АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого: Городничої В.С.,

суддів: Варенко О.П., Куценко Т.Р.,

при секретарі: Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2015 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" про зобов'язання відновити постачання газу в домоволодінні,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "Дніпрогаз" про зобов'язання відновити постачання газу в домоволодінні, в якій просила забезпечити позов шляхом зобовязання ПАТ «Дніпрогаз» негайно, за власний рахунок, відновити постачання газу в домоволодінні № 6 по вул. Дніпрогесу в м. Дніпропетровську. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що 19 листопада 2015 року вона звернулась до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, оскільки відповідачем було порушено абз. 4, 11 п.6 та п. 19 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09 грудня 1999 року №2246, а також її права, як споживача, закріплених ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і п. 28 Правил №2246, та було припинено без попередження та участі позивача працівниками ПАТ «Дніпрогаз» постачання газу в домоволодіння № 6 по вул. Дніпрогесу в м.Дніпропетровську, шляхом розрізання газової труби, внаслідок чого припинилось опалювання вказаного домоволодіння, підігрів води та стали недоступні інші побутові умови для проживання.

Враховуючи вищезазначене, позивач просила суд задовольнити її позов до відповідача та задовольнити заяву про забезпечення позову, відповідно до вимог яких зобовязати ПАТ «Дніпрогаз» негайно, за власний рахунок, відновити постачання газу в домоволодінні № 6 по вул. Дніпрогесу в м. Дніпропетровську.

В процесі розгляду справи позивач подала до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2015 року у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції посилався на наступне.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Дніпрогаз», в якому просить зобовязати відповідача за власний рахунок відновити постачання газу в домоволодінні № 6 по вул. Дніпрогесу в м. Дніпропетровськ.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

В заяві про забезпечення вказаного позову ОСОБА_2 просить суд забезпечити позов шляхом зобовязання ПАТ «Дніпрогаз» за власний рахунок відновити постачання газу в домоволодінні № 6 по вул. Дніпрогесу в м. Дніпропетровськ.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні бути зазначені причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов: вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Однак, із заяви про забезпечення позову не вбачається причин, у звязку з якими потрібно забезпечити позов. Звертаючись із даною заявою ОСОБА_2 продублювала свої позовні вимоги до ПАТ «Дніпрогаз».

Тобто, позовні вимоги позивача та вимоги позивача про забезпечення позову є однаковими, що суперечить діючому законодавству.

Безпідставними є посилання позивача в своїй апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, зокрема на те, що у разі задоволення позову, виконання рішення, в частині відновлення газопостачання, буде утруднене, оскільки дворова частина газопроводу не була заглушена після розрізання, внаслідок чого, враховуючи погодні умови, може утворитися рідинна або льодова пробка, усунення якої потребуватиме додаткових фінансових і часових затрат.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається в будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В даному випадку забезпечення позову шляхом зобовязання ПАТ «Дніпрогаз» за власний рахунок відновити постачання газу в домоволодінні № 6 по вул. Дніпрогесу в м. Дніпропетровськ є недоцільним, оскільки, зважаючи на зміст позовних вимог ОСОБА_2, застосування саме такого виду забезпечення позову є фактичним ухваленням судового рішення без розгляду даної справи по суті.

А тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив ухвалу, яка відповідає вимогам закону, з дотриманням норм процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень процесуального закону, які могли б привести до скасування ухвали суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а ухвала суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 304, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2015 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_3