Справа № 361/3169/15-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/398/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 28.01.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

У травні 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нерухоме майно, в якому посилалося на те, що 11 квітня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є позивач, і ОСОБА_2 укладено договір про відкриття кредитної лінії №65-08-Ил/33, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 60000,00 доларів США зі строком останнього повернення кредитних коштів до 10 квітня 2023 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16% річних.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 11 квітня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір поруки №65-08-Ил/33, за яким поручитель зобовязався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором солідарно із позичальником.

Також в забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором 11 квітня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 1222, відповідно до п.1 якого предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:049:0061, що знаходиться за адресою Київська область, Броварський район, с. Красилівка.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2012, з ОСОБА_2 та його поручителя ОСОБА_3 стягнуто солідарно на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2008 року.

Однак, рішення суду про стягнення заборгованості виконано не було, заборгованість за кредитним договором не погашена.

Сума заборгованості за кредитним договором станом на 28 листопада 2014 року складає 83603,51 доларів США (еквівалент 1251483,43 грн.) + 2030704,50 грн., з яких: 47060,04 доларів США (еквівалент 704454,40 грн.) основна сума боргу по кредиту, 36543,47 доларів США (еквівалент 547029,03 грн.) заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами, 2030704,50 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за кредитним договором за період з 28 листопада 2013 року по 28 листопада 2014 року.

Таким чином, з урахуванням офіційного курсу Національного Банку України станом на 28 листопада 2014 року загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_2 перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором становить 3282187,93 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 65-08-Ил/33 від 11 квітня 2008 року в розмірі 83603,51 доларів США та 2030704,50 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:049:0061, що знаходиться за адресою Київська область, Броварський район, с. Красилівка, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ) за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2015 року позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Банк «Фінанси та кредит» за кредитним договором № 65-08-Ил/33 від 11 квітня 2008 року в сумі 83603,51 доларів США та 1251483,43 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою Київська область, Броварський район, село Красилівка, кадастровий номер :01:049:0061, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60; ) за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. В іншій частині позовних вимог щодо нарахування пені відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір в розмірі 3654 грн.

У апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові, посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, яке полягає в тому, що суд не врахував рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2008 року в розмірі 728358,13 грн.

У березні 2013 року Броварським міськрайонним управлінням юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного рішення суду і накладено арешт на майно ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення. До сьогоднішнього дня виконавче провадження не закінчено і рішення суду про стягнення заборгованості не виконано.

Суд першої інстанції не врахував зазначені обставини і не дав їм належної правової оцінки та необґрунтовано встановив суму заборгованості у розмірі 83603,51 доларів США та 1251483,43 грн. Відповідач вважає, що після набрання рішенням суду законної сили правовідносини зі сфери договірних відносин переходять у сферу виконання рішення суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення - зміні в частині розміру заборгованості за кредитним договором з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд обґрунтовував свої висновки тим, що позов підлягає до часткового задоволення і вважав можливим у рахунок погашення заборгованості в сумі 83603,51 доларів США та 1251483,43 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві приватної власності відповідачу, шляхом визнання за позивачем права власності на зазначене нерухоме майно.

Такі висновки суду першої інстанції в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нерухоме майновідповідають обставинам справи та вимогам закону.

Однак, висновки суду в частині розміру заборгованості не відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки суд першої інстанції при визначенні розміру заборгованості за кредитним договором від 11 квітня 2008 року не врахував рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2012 року, яким з ОСОБА_2 та його поручителя ОСОБА_3 стягнуто солідарно на користь позивача заборгованість за даним кредитним договором у розмірі 728358,13 грн.

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року № 898-IV у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

За правилами ст. 33 зазначеного Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Встановлено, що 11 квітня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є позивач, і ОСОБА_2 укладено договір про відкриття кредитної лінії №65-08-Ил/33, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 60000,00 доларів США зі строком останнього повернення кредитних коштів до 10 квітня 2023 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16% річних.

У забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором 11 квітня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір поруки №65-08-Ил/33, за яким поручитель зобовязався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобовязань за кредитним договором солідарно із останнім.

Також в забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором 11 квітня 2008 року між сторонами укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 1222, за умовами п. 1 якого предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:049:0061, що знаходиться за адресою Київська область, Броварський район, с. Красилівка, яка належить ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.49-56).

Умовами іпотечного договору від 11 квітня 2008 року передбачено, що згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в п.п. 12.2.1 та 12.3 пункту цього договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання за кредитним договором у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» або продаж іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». (а.с. 53).

Встановлено, що у звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2012, з ОСОБА_2 та його поручителя ОСОБА_3 стягнуто солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2008 року у розмірі 726538,13 грн., яка включає в себе суму основного боргу 47060,04 доларів США, що складає 376005,01 грн., проценти за користування кредитом у розмірі 13745,45 доларів США, що складає 109824,77 грн. а також пеню у розмірі 240708,35 грн. (а. с. 59-62).

Як убачається з позовної заяви, дане рішення суду не виконано.

Встановлено, що позивач, звертаючись до суду із зазначеним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, у позовній заяві зазначив суму заборгованості за кредитним договором станом на 28 листопада 2014 року, яка складає 83603,51 доларів США (еквівалент 1251483,43 грн.) + 2030704,50 грн., з яких: 47060,04 доларів США (еквівалент 704454,40 грн.) основна сума боргу по кредиту, 36543,47 доларів США (еквівалент 547029,03 грн.) заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами, 2030704,50 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за кредитним договором за період з 28 листопада 2013 року по 28 листопада 2014 року. Загальна сума заборгованості за даним кредитним договором становить 3282187,93 грн.

Тобто, позивач в загальний розмір заборгованості включив 47060,04 доларів США основної суми боргу по кредиту та 13745,45 доларів США процентів за користування кредитом, які вже ним включені в загальну суму заборгованості станом на 05.12.2011 року і стягнуті по рішенню Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2012 року, яке набрало законної сили, і яке до теперішнього часу не виконано в примусовому порядку.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання за кредитним договором у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та передбаченому умовами іпотечного договору від 11.04.2008 року (а. с . 53.)

Проте, при визначенні розміру заборгованості за кредитним договором від 11 квітня 2008 року суд не врахував рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2012 року та безпідставного включив у загальний розмір заборгованості 47060,04 доларів США основної суми боргу по кредиту та 13745,45 доларів США процентів за користування кредитом, які вже стягнуті зазначеним рішенням суду.

Як убачається з розрахунку загальної суми заборгованості по кредитному договору за період з 05.12.2011 року по 28.11.2014 року, заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом за вказаний період становить 22797,98 доларів США та пеня, нарахована за прострочення погашень основної заборгованості по кредиту за період з 28.11.2013 року по 28.11.2014 року, становить 6997573,24 грн. та за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 28.11.2013 року по 28.11.2014 року становить 1333130,02 грн., а всього нараховано пені за прострочену заборгованість по кредиту та відсоткам за вказаний період в сумі 2030703,26 грн.

Встановлено, що суд дійшов вірного висновку про зменшення розміру пені за прострочену заборгованість по кредиту та відсотках відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України і про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 1251483,43 грн., оскільки її розмір значно перевищує розмір заборгованості за кредитом.

З урахуванням наведеного, заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за кредитним договором № 65-08-Ил/33 від 11 квітня 2008 року станом на 28.11.2014 року складається із заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом за період з 05.12.2011 року по 28.11.2014 року у розмірі 22797,98 доларів США, що станом на 28.11.2014 року складає 341269,09 грн., та пені за прострочену заборгованість по кредиту та відсотках у розмірі 1251483,43 грн.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Однак, безпідставно включив у загальний розмір заборгованості 47060,04 доларів США основної суми боргу по кредиту та 13745,45 доларів США процентів за користування кредитом, які вже стягнуті рішенням суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру заборгованості за кредитним договором відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, в іншій частині рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія судів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2015 рокузмінити в частині розміру заборгованості за кредитним договором.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Банк «Фінанси та кредит» за кредитним договором № 65-08-Ил/33 від 11 квітня 2008 року в сумі 22798,00 доларів США, що станом на 28.11.2014 року складає 341269,09 грн., та 1251483,43 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Красилівка, якій присвоєно кадастровий номер :01:049:0061, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул.. Артема, 60; ) за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді