АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1071/16 Справа № 205/589/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Красвітної Т.П., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу. Позивач вказував на те, що 16 червня 2014 року відповідач позичив у нього 3 000 доларів США і зобов'язався повернути їх до 16 липня 2014 року, про що видав власноруч написану розписку. Посилаючись на невиконання відповідачем своїх обов'язків за вказаним договором, позивач просив стягнути з нього на свою користь суму боргу еквівалентну 47 376,00 грн., інфляційні збитки у розмірі 5 448,24 грн., 3% річних з простроченої суми у розмірі 759,31 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року (з урахуванням ухвали від 10 грудня 2015 року про виправлення описки) позов в частині стягнення суми боргу та 3% річних задоволено, а в іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст.ст.1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості в строк та в порядку, встановленому договором.

За правилами ст.ст.526, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства і припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ухвалюючи рішення, суд правильно виходив з того, що 16 червня 2014 року між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача 3 000 доларів США і зобов'язався повернути їх 16 липня 2014 року, що підтверджується його розпискою.

Оскільки це зобов'язання залишилось не виконаним, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення суми боргу еквівалентної 47 376,00 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав оцінки поясненням свідка ОСОБА_4, котрий підтвердив факт повернення боргу, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

За змістом ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, враховуючи положення ч.2 ст.59 ЦПК України та абз.2 ч.1 ст.218 ЦК України, факт виконання умов договору позики повинен бути підтверджений письмовими або іншими доказами, крім пояснень сторін та показань свідків.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Романюк М.М.

ОСОБА_5