АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8/2016 Головуючий в 1 інстанції - Сіромашенко Н.В.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення процентів за вкладом, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ «Комерційний банк «Надра» про стягнення донарахованих процентів за вкладом в розмірі 874 493,11 грн. за несвоєчасно повернутим банківським вкладом, інфляційних втрат в розмірі 330 276,98 грн. та трьох відсотків річних в сумі 164 862,62 грн., що разом складає 1 396 932,71 грн.

Вказувала, що 09.06.2008 р. між нею та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Класичний без поповнення» №860137, за умовами якого нею розміщено на вкладному рахунку банківської установи 6 773 981,00 грн. строком на 12 місяців до 09.06.2009 р. зі сплатою 19,0% річних. У зв'язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань з повернення вкладу та виплаті процентів, вона зверталася до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2009 р. ПАТ КБ «Надра» на її користь було стягнуто 6 773 981,00 грн. несвоєчасно повернутого вкладу та 1 281 555,16 грн. нарахованих відсотків за період користування вкладом з 10.06.2008 р. по 23.08.2009 р. Однак, зазначене рішення суду у справі №2-9599/09 фактично було виконано лише 05.09.2011 р. Оскільки відповідачем тривалий час не виконувалося судове рішення у справі №2-9599/09 та не повертався їй розміщений вклад з процентами, позивачка просила на підставі ч.5 ст. 1061 ЦК України стягнути з відповідача на її користь донараховані проценти за період з 31.12.2010 р. по 04.09.2011 в розмірі 874493,11 грн.; 3% річних за період з 31.12.2010 по 05.09.2011, що складає 164 862,62 грн., а також інфляційні витрати за вказаний період в розмірі - 330 276,98 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року у задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції представник позивачки підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечувавв, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, 09.06.2008 р. між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу «Класичний без поповнення» №860137, за яким позивачка передала, а банк прийняв вклад в сумі 6 773 981,00 грн. та зобов'язався повернути їх 09.06.2009 р. та сплатити 19 % річних.

Банк не виконав взятих на себе зобов'язань з повернення вкладу та процентів у встановлений договором строк, у зв'язку з чим позивачка звернулася до суду з позовом про їх стягнення в судовому порядку. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2009 р. у справі №2-9599/09 зазначені вимоги задоволено та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 8 057 266,16 грн., з яких 6 773 981,00 грн. - сума вкладу, 1 281 555,16 грн. - проценти за договором.

Рішення суду в справі №2-9599/09 було виконано ПАТ «КБ «Надра» 05.09.2011р.

Оскільки банк своєчасно не виконав рішення суду у справі №2-9599/09 та не повернув суму банківського вкладу з процентами, позивачка у січні 2011 звернулась до суду позовом про стягнення з відповідача на свою користь донарахованих процентів за договором строкового банківського вкладу (депозиту) «Класичний без поповнення» №860137 від 09.06.2008 р. за період з 27.08.2009р. по 30.12.2010 р. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва у справі №761/1246/15-ц від 04.08.2015 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 22.09.2015, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено з посиланням на положення ст. 36, 46, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Звертаючись з даним позовом, позивачка ставила питання про стягнення з банку донарахованих процентів, 3% річних та інфляційних втрат за період, що не був предметом судового розгляду у справі №761/1246/15-ц, а саме, за період з 31.12.2010 по 04.09.2011р. щодо нарахованих процентів, та за період з 31.12.2010 по 05.09.2011 щодо вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

Відповідно до п. п. 1.2, 1.3 договору на ім'я вкладника відкривається вкладний (депозитний рахунок), який закривається після закінчення строку дії договору та/або повернення коштів вкладнику.

Так, пунктами 4.2, 4.4 договору строкового банківського вкладу (депозиту) «Класичний без поповнення» №860137 від 09.06.2008 р. передбачено, що проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк до дня, що передує його поверненню вкладникові або списанню з вкладного рахунка вкладника. Проценти нараховуються щомісячно в кожний останній робочий день місяця. Сплата нарахований процентів за користування вкладом здійснюється в кінці строку договору шляхом перерахування на рахунок.

Згідно з п. 3.4.4 зазначеного договору банк зобов'язується сплатити проценти і повернути вклад шляхом перерахування коштів на поточний рахунок вкладника або на інших умовах за згодою сторін в день настання дати повернення вкладу, зазначеної у п. 2.2, а також у випадку дострокового розірвання договору.

Як випливає із змісту укладеного між банком та вкладником договору, його автоматична пролонгація (без додаткового погодження між сторонами) та зміна умов в односторонньому порядку не передбачена. Оскільки безпосередньо в договорі встановлено строк його дії - 12 місяців з моменту укладання договору (09 червня 2008 року), то по настанню визначеної в договорі дати повернення вкладу (09 червня 2009 року), закінчується і дія укладеного між сторонами договору.

Отже, аналіз зазначених вище умов договору банківського вкладу дає підстави для висновку про те, що відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання банку перед вкладником за договором банківського вкладу (депозиту) припинились у строк, встановлений договором банківського вкладу.

Закінчення строку дії договору і невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, які встановлені договором чи законом.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу.

Таким чином, 9 червня 2009 року між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору банківського рахунка. Як видно зі справи, відповідачем були нараховані та виплачені позивачці відсотки за час знаходження коштів на банківському рахунку.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд обґрунтовано відмовив в задоволенні вимог про стягнення відсотків по вкладу після закінчення строку, встановленого договором, за яким Банк брав на себе зобов'язання щодо сплати відсотків по вкладу. Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду України в аналогічній справі № 6-3бцс15 між тими ж сторонами, яка є обов'язковою для застосування.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом було встановлено, що з боку Банку мало місце прострочення виконання грошового зобов'язання та як наслідок право позивача на отримання індексу інфляції та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Разом з тим зі справи вбачається, що на підставі постанови Правління НБУ від 05 лютого 2015р. № 83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 лютого 2015 р. № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра», згідно з яким з 06 лютого 2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ «КБ «Надра». 23 квітня 2015р. рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 85 «Про продовження строків тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Надра», яким у відповідача було продовжено тимчасову адміністрацію до 05 червня 2015р.

Постановою Правління Національного банку України від 04 червня 2015 року № 356 постановлено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра». 05 червня 2015р. рішенням № 113 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра».

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 цього Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

За змістом ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів Фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду, зокрема, припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Враховуючи те, що у відповідача запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та розпочато процедура ліквідації Банку, вимоги позивачки про стягнення процентів за банківським вкладом, трьох відсотків річних та інфляційних втрат не можуть бути задоволенні в силу вимог вказаних норм Закону.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, обґрунтовано відмовивши в позові.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись 303, 307, 308, 313 -315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: