Справа № 464/2953/15 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/783/255/16 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04 серпня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов Львівського комунального підприємства «Старий Сихів» до ОСОБА_2, третьої особи Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення заборгованості за житлово -комунальні послуги.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Старий Сихів» заборгованість за утримання та обслуговування будинку в розмірі 2414 грн. 26 коп., за послуги з центрального опалення в розмірі 5867 грн., за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 2119 грн. 39 коп., а всього 10 400 (десять тисяч чотириста) грн. 65 коп. та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що позивачем пропущено строк позовної давності. Вказує, що у певний період послуги з утримання будинку та прибудинкової території надавались в його помешкання неналежної якості, з приводу чого його мати неодноразово зверталась до позивача, однак всі її звернення залишались проігнорованими. Протягом останнього періоду часу ним сплачувалися комунальні послуги належним чином у відповідності до нарахувань. Жодні кошти за попередні періоди ним не оплачено. Також покликається на відсутність укладеного з позивачем договору про надання послуг, що свідчить про відсутність обов'язку по їх оплаті.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню.

Судом та матеріалами справи встановлено, що відповідач проживає та зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1, є її співвласником, що стверджується копією довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку №944. Виконавцем житлово-комунальних послуг у цьому будинку є Львівське комунальне підприємство «Старий Сихів».

Згідно представлених розрахунків заборгованість відповідача за надані послуги за утримання та обслуговування будинку становить 2414 грн. 26 коп., за послуги з центрального опалення - 5867 грн., за послуги з централізованого постачання гарячої води - 2119 грн. 39 коп. і виникла заборгованість у період з січня 2001 року по січень 2015 року.

Задовільняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не сплачував за спожиті житлово-комунальні послуги за період з січня 2001 року по січень 2015 року за послуги з утримання та обслуговування будинку, за послуги з централізованого опалення, за послуги з централізованого постачання гарячої води, тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь підприємства. Крім того, оскільки ОСОБА_2 частково сплачувала кошти за житлово-комунальні послуги поза межами строку позовної давності, що свідчить про визнання відповідачем заборгованості і бажання його погасити.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2. повинен оплачувати комунальні послуги, проте висновки суду про застосування позовної давності до заборгованості, що виникла за період з січня 2001 року по квітень 2012 року, зроблені з порушенням норм матеріального права.

Згідно із ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ст. 19 вказаного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У суді першої інстанції представник ОСОБА_2 заявляв клопотання про застосування позовної давності.

Суд першої інстанції належним чином свого висновку щодо переривання позовної давності не мотивував, не з"ясував чи сплачував відповідач ті суми, які були зазначені в квитанціях як борг за комунальні послуги, чи оплата за надані послуги в окремі періоди свідчить про визнання всього боргу на відповідну дату, чи лише частини боргу, оскільки у разі, якщо дії свідчать лише про визнання частини боргу, то вони не можуть свідчити про переривання позовної давності; не взяв до уваги, що дії, які свідчать про визнання боргу, переривають позовну давність лише у випадку, коли вони вчинені особою до спливу позовної давності.

Як вбачається з розрахунку заборгованості та квитанції про оплату комунальних послуг, сума заборгованості фактично виникла до 2012 року. Натомість з 2012 року до часу пред'явлення позову в квітні 2015 року ОСОБА_2 справно сплачував комунальні послуги за поточний період, жодних доказів того, що відповідачем проведено оплату за попередній період позивачем не представлено.

Враховуючи вищенаведене, заборгованість ОСОБА_2 слід розраховувати в межах строків позовної даності, а саме з квітня 2012 року по березень 2015 року.

Заборгованість за утримання та обслуговування будинку - 2414,26 грн. (загальна заборгованість з січня 2001 року по березень 2015 року) - 1977,31 грн. (заборгованість з січня 2001 року по квітень 2012 року) =436, 95 грн. (заборгованість з квітня 2012 року по березень 2015 року)

Заборгованість за послуги з центрального опалення - 5867 грн. (загальна заборгованість з січня 2001 року по березень 2015 року) - 5782,40 грн. (заборгованість з січня 2001 року по квітень 2012 року) = 84,60 грн. (заборгованість з квітня 2012 року по березень 2015 року)

Заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води - 2119,39 грн. (загальна заборгованість з січня 2001 року по березень 2015 року) - 2079,07 грн. (заборгованість з січня 2001 року по квітень 2012 року) = 40, 32 грн. (заборгованість з квітня 2012 року по березень 2015 року).

Рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим і таке слід змінити зменшивши суму заборгованості за утримання та обслуговування будинку до розміру 436 грн. 95 коп., за послуги з центрального опалення до розміру 84, 60 грн., за послуги з централізованого постачання гарячої води до розміру 40,32 коп., а всього 561 грн. 87 коп.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст. ст. 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04 серпня 2015 року змінити зменшивши суму заборгованості за утримання та обслуговування будинку до розміру 436 грн. 95 коп., за послуги з центрального опалення до розміру 84 грн. 60 коп., за послуги з централізованого постачання гарячої води до розміру 40 грн. 32 коп., а всього 561 грн. 87 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: