АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1200/16 Головуючий 1 інстанції: Стеганцов С.М.
Справа № 637/792/15 ц Доповідач: Івах А.П.
Категорія: відшкодування шкоди
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Пономаренко Ю.А., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі - Каплоух Н.Б

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою СФГ «Золотий колос» на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року у справі за позовом СФГ «Золотий колос» до ОСОБА_1 про визнання права власності на пшеницю та стягнення матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року СФГ «Золотий Колос» звернулося до суду з позовом про визнання права власності на пшеницю та стягнення матеріальної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог посилалося на те, що 05 серпня 2009 року між ОСОБА_1 та СФГ «Золотий Колос» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 7,4260 га згідно державного акту серії НОМЕР_1 виданого на ім'я ОСОБА_1, який був зареєстрований у відділі Держкомзему в Шевченківському районі Харківської області від 30 травня 2012 року за № 01432 та особисто підписано відповідачем по справі разом з актом визначення меж земельної ділянки в натурі та актом прийому-передачі земельної ділянки згідно з договором.

Восени 2014 року СФГ «Золотий Колос» обробило на підставі вищевказаного договору оренди землі земельну ділянку та провело посів озимої пшениці.

30 липня 2015 року СФГ «Золотий Колос» розпочало збирання врожаю на полі, де знаходиться земельна ділянка відповідача по справі. Були використані кошти для виїзду техніки: комбайнів, вантажних автомобілів. Проте, прибувши на поле представники господарства зустріли опір ОСОБА_1 в збиранні озимої пшениці, який завадив збиранню врожаю.

31 липня 2015 року ОСОБА_1 самовільно зібрав урожай озимої пшениці на земельній ділянці.

При здачі озимої пшениці ОСОБА_1 наполягав на тому, що врожай належить йому, проте ніяких підтверджуючих документів не надав.

Озима пшениця була висаджена та вирощена за рахунок, як зазначає представник, коштів господарства СФГ «Золотий Колос».

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог СФГ «Золотий колос» відмовлено.

В апеляційній скарзі СФГ «Золотий Колос» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилаються на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач в судове не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Судова колегія справу розглядає за відсутності відповідача у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Розглядом справи встановлено, підтверджено належними та допустимими доказами, у розумінні вимог ст. ст. 57-59, 64 ЦПК України, доказами той факт, що згідно державного акту на право власності на землю Серія НОМЕР_2, виданого 03 липня 2004 року на підставі розпорядження голови Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області від 23 березня 2004 року, ОСОБА_1 належить спірна земельна ділянка, площею 7,42600 га, яка розташована на території Волоськобалалійської сільської ради Шевченківського району Харківської області (а.с.106).

05 серпня 2009 року між сторонами укладений договір оренди вказаної земельної ділянки, який 30 травня 2012 року у відділі Держкомзему Шевченківського району Харківської області зареєстрований за №01432.

Починаючи з 2012 року між сторонами існують судові спори щодо визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та повернення земельної ділянки ОСОБА_1.

СФГ «Золотий Колос» обробило земельну ділянку, провело посів озимої пшениці, що знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи у суді першої інстанції, як і відносно витрат, понесених на вирощування пшениці (а.с.11-12), кількості вирощеної пшениці та її вартості (а.с.14-15).

31 липня 2015 року ОСОБА_1 зібрав урожай пшениці у кількості 17 тон 760 кг..

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог СФГ «Золотий Колос» про визнання права власності на пшеницю та стягнення з ОСОБА_1 її вартості та вартості понесених витрат на її вирощування, суд першої інстанції виходив із того, що спірні правовідносини між сторонами існують з 2012 року, у лютому 2015 року рішенням Шевченківського районного суду Харківської області, яке набрало законної сили 08 червня 2015 року, договір оренди земельної ділянки, на якій позивач виростив пшеницю, визнаний недійсним.

З посилання на положення ст. 236 ЦК України суд дійшов висновку, що договір оренди земельної ділянки вважається недійсним з моменту його укладання, а тому позивачем земля використовувалася самовільно та виходиі із того, що відповідно до ст. ст. до статей 90, 95, 212 ЗК самовільно зайняті земельні ділянки повертаються їх власникам з передачею останнім незібраного врожаю без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними, а згідно ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 236 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

З висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки дійшов він його без повного, всебічного та об'єктивного з'ясування дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін у правовідносинах, що виникли між ними, належної правової оцінки зібраних у справі доказів.

Суд вважав встановленим факт, що саме позивач восени 2014 року обробив земельну ділянку, провів роботи по посіву озимої пшениці, поніс витрати на вирощування, надав докази щодо кількості вирощеної пшениці та її вартості.

Озима пшениця була висаджена та вирощена за рахунок коштів господарства СФГ «Золотий Колос», витрати на вирощування озимої пшениці з серпня по вересень 2014 року та з березня по травень 2015 року склали 25441 грн. 29 коп..

Висновок суду щодо неправомірних дій позивача, оскільки з 28 лютого 2014 року справа за позовом ОСОБА_1 про визнання договору оренди спірної земельної ділянки недійсним перебувала в суді не ґрунтується на нормах закону і не відповідає дійсним обставинам справи. Оскільки на момент обробітку земельних ділянок та вирощування врожаю договір оренди земельної ділянки був діючим то у підприємства були всі підстави для здійснення обробітку земельної ділянки та вирощування врожаю, що є власністю господарства.

За положеннями ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В ході апеляційного розгляду справи встановлено та підтвердженно, що рішення судових інстанцій щодо визнання договору оренди спірної земельної ділянки недійсним, а саме:

-рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 16 лютого 2015 року;

-ухвала Апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2015 року на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши та оцінивши належність, допустимість та достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановивши дійсні обставини справи, судова колегія вважає, що відповідач у справі ОСОБА_1, збираючи урожай озимої пшениці на земельній ділянці, яка перебувала в оренді у відповідача, дів у незаконний спосіб, оскільки на момент обробітку земельних ділянок та вирощування врожаю договір оренди земельної ділянки був діючим, то у підприємства були всі підстави для здійснення обробітку земельної ділянки та вирощування врожаю, що є власністю господарства.

Отже, спір між сторонами виник з приводу захисту порушених прав позивача саме діями відповідача.

Неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, виходячи із вимог п.п. 1, 3 ст. 309 ЦПК України, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції ї ухвалення нового рішення.

З урахуванням наведеного, особливості та характеру спірних правовідносин і дійсних обставин справи, судова колегія вважає доводи апеляційної скарги СФГ «Золотий Колос» такими, що підлягають задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Сума матеріальної шкоди, що спричинена відповідачем, становить (53280 грн. +25441 грн. 29 коп.) = 78721 грн. 29 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.

При цьому колегія не вбачає підстав для визнання за СФГ «Золотий Колос» право власності на пшеницю вагою 17600 кг.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору при зверненні до суду першої інстанції з позовом та зі скаргою підлягають стягненню з відповідача (а.с.1;134).

Ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачається, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу СФГ «Золотий колос» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги СФГ «Золотий колос» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь СФГ «Золотий колос» суму у розмірі 78721 грн. 29 коп. - матеріальної шкоди та судових витрат 995 грн. 60 коп..

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -