АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 210/1463/16-ц Головуючий в І інстанції
Категорія № 26 (1) інстанції ОСОБА_1
№ 22-ц/774/1448/к/16 Доповідач Грищенко Н. М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Грищенко Н. М.

суддів Братіщевої Л.А., Михайлів Л.В.

за участю: секретаря Маслової К.В.

представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - ОСОБА_4 Фонду) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок трудового каліцтва, в розмірі 275 600 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 травня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 Фонду на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 просить змінити рішення суду в частині розміру стягнутої моральної шкоди, збільшивши цей розмір до 14 000 грн., посилаючись на те, що розмір відшкодування моральної шкоди, встановлений рішенням суду, не відповідає засадам розумності, справедливості та співрозмірності, оскільки судом не взято до уваги, що професійне захворювання позивача виникло виключно з вини відповідача, не враховано незворотність та тяжкість моральних страждань позивача, безперервний стаж роботи на підприємстві відповідача та зростання цін на продовольчі товари у порівнянні з 2005 роком, коли було встановлено проф. захворювання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 Фонду ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає рішення необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального і процесуального права; ОСОБА_4 Фонду є неналежним відповідачем по справі; судом не взято до уваги, що отримавши травму, позивач не втратив можливості працювати; позивачем не надано доказів на підтвердження факту спричинення йому моральної шкоди та вини в цьому відповідача; не було проведено медико-соціальної експертизи для встановлення факту отримання моральної шкоди; втрата професійної працездатності не може впливати на спосіб життя позивача; спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні спору, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, працюючи підземним прохідником на ШБУ № 29 ВАТ «Суха Балка» у шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання .

Висновком МСЕК від 12.05.2005 року позивачу було первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 35% та ІІІ групу інвалідності, переоглядом 01.06.2010 року ступінь втрати працездатності залишено без змін.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано керувався ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели втрату працездатності», яка передбачає відшкодування Фондом моральної шкоди за наявності факту його спричинення.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у звязку з трудовим каліцтвом, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Позивач переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих звязків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Тому доводи відповідача про незаконність стягнення моральної шкоди на користь позивача є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4 Фонду відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування).

Доводи відповідача, що законом України № 717-У від 23.02.2007 року внесено зміни до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності, відповідно до яких всі норми даного закону, якими передбачено виплата моральної шкоди виключено. Згідно п.2 ч.44 Розділу 2 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України Про державний бюджет на 2008 рік, у Законі України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності» у п.3 розділу Х1 «Прикінцеві положення» після абз. 3 доповнено новим абзацом «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 1 січня 2008 року» є безпідставними, оскільки позивачу втрата професійної працездатності установлена вперше висновком МСЕК у 2005 році, тобто право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача ще до набрання чинності зазначеного вище закону.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать вищевказаному «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 12.05.2005 року встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 Фонду стосовно розгляду спору між сторонами в порядку адміністративного, а не цивільного законодавства, то відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, передбачено положеннями ст. 1168 ЦК України, тому суд правомірно розглянув справу за нормами цивільного судочинства.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили. При цьому, доводи апеляційної скарги позивача в частині незгоди з розміром стягнутої моральної шкоди, не приймаються до уваги колегією суддів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 ОСОБА_3 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Н.М. Грищенко

Судді: Л.А. Братіщева

ОСОБА_7