АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/1020/16 Головуючий І інстанції: Курганникова О.А.
Категорія: сімейні Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Пономаренко Ю.А., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі Каплоух Н.Б

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданої в особі його представника ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Четверта Харківська державна нотаріальна контора та ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що його мати ОСОБА_4 та батько ОСОБА_5 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1. У звязку з похилим віком та хворобами вони потребували постійного догляду, а тому починаючи з 2010 року він здійснював за ними догляд, надавав матеріальну допомогу, допомагав по домашньому господарству.

Після смерті батька ОСОБА_5, який помер 31 березня 2012 року, постійно проживати з матірю до дня її смерті -15 жовтня 2014 року .

В квартирі АДРЕСА_2 весь час поки він постійно проживав з матір,ю, мешкала і його донька ОСОБА_3, разом зі своєю сімєю.

Після смерті матері ОСОБА_4 відкрилася спадщина на квартиру, однак, оформити свої права на спадщину він не може, оскільки не був зареєстрований в квартирі.

У звязку з постійним проживанням його з матірю, він вважав себе таким, що прийняв спадщину, і не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Після звернення до нотаріуса з метою оформити спадщину, 26 жовтня 2015 року він отримав відповідь від В.О. завідувача Четвертої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, в якій зазначено, що через відсутність документів, на підтвердження факту його постійного проживання разом з матір'ю на момент відкриття спадщини, нотаріальна контора не має можливості завести спадкову справу, оформити спадщину, тобто видати свідоцтво про право на спадщину, у звязку з чим він змушений звернутись до суду. Встановлення даного факту потрібно для оформлення спадщини.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_7 - ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Розглядом справи достеменно встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_1 (а.с.8).

ОСОБА_5, помер 31 березня 2012 року (а.с.12).

Згідно свідоцтва про смерть серія І-ВЛ № 467323 ОСОБА_4 померла 15 жовтня 2014 року (а.с.7).

Після смерті останньої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2, яка їй належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.12).

ОСОБА_1 не зареєстрований за вищевказаною адресою.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, ОСОБА_1 відноситься до спадкоємців першої черги.

Після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася, заяви про прийняття або відмову від спадщини не подавалися, що підтверджується відповіддю в.о. завідуючої ОСОБА_6 Четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 26.10.2015 року.

Згідно відповіді на адресу ОСОБА_1 виконувача обовязку завідуючого Четвертої Харківської державної нотаріальної контори вбачається, що через відсутність документів, що підтверджують факт його постійного проживання разом з матір'ю на момент відкриття спадщини, нотаріальна контора не має можливості завести спадкову справу, оформити спадщину, тобто видати свідоцтво про право на спадщину, суд не може прийняти до уваги, оскільки суперечить нормам п. 3 Глави 13. Розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України Затвердженого Наказом Міністерства юстиції України22.02.2012 № 296/5, відповідно до якого Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що заявник у шестимісячний строк не звертався до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини, що свідчить про передчасність його звернення до суду.

Прийняв до уваги суд той факт, що ОСОБА_1 вже звертався до Комінтернівського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем , з цих самих підстав, але в заяві в якості зацікавленої особи була вказана Сьома Харківська державна нотаріальна контора, та рішенням від 10 вересня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07 жовтня 2015 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова залишено без змін (а. с. 16-18).

Керуючись положеннями ч. 2 ст. 256 ЦПК України про те, що у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, суд дійшов висновку що заява про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження задоволенню не підлягає.

З висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується.

В ході апеляційного розгляду скарги до матеріалів справи у порядку ст. 303 ЦПК України долучено постанову Державного нотаріуса від 22 грудня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 15 жовтня 2014 року з розясненням порядку та строку на її оскарження.

Підставою для відмови є факт пропуску строку для прийняття спадщини, передбачений вимогами ст. 1270 ЦК України 6 місяців.

ОСОБА_7, будучи зареєстрованим у ІНФОРМАЦІЯ_1, не довів тих обставин, на які посилався як на підставу своїх доводів у заяві.

З вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 1272 ЦК України, ОСОБА_1 до суду не звертався, то ж не вичерпав можливості нотаріального оформлення спадщини.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у п. 24 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК.

Доводи апеляційної скарги задоволенню не підлягають, підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції судова колегія не вбачає.

За вимогами ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -