Номер провадження: 22-ц/785/75/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» Одеської області до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

встановила:

У грудні 2014 року Регіональний ландшафтний парк «Тилігульський» Одеської області звернувся до суду з позовом до громадянина ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 21.08.2014 року під час рейду на території Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» Одеської області між оздоровчими базами відпочинку Комінтернівського міжколгоспбуду та базою відпочинку заводу «СОМ» біля стовпа електропостачання № 16 виявлене сміттєзвалище загальною площею 20 кв.м. До урізу води Тилігульського лиману 15 м.

По факту виявлення сміттєзвалища голові Кордонської сільської ради було направлено письмовий припис № 167 та надано строк для усунення сміття, який голова Кордонської сільської ради ОСОБА_2 проігнорував, сміттєзвалище ліквідоване не було.

20.10.2014 року Комінтернівським районним судом Одеської області було розглянуто протокол про адміністративне правопорушення відносно Кордонської сільської ради Комінтерновського району Одеської області, в особі голови ОСОБА_2, та винесено постанову, якою ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП України.

Постанова набрала законної сили 30.10.2014 року.

Позивач вважає, що внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства відповідачем громадянином ОСОБА_2 заподіяна шкода державі, а саме територія Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» Одеської області забруднена сміттям, розмір заподіяної шкоди складає 9 600 грн.

В звязку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заподіяну шкоду в розмірі 9 600 грн.

В судове засідання сторони не зявилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 листопада 2015 року позов Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» Одеської області до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задоволений, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави, шкоду заподіяну порушенням законодавства про природно-заповідний фонд у розмірі 9 600 грн., а також судовий збір.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити ухвалу, якою залишити позов без розгляду, посилаючись на те, що судом неповно зясовані усі фактичні обставини справи, не надана належна оцінка наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони не зявилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином (а.с.57-58).

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Зі змістом ст.. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог частини другої ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що громадянин ОСОБА_2 був визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, його вина встановлена, а тому саме громадянин ОСОБА_2 відповідає за шкоду заподіяну державі, завдану внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, а саме забруднення сміттям території РЛП «Тилігульський» Одеської області.

Однак з таким висновком колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд» , на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних або історико-культурних комплексів та обєктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про відходи», органи місцевого самоврядування наділені організаційними функціями збирання і видалення побутових відходів, ліквідації несанкціонованих і неконтрольованих звалищ.

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Згідно п. 44 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції сільської ради відноситься встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території

Згідно пп. 3 п. а ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо прийняття рішень про організацію територій і об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів про оголошення природних та інших об'єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам'ятками природи, історії або культури, які охороняються законом, підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо прийняття рішень про оголошення в місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринами "сезону тиші" з обмеженням господарської діяльності та добуванням обєктів тваринного світу

Згідно пп. 12 п. б ч. 2 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать здійснення контролю за додержанням юридичними та фізичними особами вимог у сфері поводження з побутовими та виробничими відходами та розгляд справ про адміністративні правопорушення або передача їх матеріалів на розгляд інших державних органів у разі порушення законодавства про відходи.

Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, 21 серпня 2014 року, під час рейду на території Регіонального ландшафтного парку «Тілігульський» Одеської області між оздоровчими базами відпочинку Комінтерновського міжколгоспбуду та базою відпочинку заводу «СОМ» біля стовпа електропостачання № 16 було виявлене сміттєвалище довжиною 5 метрів, шириною 4 метра, загальною площею 20 м2, до зрізу води Тілігульського лиману 15 метрів, та на кожному квадратному метрі смітника знаходиться не менш ніж 30 одиниць сміття.

На підставі виявлених фактів, голові Кордонської сільської ради ОСОБА_2 було надіслано письмовий припис № 167, з наданням строку для вивезення сміття, який виконаний не був.

20 жовтня 2014 року, на підставі постанови судді Комінтерновського районного суду Одеської області, були розглянути матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які були складені відносно Кордонської сільської ради Комінтерновського району Одеської області, в особі голови ОСОБА_2, якого було притягнуто до адміністративної відповідпальності, та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 91 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривен.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України підстави звільнення від доказування, зазначає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

При розгляді справи, поза увагою суду залишилась та обставина, що ОСОБА_2 був притягнутий за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП, не як фізична особа, а як голова Кордонської сільської ради Комінтерновського району Одеської області.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що на підставі ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову Регіональному ландшафтному парку «Тилігульський» Одеської області.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 , 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 листопада 2015 року скасувати.

Ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог Регіональному ландшафтному парку «Тилігульський» Одеської області до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди- відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________О.Г. Журавльов

______________________________________Н.В. Ісаєва