЕР_1 від 21 січня 2016 року).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Cуддя Черниш О.Л.