провадження 2/201/766/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 центру аерокосмічної освіти молоді ім. О.М. Макарова про визнання незаконним та скасування наказу в частині та стягнення витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20 листопада 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 центру аерокосмічної освіти молоді ім. О.М. Макарова про визнання незаконним та скасування наказу в частині та стягнення витрат, позовні вимоги не змінювалися і не уточнювалися. Позивач в своєму позові та з представником в ході судового засідання посилаються на те, що з 25 лютого 2002 року вона працювала в НЦАОМ ім. О.М. Макарова головним бухгалтером, потім заступником відділу бухгалтерського обліку та зайнятості-головний бухгалтер і з 12 лютого 2015 року начальник цього відділу-головний бухгалтер. Відповідно до плану Державної фінансової інспекції на 2 квартал 2015 року була проведена планова перевірка НЦАОМ ім. О.М. Макарова, ревізія, за результатами роботи якої було складено акт, де вказані недоліки в роботі цього Центру. Ці недоліки, в тому числі і шкода, на думку керівництва, допущені і позивачкою. Генеральним директором видано наказ № 35 про покладення матеріальної відповідальності на позивачку в розмірі середньомісячного заробітку за неналежне виконання трудових обовязків (невжиття заходів щодо стягнення матеріальної шкоди відповідно до посадової інструкції) і їй була висунута вимога про погашення частини завданої шкоди на підставі цього наказу, яку вона вимушена була погасити. Але на неї ДФІ було ще складено і постанову про порушення закону і накладено стягнення в вигляді штрафу. Вона не погодилася з цим штрафом, оскаржила постанову в суді і постановою суду вказана постанова визнана незаконною і скасована. Вважає вказаний наказ № 35 незаконним і він підлягає скасуванню, оскільки трудових обовязків вона не порушувала, її вини в завданні шкоди немає, протиправної поведінки не було, її позиція підтверджується постановою суду про скасування постанови ДФІ, яка набрала законної сили. На звернення позивача до відповідача з цим питанням фактично отримано відмову. Вважають вказані дії відповідача протиправними і просили визнати незаконним та скасувати наказ № 35 Генерального директора НЦАОМ ім. О.М. Макарова від 31 серпня 2015 року в частині встановлення винних осіб та покладення матеріальної відповідальності на начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності головного бухгалтера ОСОБА_1 і стягнути витрати, задовольнивши позов у повному обсязі.

Представник відповідача НЦАОМ ім. О.М. Макарова в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що дійсно позивачка працювала в них головним бухгалтером, потім заступником відділу бухгалтерського обліку та зайнятості-головний бухгалтер і з 12 лютого 2015 року начальник цього відділу-головний бухгалтер, зараз звільнена з роботи за власним бажанням. Оспорюваний наказ видано правомірно, в передбаченому законом порядку, в межах компетенції і підстав для його скасування немає. Позивачка сама погодилася з цим наказом і в добровільному порядку погасила суму вказаної їй шкоди, отже вона визнала вказаний наказ як законний. Позивачу все це вони розяснили, запропонували вихід з вказаного становища, але позивач цим не скористався. Раніше винесене постанова суду була стосовно постанови ДФІ, а не акту ревізії, тому не може бути покладена в основу рішення про задоволення позову, це різні речі. Проти визнання наказу незаконним і скасування його заперечують, оскільки вказаної незаконності не було і належними доказами позивачем не доведено. На звернення позивача, в тому числі і письмові, вони відповідали по суті в передбаченому законом порядку і терміни. Все ним зроблено згідно вимог закону. Ніяких інших зобовязань відносно позивача на себе не брали і не беруть, нічиїх прав не порушували, матеріальної чи моральної шкоди не завдавали. Вважають позовні вимоги безпідставними і просили в їх задоволенні відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення позивача і її представника та представника відповідача, зясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 центр аерокосмічної освіти молоді ім. О.М. Макарова створений згідно з Указом Президента України від 11 червня 1996 року № 410/96, діє на підставі Положення, затвердженого Указом Президента України від 27 червня 1996 року № 483/96, з моменту створення підпорядковувався ОСОБА_2 космічному агентству України (після зміни назви - Державному космічному агентству України), з 01 січня 2015 року підпорядковується Департаменту освіти і науки Дніпропетровської державної обласної адміністрації. З моменту створення і до 01 січня 2015 року Центр фінансувався за рахунок коштів державного бюджету України, головним розпорядником коштів було Національне космічне агентство України (після зміни назви - Державне космічне агентство України).

Позивач ОСОБА_1, працювала в цьому Центрі на посаді головного бухгалтера - з 25 лютого 2002 року відповідно до наказу по особовому складу від 25 лютого 2002 року № 18а/К, заступника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера, у подальшому - начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності головного бухгалтера - з 12 лютого 2015 року відповідно до наказу про переведення від 12 лютого 2015року № 122. До посадових обовязків завідувача відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера Центру та начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера Центру, відповідно до Посадової інструкції від 01 лютого 2008 року та Посадової інструкції від 12 лютого 2015 року, крім іншого, входить (розділ II Посадової інструкції): забезпечення ведення бухгалтерського обліку, організація роботи бухгалтерського відділу, контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій, участь у проведені інвентаризаційної роботи, оформленні матеріалів, повязаних з нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства, організація роботи з підготовки пропозицій Генеральному директору Центру щодо забезпечення збереження майна тощо. Головний бухгалтер підпорядкований безпосередньо Генеральному директору Центру п. 1.3. Посадових інструкцій).

Відповідно до плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на II квартал 2015 року нею проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності ОСОБА_2 центру аерокосмічної освіти молоді ім. О.М. Макарова за період з 01 жовтня 2010 року по 30 квітня 2015 року, за результатами якої складено акт 11.08.2015 р. № 04.1-20/5. За результатами проведеної ревізії на адресу обєкта контролю направлено обовязкові для виконання вимоги щодо усунення порушень законодавства № 04-04.1-05-15/7376 від 27 серпня 2015 року, якими Генерального директора Центру було зобовязано усунути порушення, що полягали у необгрунтованому витрачанні коштів на виплату надбавок, доплат та премій керівництву Центру.

Порушення, зазначені у Акті ревізії та Вимогах ДФІ полягали у тому, що у період з жовтня 2010 року по грудень 2014 року за відсутності письмового дозволу органу вищого рівня, за наказами Генерального директору Центру нараховувались та виплачувались надбавки, доплати та премії Генеральному директору Центру - ОСОБА_3 та його заступникам - ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Листом від 28 серпня 2015 року № 04-04.1-05-15/7416, Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області запропонувала Генеральному директору Центру усунути порушення шляхом предявлення позовів до суду щодо стягнення з відповідних працівників закладу необгрунтовано нарахованих та виплачених коштів, а також позову до управління Пенсійного фонду щодо стягнення зайво перерахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Наказом Генерального директору Центру № 35 від 31 серпня 2015 року було встановлено винні особи у порушенні законодавства: перший заступник генерального директора Центру - ОСОБА_4, головний бухгалтер - ОСОБА_1, заступник головного бухгалтера - ОСОБА_6, п. 2 цього наказу на головного бухгалтера ОСОБА_1 покладено обмежену матеріальну відповідальність у розмірі середньомісячного заробітку за неналежне виконання трудових обовязків, а саме невжиття заходів щодо стягнення матеріальної шкоди відповідно до посадової інструкції.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 03 вересня 2015 року № 04- 0253/2015, винесеною на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 27 серпня 2015 року № 04-0308/2015 та акту ревізії фінансово-господарської діяльності ОСОБА_2 центру аерокосмічної освіти молоді ім. О.М. Макарова від 11 серпня 2015 року № 04.1-20/5, головного бухгалтера Центру ОСОБА_1 було визнано винною у веденні бухгалтерського обліку з порушенням чинного законодавства та накладено штраф у розмірі 170 грн..

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року по справі № 201/14617/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДВІ № 04-0253/2015 від 03 вересня 2015 року винесену у відношенні головного бухгалтера Центру ОСОБА_1. Остання вважає вказаний наказ № 35 незаконним і він підлягає скасуванню, оскільки трудових обовязків вона не порушувала, її вини в завданні шкоди немає, протиправної поведінки не було, її позиція підтверджується постановою суду про скасування постанови ДФІ, яка набрала законної сили. На звернення позивача до відповідача з цим питанням фактично отримано відмову, виник спір, який в добровільному порядку не вирішено і позивач вимушений був звертатися через прокурора з позовом до суду.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, станові, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України).

Для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу (ст. 138 КЗпП України). Як зазначено в мотивувальній частині постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року по справі № 201/14617/15-а: «Суд вважає, що в діях головного бухгалтера ОСОБА_2 центру аерокосмічної світи молоді ім. О.М. Макарова - ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 164-2 КУпАП, оскільки відповідачем не встановлено і не доведено фактів відображення господарських операцій, не підтверджених первинними документами, або підтверджених недостовірними (підробленими) первинними документами, три тому, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України). В оскаржуваній постанові не зазначено, які саме недостовірні дані булі внесені до бухгалтерського обліку та фінансової звітності, при цьому у Акті ревізії фінансово-господарської діяльності ОСОБА_2 центру аерокосмічної освіти молоді ім. О.М. Макарова від 11 серпня 2015 року № 04.1-20/5, на який посилається відповідач в вступній частині оскаржуваної постанови також не встановлено фактів відображення господарських операцій, не підтверджених первинними документами, або підтверджених недостовірними (підробленими) первинними документами.

Дозвіл органу вищого рівня, на відсутність якого посилається відповідач сам по собі не є первинним документом у розумінні пункту 2.1. розділу 2 наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, тому його відсутність не може впливати на відображення бухгалтерському обліку та фінансовій звітності фактів проведених господарських операції, підтверджених належними первинними документами, якими у даному випадку є накази Генерального директора Центру - ОСОБА_7 з нарахування надбавок, доплат та премій.

Таким чином, у даному випадку йдеться не про ведення бухгалтерського обліку з порушеннями встановленого порядку, а про правомірність чи неправомірність прийняття Генеральним директором Центру - ОСОБА_7 рішення про нарахування та виплату надбавок, доплат та премій як складових частин заробітної плати, тобто про рішення, прийняття якого не відноситься до компетенції бухгалтерії Центру, у тому числі головного бухгалтера Центру, та які фактично не приймала головний бухгалтер цієї установи ОСОБА_1 При цьому, у бухгалтерському обліку були лише відображені (зареєстровані) наслідки таких рішень. Питання щодо правомірності чи неправомірності прийняття Генеральним директором Центру - ОСОБА_7 рішення про нарахування та виплату надбавок, доплат та премій за період з 01 жовтня 2010 року по 30 квітня 2015 року знаходиться поза межами предмета розгляду даної справи.

Висновки відповідача про те, що ведення бухгалтерського обліку відбувалось з порушенням встановленого порядку в частині внесення недостовірних даних до бухгалтерської та фінансової звітності внаслідок внесення недостовірних даних до бухгалтерської та фінансової звітності щодо виплати надбавок, доплат та премій з нарахуваннями без наявності дозволу органу вищого рівня, безпідставної оплати з відпускних з нарахуваннями, внаслідок зайвої виплати надбавок, доплат та премій, - є протиправними, оскільки вони безпідставні та не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до пункту 1.3. розділу І Посадової інструкції завідувача відділом бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера ОСОБА_1, головний бухгалтер підпорядкований безпосередньо Генеральному директору Центру. Головний бухгалтер несе відповідальність за невиконання наказів, розпоряджень і доручень Генерального директора НЦАОМУ (пункт 4 розділу IV Посадової інструкції). Суд звертає увагу на те, що до посадових обовязків головного бухгалтера Центру - ОСОБА_1 не входить отримання письмового дозволу органу вищого рівня, необхідного для нарахування та виплати надбавок, доплат та премій Генеральному директору Центру - ОСОБА_3 та його заступникам - ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Рішення суду є індивідуальним нормативним актом та таким, що є обов'язковими до сконання на всій території України (ч. 5 ст. 124 Конституції України). Обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало іконної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч. ч. З, 4 ст. 61 ЦПК України).

При покладенні на головного бухгалтера ОСОБА_1 матеріальної відповідальності за шкоду, спричинену Центру, Генеральним директором не встановлено наявність умов, передбачених статтею 130 КЗпП, а саме наявність: обовязків працівника, неналежне виконання яких призвело до заподіяння шкоди; неправомірних дій працівника, якими заподіяно шкоду; вини працівника у заподіянні шкоди.

Відповідно до п. 4 Загального положення про юридичну службу міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи та організації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2008р. № 1040, надалі - «Загальне положення про юридичну службу», представлення інтересів підприємства в судах є основним завданням юридичної служби. Юридична служба може створюватись як самостійний структурний підрозділ, або ж її функції може виконувати юрисконсульт відповідної категорії (п. З Загального положення про юридичну службу). Юридична служба підприємства відповідно до покладених на неї завдань: організовує претензійну та позовну роботу, проводить аналіз її результатів, розглядає матеріали про відшкодування матеріальної шкоди за рахунок винних осіб, що готуються відповідними структурними підрозділами на основі економіко-правового аналізу даних бухгалтерського обліку і статистичної звітності, інших документів фінансово-господарської діяльності підприємства та матеріалів перевірок, проведених правоохоронними і контролюючими органами (пп. 8, 12 п. 11 Загального положення про юридичну службу).

У штаті Центру є юрист, до посадових обовязків якого входить складення позовних заяв, захист інтересів Центра в суді. Покладення на головного бухгалтера Центру ОСОБА_1 матеріальної відповідальності за невжиття заходів щодо стягнення матеріальної шкоди спричиненої Центру незаконно, оскільки вжиття заходів щодо стягнення матеріальної шкоди, причиненої Центру не входить до посадових обовязків головного бухгалтера Центру.

В наказі Генерального директору Центру № 35 від 31 серпня 2015 року не зазначено, якими саме неправомірними діями головного бухгалтеру Центру ОСОБА_1 зааподіяно шкоду установі та в чому виражена вина працівника у заподіянні шкоди, при тому, що відповідно до ст. 138 КЗпП саме на власника або уповноважений ним орган адміністрацію установи) покладено обовязок доведення факту порушення і вину працівника.

Висновки, зроблені Генеральним директором Центру у абз. З наказу № 35 від 31 серпян 2015 року про те, що до числа винних осіб відноситься головний бухгалтер ОСОБА_1 передчасні та безпідставні, оскільки вони зроблені без наявності доказів про винне порушення працівником обов'язків за трудовим договором, без наявності причинного зв'язку з протиправною поведінкою працівника і шкодою, яка наступила, без пояснень особи, що притягується до матеріальної відповідальності, без актів і доповідних записок службових осіб, без матеріалів службової перевірки з цього приводу.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, від 03 листопада 2015 року по справі № 201/14617/15-а, встановлено відсутність в діях головного бухгалтеру Центру ОСОБА_1 порушень порядку ведення бухгалтерського обліку та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164-2 КУпАП (порушення законодавства з фінансових питань, що виражається у відсутності бухгалтерського обліку або ведення його з порушенням установленого порядку, внесення неправдивих даних до фінансової звітності).

