Справа № 363/4677/14 Головуючий у І інстанції Скарлат О. І.
Провадження № 22-ц/780/24/16 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 18 02.02.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

02 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Олійника В.І.

при секретарі - Ярун Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2014 року ПАТ «Банк Національний Кредит» звернувся до суду із вказаним вище позовом, який мотивував тим, що 04 серпня 2006 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір про іпотечний кредит (з послідуючими змінами), відповідно якого відповідачу був наданий кредит у сумі 51500 доларів США на строк до 03 серпня 2011 року зі сплатою 12,5 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором, в цей же день 04 серпня 2006 року, між позивачем та відповідачем було укладено два договори іпотеки, згідно яких останній передав в іпотеку належне йому майно: земельну ділянку площею 0,2490 га, що знаходиться на території с. Козаровичі, вул. Леніна, 69, Вишгородського району Київської області та земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться на території с. Козаровичі, вул. Леніна, 67, Вишгородського району Київської області.

Позивач, посилаючись на те, що позичальник ОСОБА_2 не виконує належним чином зобов'язання за договором, не сплачує відсотки у розмірах і в строки, передбачені договором, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 1372694,57 грн., просив в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечними договорами від 04.08.2006 року, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «Банк Національний Кредит» на вказані земельні ділянки, вартість яких визначена звітом ТОВ «Будфінанс-Консалт» від 18.09.2014 року, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 січня 2015 року позов задоволено. Ухвалено в рахунок погашення боргу за кредитом в розмірі 1372694,57 грн., звернути стягнення на земельну ділянку, площею 0,2500 га, що знаходиться в с.Козаровичі по вул.Леніна, 67 та на земельну ділянку площею 0,2490 га, що знаходиться в с.Козаровичі по вул.Леніна, 69, Вишгородського району Київська область шляхом визнання права власності на ці земельні ділянки за банком.

Стягнуто з відповідачки на користь позивача судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким встановити вартість земельних ділянок, що визнані на праві власності за банком, згідно висновку ТОВ «М Консалтинг». Скаргу мотивує тим, що суд всупереч положенням ст.39 Закону України «Про іпотеку», ст.215 ЦПК України, постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в резолютивній частині рішення не вказав за якою ціною предмет іпотеки переходить у власність позивача та не надав оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, оскільки надана позивачем оцінка не відповідає ринковій вартості, а відсутність відповідача в процесі позбавила його можливості оскаржувати таку вартість.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити, врахувавши висновок про вартість іпотечного майна станом на 28 січня 2016 року, виконаний суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «М Консалтинг».

Представник позивача заперечував проти апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 04 серпня 2006 року між АКБ «Національний кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк Національний кредит» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 26ф/2006/02-371/2-1, відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит у сумі 51500 доларів США на строк по 03 серпня 2011 року зі сплатою 12,5 % річних.

15.05.2008 року Договором про внесення змін № 02-321/2-1 до Кредитного договору змінено процентну ставку змінено на 14 %, а з 27 жовтня 2008 року Договором про внесення змін № 02-636/2-1 до Кредитного договору - на 17%. (т.1 а.с. 40-49).

В забезпечення грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором між АКБ «Національний кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк Національний Кредит» та ОСОБА_2, 04 серпня 2006 року було укладено іпотечний договір, предметом якого є земельна ділянка площею 0,2490 га, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Козаровичі, вул. Леніна, 69 та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04 серпня 2006 року.

Відповідно до висновку про експертну грошову оцінку ринкової вартості земельної ділянки зі звіту про експертну грошову оцінку, виданого ТОВ «Нерухомість» від 26 липня 2006 року, експертна грошова оцінка земельної ділянки становила 377200 грн. Сторони оцінили предмет іпотеки на дату підписання цього договору - 166650 грн. (т.1 а.с.50-54).

Крім того, 04 серпня 2006 року між АКБ «Національний кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк Національний Кредит» та ОСОБА_2, було укладено інший іпотечний договір, предметом якого є земельна ділянка площею 0,2500 га, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Козаровичі, вул. Леніна, 69 та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 липня 2006 року.

Відповідно до висновку про експертну грошову оцінку ринкової вартості земельної ділянки зі звіту про експертну грошову оцінку, виданого ТОВ «Нерухомість» від 26 липня 2006 року, експертна грошова оцінка земельної ділянки становить 378800 грн. Сторони оцінили предмет іпотеки на дату підписання цього договору - 176750 грн. (т.1 а.с.55-59)

Відповідно до п. 3.1.9., 5.1. іпотечного договору, позивач набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання.

Відповідно до п. 5.3. Іпотечного договору, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»

Внаслідок порушення виконання зобов'язань станом на 13 вересня 2014 року у боржника ОСОБА_2 утворилась заборгованість у загальному розмірі 1 372 694,57 грн., яка складається з: 345 713,2 грн.-заборгованість за редитом; 282 848,98 грн. - заборгованість за відсотками; 227 237,66 грн. - пені за прострочення погашення кредиту; 108 242,96 грн. - пеня за прострочення погашення відсотків; 20 581,82 грн. - річні від простроченої суми відсотків згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України; 388 061,25 грн. - річні від простроченої суми кредиту згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України (т.1 а.с.72).

Письмові вимоги Банку про погашення боргу та наслідки їх невиконання у вигляді звернення стягнення на предмет іпотечних договорів, направлені відповідачу 11 вересня 2014 року, залишені ним без задоволення (т.1 а.с.124-127).

Згідно висновку експерта ТОВ «Будфінанс-Консалт» від 18 вересня 2014 року вартість земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :20:177:0001, що розташована з адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Козаровичі, вул. Леніна, 67, визначена у розмірі 182 167,00 грн.

Згідно висновку експерта ТОВ «Будфінанс-Консалт» від 18 вересня 2014 року вартість земельної ділянки площею 0,2490 га, кадастровий номер :20:177:0201, що розташована з адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Козаровичі, вул. Леніна, 69, визначена у розмірі 181 438,00 грн.

Згідно висновку експерта ТОВ «М Консалтинг» від 29 січня 2015 року вартість земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :20:177:0001,що розташована з адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Козаровичі, вул. Леніна, 67, визначена у розмірі 630 000 грн.

Згідно висновку експерта ТОВ «М Консалтинг» від 29 січня 2015 року вартість земельної ділянки площею 0,2490 га, кадастровий номер :20:177:0201, що розташована з адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Козаровичі, вул. Леніна, 69, визначена у розмірі 627 000 грн.

Під час апеляційного розгляду, представник відповідача послався на наявність рішення Дарницького районного суду м.Києва від 10.06.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за даним кредитним договором, проте сторони не заперечували той факт, що дане рішення не виконано і стягнення на предмети іпотеки не звернуто, що у свою чергу свідчить про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки за судовим рішенням.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов ПАТ «Банк Національний Кредит», суд обґрунтовував свої висновки тим, що відповідач ОСОБА_2 не виконує передбачених кредитним договором обов'язків по поверненню отриманих кредитних коштів шляхом внесення щомісячних платежів і має прострочену заборгованість, чим у свою чергу порушує права Банку, які підлягають до захисту шляхом дострокового повернення кредитних коштів через процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому суд виходив з того, що Банк відповідно до умов кредитного, іпотечного договорів та вимог закону у встановленому законом порядку набув права вимоги до відповідача.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду (ч.3).

Ст.37 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Проте, задовольняючи позов і звертаючи стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, не встановивши вартість предмета іпотечних договорів.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» суд зазначає у рішенні всі складові вимог, що підлягають сплаті іпотекодержателю, та відомості про вартість предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

Враховуючи вказані вимоги закону, а також те, що представник відповідача ОСОБА_2 надав суду висновок суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «М Консалтинг» (сертифікат № 15293/13 від 15 жовтня 2013 року) про оцінку предмета іпотечних договорів, станом на 28 січня 2016 року, на відміну від висновку, наданого позивачем, де оцінка проводилася раніше, колегія суддів скасовує рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки з ухваленням нового рішення про звернення стягнення на предмет іпотечних договорів у вигляді земельної ділянки площею 0,2500 га та земельної ділянки площею 0,2490 га із встановленням вартості спірних земельних ділянок в розмірі 630 000 грн. та 627 000 грн., відповідно.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 січня 2015 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» в цій частині задовольнити частково.

В рахунок погашення боргу ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством «Банк Національний Кредит» за кредитним договором від 04.08.2006 року в сумі 1 372 694,57 грн., з яких 345 713,20 грн. - заборгованість за кредитом; 282 848,98 грн. - заборгованість за відсотками; 227 237,66 грн. - пеня за прострочення погашення кредиту; 108 242,96 грн. - пеня за прострочення погашення відсотків; 20 581,82 грн. - річні від простроченої суми відсотків згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України; 388 061,25 грн. - річні від простроченої суми кредиту згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, звернути стягнення на предмет іпотеки у вигляді земельної ділянки площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, вартістю 630 000 грн. та земельної ділянки площею 0,2490 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 кадастровий номер НОМЕР_2, вартістю 627 000 грн., які належить ОСОБА_2, шляхом визнання права власності на вказані ділянки за Публічним акціонерним товариством «Банк Національний Кредит».

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :