441/1254/15-ц 2/441/36/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Яворської Н.І.,

при секретарі Цап І.М.

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи - ОСОБА_16, Городоцька міська рада Львівської області про визнання права власності на спадщину, в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

31 серпня 2015р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись із позовом до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_16, Городоцька міська рада, просять визнати за ними право власності по 1/6 частині за кожним житлового АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог покликаються про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4. померла їхня, відповідно, мати та дочка - ОСОБА_7, якій на праві спільної сумісної власності як подружжю разом із ОСОБА_5 належав житловий будинок по АДРЕСА_1 Оскільки відповідач не надав їм свідоцтва про смерть ОСОБА_7, а виготовити повторне свідоцтво вони змогли лише в 2014 році, оскільки спадкодавець померла за кордоном (в Іспанії), до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини вони звернулись саме в 2014 році, однак нотаріусом було їм відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на будинок.

В суді позивач ОСОБА_3 позов підтримала в повному обсязі, при цьому пояснила, що на час смерті проживала та була зареєстрована із спадкодавцем. Так, як її матір померла в Іспанії, а вона на той час перебувала на роботі в Італії, вона займалась процедурою відправки тіла матері на Україну, і зокрема надала частину коштів, однак через те, що на роботі взяла в своїх роботодавців гроші за декілька місяців наперед, не змогла виїхати на похорони матері, додому повернулась тільки в 2011 році, при цьому з відповідачем погодили, що він проживатиме на першому поверсі, а вона із сином на другому, відповідач наполіг на облаштуванні нею окремого входу в свою частину будинку, що було нею зроблено. Окрім цього вона провела ремонт на другому поверсі будинку, окремо зробила ванну, санвузол, кухню, провела опалення та водопостачання, пробувала телефонізувати будинок. Вказаний будинок є її єдиним місцем проживання, іншого вона немає, за кордон перебуває виключно на роботі. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханнями оформити спадщину після смерті матері офіційно, однак він завжди казав, що все і так залишиться їй. Між тим у 2014 році вона довідалась, що її батько склав заповіт, яким все своє майно, і зокрема спірний житловий будинок заповів доньці її брата ОСОБА_16 Оскільки нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів, вона змушена звертатись до суду із зазначеним позовом.

На підтримку позивачки висловилась її представник ОСОБА_1, яка також підтримала позовні вимоги ОСОБА_4 та просила їх задоволити в силу того, що остання є особою похилого віку та особою, що має право на обов'язкову частку в спадковому майні.

Позивачка ОСОБА_4 позов підтримала, при цьому покликалась про те, що після смерті дочки хворіла, є людиною похилого віку, успадкувала рухоме майно померлої дочки ( одяг, речі домашнього вжитку, тощо), відповідач не допускає її до спадкового будинку та не надає їй документів доньки про смерть та про народження, а тому до нотаріуса змогла звернутись лише після того як ОСОБА_3 виготовила за кордоном повторне свідоцтво про смерть ОСОБА_7

Представник відповідача ОСОБА_2 висловився на відмову в позові ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з тих підстав, що останні не проживали із спадкодавцем на час смерті, а отже вважаються такими, що спадщини не приймали. Також покликається про те, що реєстрація ОСОБА_3 у спадковому будинку, де була також зареєстрована спадкодавець не є підставою вважати, що вона постійно проживала із спадкодавцем, оскільки позивачка з 2008 року перебуває за кордоном, до спадкового будинку приїжджає рідко, проживає нетривалий термін, а отже будинок по АДРЕСА_1 не може вважатись місцем її постійного проживання.

Третя особа - ОСОБА_16 до суду не з»явився, 04.12.2015р. подав письмові пояснення, в яких висловився на відмову в позові ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з тих підстав, що будинок хоч і збудований спільно батьками, він повинен успадковуватись тільки після батька, вважає, що подача позову ОСОБА_4 не відповідає її волевиявленню, просив про розгляд справи за його відсутності.

Представник Городоцької міської ради в судове засідання не з'явилась, 23.10.2015р. подала заяву, в якій заперечень щодо позову не висловила, просила проводити розгляд без участі представника.

Заслухавши пояснення позивачів, представників сторін, свідків, дослідивши подані сторонами докази, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Згідно зазначеного принципу диспозитивності та вимог ст. 33 ЦПК України право визначати відповідача (тобто особи, яка відповідатиме за позовом) належить виключно позивачеві.

Так, згідно з ст. 124 Конституції України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя хто його пережив.

Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.. 1270 ЦК України він не заявив відмову від неї

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.70 СК України частки в майні подружжя є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як встановлено із пояснень представників сторін та має підтвердження Витягом з державного реєстру цивільного стану громадян про шлюб (а.с.-16), відповідач ОСОБА_5 та спадкодавець ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі з ІНФОРМАЦІЯ_1 Ними в 1973 році спільно був зведений житловий будинок по АДРЕСА_1 на відведеній земельній ділянці колгоспом «Зоря», що відводилась ОСОБА_5 З огляду на те, що вказані обставини визнані сторонами, що в силу ст. 61 ч. 1 ЦПК України є підставою для звільнення даних фактів від перевірки іншими засобами доказування.

Таким чином, фактичними співвласниками вказаного будинку є ОСОБА_5 та ОСОБА_7 по 1/2 частці кожен.

Із довідок КП «Городоцьке РБТІ» від 03.09.2014р. та Самбірського БТІ від 24.07.2015 (а.с-24,25) убачається, що право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не зареєстроване.

Із копії ОСОБА_1 і акту про смерть (а.с.13), убачається, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м.Вербанія, що в Італії.

Із копій свідоцтв про народження, ОСОБА_1 із Реєстру записів про народження ( а.с.-14,15, 19) та Витягом з державного реєстру цивільного стану громадян про шлюб (а.с.-16),убачається, що спадкоємцями першої черги спадкування по закону після смерті ОСОБА_7 є чоловік ОСОБА_5, мама ОСОБА_4, донька ОСОБА_3 та син ОСОБА_16.

Із довідки Городоцької міської ради №02.14/2188 від 09.09.2014р. (а.с.-43), видно, що ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4. дійсно проживала та була зареєстрована до дня смерті в АДРЕСА_1. Разом з померлою на час її смерті були зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_3.

Із копій спадкової справи №21/2014 та постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Городоцького нотаріального округу Марців І.В. (а.с.- 22,23, 44,45,62) убачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до приватного нотаріуса Марців І.Я. із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а ОСОБА_4 - пропуском строку на подачу заяви до нотконтори, їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом.

Із копій паспорта та пенсійного посвідчення (а.с.10,12) убачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є пенсіонером, а отже має право на обов»язкову частку в спадщині.

З врахуванням того, що частка в житловому будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 становила 1/2 його частини, що є спадковим майном, суд визначає частки позивачів по 1/3 частини від спадкового майна, що складе по 1/6 частині від всього житлового будинку, за кожним та в цій частині визнає за ними право власності.

Суд критично оцінює покликання представника відповідача про те, що ОСОБА_3 не проживає в спадковому будинку і не проживала в ньому на часі смерті матері, а її реєстрація у вказаному будинку не свідчить про факт проживання із спадкодавцем, з огляду на наступне.

Так, згідно ст.. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Згідно цього ж Закону, документами, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

Відповідно до п.211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 3 березня 2004 року доказом постійного проживання разом із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом із спадкодавцем; копія рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, інші документи, які підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем.

Як ствердили в судовому засіданні допитані свідки: ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_12, ОСОБА_13, що спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 збудували подружжя ОСОБА_7, та ОСОБА_5 На час зведення будинку, вони з дітьми проживали в ОСОБА_4 - матері померлої ОСОБА_7 ОСОБА_3 раз в рік приїздить додому, проводить ремонтні роботи, оплату комунальних послуг підтримує спірний будинок в належному стані.

Позивачка з 2007 року на роботі за кордон (Іспанія), між тим, кожного року повертається до житлового будинку по АДРЕСА_1, який є єдиним її місцем проживання, у вказаному будинку знаходять її особисті речі, починаючи з 2011року стала проводити ремонт другого поверху, зокрема облаштувала окремий вихід, поставила вхідні двері, зробила ванну, санвузол, кухню, провела опалення та водопостачання, зверталась до Городоцької міської ради про телефонізацію будинку, уклала договір із Городоцьким ВКГ на водопостачання та водовідведення, нарівні із відповідачем оплачує комунальні витрати по будинку, що теж не оспорюється представником відповідача в суді (а.с.105-136).

Доводи представника відповідача про те, що його довіритель особисто сплачує комунальні послуги, суд оцінює критично. Так, як згідно попередження (а.с.104) ОСОБА_7 мав заборгованість, яку в послідуючому сплатила ОСОБА_3 (а.с.136).

Суд також з огляду на положення ст. 88 ЦПК України стягує із відповідача понесені позивачами судові витрати.

За наведеного, керуючись ст.ст. 328-330, 1218, 1261 ЦК України, ст.60, 71 СК України, Постанови Пленуму ВС України від 04 жовтня 1991р. №7 № Про практику застосування судами законодавства «Про практику застосування судами законодавста, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/6 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_4

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті доньки ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_4

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 243,60 грн. судового збору з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення в порядку та строки передбачені ст. 294 ЦПК України.

СуддяН. І. Яворська