Суддя Бабенко Ю. П.
Провадження № 4-с/644/1/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко Ю.П., за участю секретаря Бойчук Є.В., представника заявника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові справу за скаргою ОСОБА_2 до Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ про скасування постанови, визнання неправомірною бездіяльності і зобовязання вчинити певні дії, -

установив:

В своїй скарзі представник заявника просить суд скасувати постанову головного державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 від 19.08.2015 року за виконавчим провадженням № 44143939 про повернення виконавчого документа стягувачеві, визнавши дії державного виконавця неправомірними. Також просить суд визнати неправомірною бездіяльність вказаного державного виконавця щодо невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 06.06.2014 року шляхом реалізації нерухомого майна боржника. Просить суд зобовязати вказаного державного виконавця невідкладно вчинити дії щодо реального виконання вказаного вище рішення суду шляхом реалізації нерухомого майна боржника і стягнути з Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ на користь заявника судові витрати на правову допомогу в розмірі 7165 грн.60 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.07.2014 року було видано виконавчий лист по справі №644/1422/14-ц про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 573665 грн.48 коп. На підставі заяви стягувача 25.07.2014 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ було відкрито виконавче провадження по вказаній справі. Постановою головного державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 від 19.08.2015 року за виконавчим провадженням № 44143939 було повернуто виконавчий документ стягувачеві. Вказана постанова є незаконною і необгрутованою. На заявника не розповсюджується Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», бо при укладанні договору ОСОБА_2 діяв як фізична особа, а не кредитна установа. Державним виконавцем не було вчинено жодних дій щодо реалізації нерухомого майна боржника ОСОБА_6 в рахунок погашення заборгованості, не було описано і арештовано майно, не було призначено субєкта оціночної діяльності, не було реалізоване нерухоме майно.

Представник Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення проти скарги, де зазначив, що 25.07.2014 року державним виконавцем Близнюковим Ю.В. одночасно з відкриттям виконавчого провадження було накладено арешт на все майно боржника. Було встановлено, що транспортні засоби на імя боржника не зареєстровано, що боржник відкритих рахунків не має, офіційний дохід не отримує. На імя боржника ОСОБА_6 зареєстровано право власності на ? квартири АДРЕСА_1, яка знаходиться в валютній іпотеці ОСОБА_2 Іншого нерухомого майна у боржника ОСОБА_6 не має. Іпотекодержателем може бути як фізична, так і юридична особа. В звязку з цим, на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки, а тому державним виконавцем обґрунтовано не звернуто стягнення на ? частини зазначеної квартири і постановою головного державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 від 19.08.2015 року за виконавчим провадженням № 44143939 було повернуто виконавчий документ стягувачеві.

Зацікавлена особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечення проти скарги суду не направив.

Судом встановлено, що на виконанні в Орджонікідзевському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на підставі виконавчого листа №644/1422/14-ц, виданого 16.07.2014 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова, знаходилось виконавче провадження № 44143939 про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 573665 грн. 48 коп.

Постановою головного державного виконавця Близнюкова Ю.В. від 25.07.2014 року було відкрито виконавче провадження № 44143939 щодо боржника ОСОБА_6 про стягнення на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 573665 грн. 48 коп.

Постановою головного державного виконавця Близнюкова Ю.В. від 19.08.2015 року вказаний вище виконавчий документ (виконавчий лист №644/1422/14-ц, виданий 16.07.2014 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова) було повернуто стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на те, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуто нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави та/або предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною 2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень в тому числі є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Пунктом 9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що підставою повернення виконавчого документу стягувачу є наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Порядок звернення стягнення на майно боржника визначений главою 4 Закону України «Про виконавче провадження» і включає в себе його арешт, вилучення та примусову реалізацію.

Представник Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ не надав суду докази того, що виконавчою службою належним чином, у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» було проведено виконавчі дії щодо боржника ОСОБА_6 шляхом звернення стягнення на майно боржника у порядку, визначеному главою 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме шляхом його арешту, вилучення та примусової реалізації. Так, в своїх запереченнях представник виконавчої служби посилається на те, що було накладено арешт на все майно боржника, що було встановлено, що транспортні засоби на імя боржника не зареєстровано, що боржник відкритих рахунків не має, офіційний дохід не отримує. Разом з тим, відповідні документи виконавчою службою до суду не надано.

Викладене свідчить про неправомірну бездіяльність вказаного головного державного виконавця щодо невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 06.06.2014 року шляхом реалізації нерухомого майна боржника.

Посилання представника Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ на те, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуто нерухоме житлове майно боржника ОСОБА_6, а саме ? квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6, є необґрунтованим виходячи із наступного.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті. Тобто, дія вказаного закону поширюється на зобовязання саме за споживчими кредитами, які надані кредитними установами. Згідно до рішення суду, на підставі якого був виданий виконавчий лист, з ОСОБА_6 було стягнуто суму за договором позики, а не за договором споживчого кредиту. Крім того, ОСОБА_2, надаючи позику, діяв як фізична особа, а не представник кредитної установи.

Таким чином, головним державним виконавцем Близнюковим Ю.В. в своїй постанові від 19.08.2015 року було необґрунтовано повернуто стягувачу виконавчий документ з посиланням на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В звязку з незаконністю зазначеної постанови, суд скасовує постанову головного державного виконавця Близнюкова Ю.В. від 19.08.2015 року про повернення стягувачу виконавчого листа №644/1422/14-ц, виданого 16.07.2014 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова по виконавчому провадженню № 44143939.

Зважаючи на те, що представник виконавчої служби не надав суду належні і допустимі докази того, що виконавчою службою належним чином, у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» було проведено виконавчі дії щодо боржника ОСОБА_6 шляхом звернення стягнення на майно боржника у порядку, визначеному главою 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме шляхом його арешту, вилучення та примусової реалізації, суд задовольняє скаргу в частині зобовязання державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ, в провадженні якого знаходиться виконавчий лист №644/1422/14-ц, виданий 16.07.2014 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова, невідкладно вчинити дії щодо виконання виконавчого листа №644/1422/14-ц, виданого 16.07.2014 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова шляхом реалізації нерухомого майна боржника ОСОБА_6

Посилання представника Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ на те, що заявником пропущено 10-и денний строк на подачу скарги до суду, суд не приймає до уваги, так як строк на подачу скарги не пропущений. Копія постанови про повернення виконавчого документа отримана стягувачем 23.10.2015 року. Останній день подання скарги до суду - 02.11.2015 року. Скарга була здана до відділу поштового звязку 02.11.2015 року, тобто в межах 10-и денного строку, а тому строк не пропущено.

Вимоги щодо стягнення з Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ на користь заявника витрат на правову допомогу в розмірі 7165 грн.60 коп. підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ст.79 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат.

Згідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч.2 ст.84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

В п. 48 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження витрат на правову допомогу, до скарги заявника був доданий договір про надання правової допомоги із ТОВ «Харківський центр правової допомоги» з доданою до нього калькуляцією-рахунком про перелік наданих послуг з надання правової допомоги, а також квитанція до прибуткового касового ордера про сплату послуг з надання правової допомоги у визначеному договором та додатком до нього розмірі в сумі 7165 грн. 60 коп. ( а.с.20-27). Крім того, суду надано копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зі змісту якої вбачається, що основним видом діяльності підприємства є діяльність у сфері права, накази по підприємству про визначення осіб, відповідальних за представництво інтересів заявника в ході розгляду справи та копія диплому особи про набуття нею вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» ( а.с.20-27). Судом було задоволено клопотання представника заявника в частині допуску представника ТОВ «Харківський центр правової допомоги» до участі у справі в якості особи, яка надає правову допомогу.

За таких обставин, вимога про компенсацію заявнику витрат на правову допомогу за рахунок відділу державної виконавчої служби є обґрунтованою. Разом з тим, суд вважає, що такі види послуг, як ознайомлення з первісним матеріалом та їх аналіз, звернення до відділу виконавчої служби для отримання інформації, аналіз нормативного матеріалу, пошук і вивчення консультацій, судової практики, публікацій науковців, коментарів спеціалістів, не можна вважати безпосередньо повязаними із наданням правової допомоги по конкретній справі, так як особа, яка надає правову допомогу має бути обізнаною в галузі права. Крім того, звернення до виконавчої служби не є предметом зазначеного вище договору про надання правової допомоги. Вказані вище послуги щодо пошуку, вивчення і аналізу правової інформації суд вважає врахованими при наданні такої послуги, як складання тексту скарги до суду, на що за погодженням сторін було виділено 3 години.

Таким чином, суд вважає, що відповідно до наданої калькуляції (а.с.24) підлягають компенсації витрати на складання тексту скарги (3 години) і представництво інтересів заявника в суді (2 години), що складає в цілому 5 годин. Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» підлягає стягненню з Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ на користь заявника компенсація витрат на правову допомогу в розмірі 2756 грн. (Розрахунок: (1378 грн. х 40% ) х 5 годин).

Керуючись ст.ст.383-388 ЦПК України, Законом України від 21.04.1999 року „ Про виконавче провадження , - суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 від 19.08.2015 року про повернення стягувачу ОСОБА_2 виконавчого документа - виконавчого листа №644/1422/14-ц, виданого 16.07.2014 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за виконавчим провадженням № 44143939, визнавши дії державного виконавця Близнюкова Ю.В. щодо винесення даної постанови неправомірними.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 щодо невиконання виконавчого документа - виконавчого листа №644/1422/14-ц, виданого 16.07.2014 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за виконавчим провадженням № 44143939, шляхом реалізації нерухомого майна боржника.

Зобовязати державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ, в провадженні якого знаходиться виконавчий лист №644/1422/14-ц, виданий 16.07.2014 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова, невідкладно вчинити дії щодо виконання виконавчого листа №644/1422/14-ц, виданого 16.07.2014 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова, шляхом реалізації нерухомого майна боржника ОСОБА_6

Стягнути з Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 2756 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: