Справа № 605/611/15-ц
"22" січня 2016 р. Підгаєцький районний суд Тернопільської області
у складі: головуючого судді Ігнатової Г.В.,
при секретарі Чебан Т. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ПАТ КБ«Приват банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів загальну суму заборгованості за кредитним договором у сумі 5396,27 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 116451,47 грн., яка складається з заборгованість по кредиту 4888,37 доларів США ,заборгованість по відсотками у розмірі 176,98 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у сумі 55,63 долар США та заборгованість по комісії за користування кредитом- 7,29долар США, а також штрафи 11,58 долар США фіксована частина та 256,41 долар США процентна складова, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідачами порушено умови кредитного договору та договору поруки щодо вчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Представник позивача скористався свої правом, передбаченим ст. 158 ЦПК України щодо розгяду справи у їх відсутність, подавши заяву в якій вказав про підтримання уточнених позовних вимог та стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованість яка виникла з 26.10.2014 року щодо стягнення штрафу по кредитному договору, в загальному розмірі 267,99 доларів США, що еквівалентно становить 5783,22 грн.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили. З урахуванням положення ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважав належним повідомлення їх про розгляд справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідачів без фіксації судового засідання технічними засобами на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України та в порядку заочного розгляду справи.
Суд,вивчивши письмові докази в справі в їхній сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню .
Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 ст. 553 і частини 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсідіарну) відповідальність поручителя.
21 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приват банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки , згідно з яким останній зобов'язався відповідати разом з ОСОБА_1 за виконання обов'язків за кредитним договором.
Відповідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Як вбачається з наданих позивачем розрахунку заборгованості за договором кредиту, дійсно відповідачем не у повному обсязі сплачується ануїтетний платіж. Так, починаючи з 26 жовтня 2014 року відповідачем щомісяця здійснюються платежі, проте у меншому розмірі, ніж ануїтетний платіж, у зв'язку з чим виникла певна заборгованість, розрахунок якої проведено станом на 29.09.2015 р.
В постанові Верховного Суду України № 6-53цс14, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачених частиною четвертою статті 559 ЦК України, строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Таким чином, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у постанові № 6-53цс14 зробила правовий висновок, що у разі погашення кредиту періодичними платежами позов до суду може бути пред'явлений лише в межах шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, однак при цьому порука не припиняється щодо невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.
За таких обставин суд виходить з того, що відповідачі порушили взяті на себе зобов'язання, визначені кредитним договором та договором поруки, щодо вчасного повернення кредитних коштів, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем, яка, в силу вимог закону та умов договорів кредиту та поруки, підлягала б стягненню з відповідачів в солідарному порядку.
Разом з тим, судом, в межах даного спору, встановлено, що дійсно мало місце неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань за кредитним договором, однак на час розгляду справи в суді, відповідачем погашена прострочена заборгованість по кредитному договору, про що викладено в уточненні позовних вимог наданих представником позивача та залишились непогашеним лише штрафи по кредитному договору
Розмір штрафу обраховано позивачем відповідно до умов кредитного договору і правильність його обрахунку відповідачем не спростовано.
Зі змісту п.5.3 кредитного договору, вбачається, що позичальник при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більше ніж на 30 днів, зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн.+ 5% від суми позову. Обидва види штрафу стосуються невиконання чи неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором, тобто за одне і те ж порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду, що є недопустимим.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). не врахування якого не можна залишити поза увагою, оскільки дана обставина має важливе значення.
Отже, поза увагою суду не може залишити те, що положення кредитного договору про одночасне застосування подвійної відповідаьності одного виду за одне і те ж правопорушення (неналежне виконання зобов'язання), зокрема штрафи - фіксована частина в сумі 250 грн. і процентна складова в розмірі 5% від суми позову, - суперечить вимогам ст. 61 Конституції України, у якій зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення.
За таких обставин суд дійшла висновку, що розмір штрафу, визначений позивачем у сумі 267,99 долар США , що становить 5783 грн. 22 коп, з яких: 11,58 долар США штраф ( фіксована частина) та 256,41 ( долар США) штраф процентна. - не доведений позивачем, оскільки розмір та порядок нарахування суперечать наявним у матеріалах справи доказам та умовам кредитного договору
Крім того, фіксована частина штрафу визначена у сумі 11,58 долар США, не відповідає положенню закону, яке визначає поняття штрафу, а тому не може таким вважатись, в зв'язку з чим позовна вимога в цій частині, про стягнення штрафу фіксованої частини, задоволенню не підлягає
Розрахунок штрафу ( процентної складової) судом проведено у відповідності з умовами Кредитного договору від 21.08.2007 року та нормами діючого матеріального закону / 267,99 11,58 х 21,58).
Розмір штрафу складає 5% від суми позову, визначеної у п. 5.3 кредитного договору, що становить 5533,33 грн. ( 256,41х 21,58= 5533,33), що підлягає стягненню з відповідачів на користь Банку..
Згідно ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі в розмірі 1746,77 грн
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 549,559, 599, 1049, 1050, 1054 ЦК України , ст.ст. 10,60, 88, 209, 212, 213-215,218 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приват-Банк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільскої області через Підгаєцький районний суд шляхом подання 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий: підпис ОСОБА_4