Відповідно до статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України, норми якої мають пряму дію та найвищу юридичну силу, гарантується.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ч. ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України).

Правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ч. ч. 1, 2 ст. 124 Конституції України).

Конституційний Суд України у п. 1 рішення у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Кампус Коттон клаб» щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), вирішив: «Положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.».

Суд приймає до уваги також і ті обставини, що у запереченнях проти позовної заяви представник відповідача посилається на ст. 136 КЗпП України та лист Головного контрольно- ревізійного управління України від 08 липня 2010 року № 08-18/1428. Проте у цьому листі Головного контрольно - ревізійного управління України № 08-18/1428 йдеться про зайві виплати заробітної плати, якщо переплата сталася внаслідок лічильної помилки працівника. Як зазначено у розділі 1.4. акту Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 11 серпня 2015 року № 04.1-20/5П1: «Всі накази, за якими безпідставно виплачено керівництву Центра доплати, надбавки та премії в супереч вимогам п. 4 Постанови № 1298 та підп. 5 п. 4 Наказу № 557 підписані директором ОСОБА_7, без наявності письмового дозволу вищого рівня.». Обставини, наведені в Акті ревізії відповідачем не спростовуються, вони підтверджують відсутність помилки при нарахуванні позивачем доплат, надбавок та премій Генеральному директору Центру та його заступникам, оскільки всі нарахування було зроблено на підставі відповідних наказів Генерального директора Центру, що є первинними документами у розумінні ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та Фінансову звітність в Україні» , пункту 2.1. розділу 2 наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» .

В запереченнях проти позовної заяви зазначається, що головний бухгалтер ОСОБА_1 мала право підпису первинних документів фінансово-господарської діяльності Центру відповідно до наказів Генерального директора. Цей факт позивачем не спростовується, але представник відповідача не звернув увагу, що в зазначених нею наказах надано право першого підпису також першому заступнику генерального директора ОСОБА_4 та право другого підпису - заступнику головного бухгалтера ОСОБА_6, які також є відповідальними особами за фінансово-господарську діяльність Центру. Само по собі право підпису фінансових документів з правом ведення фінансово - господарської діяльності Центру не обумовлює автоматичне виникнення відповідальності у осіб, зазначених у наданих представником відповідача наказах, оскільки, відповідно до ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Щодо належного виконання резолюцій та наказів Генерального директора Центру позивачем та відсутності винних протиправних дій (бездіяльності) працівника: на виконання акту Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 11 серпня 2015 року № 04.1-20/5п щодо проведення планової виїзної ревізії фінансово - господарської діяльності ОСОБА_2 центру аерокосмічної освіти молоді ім. О.М. Макарова за період з 01 жовтня 2010 року по 30 квітня 2015 року, з метою усунення виявлених порушень законодавства відповідно до листа Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 27 серпня 2015 року № 04-04.1-05-15/7376, наказом Генерального директору Центру від 28 серпня 2015 року було створено робочу групу по розробці плану заходів по усуненню виявлених порушень та недоліків у складі: ОСОБА_4 - перший заступник генерального директора. ОСОБА_5 - заступник генерального директора з науки та освіти, ОСОБА_1 - головний бухгалтер. Робочу групу зобовязано розробити заходи по усуненню виявлених порушень та недоліків в установленому законодавством порядку з призначенням відповідальних осіб, термін виконання 04 вересня 2015 року, а також зобовязано надати інформацію про вжиті заходи щодо усунення виявлених порушень чинного законодавства до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, термін виконання 10 вересня 2015 року.

У Заходах по усуненню виявлених порушень в акті ДФІ в Дніпропетровській області під час проведення перевірки фінансово-господарської діяльності НЦАОМ ім. О.М.Макарова від 28 серпня 2015 року, відповідно до розробленого плану заходів по усуненню виявлених порушень головного бухгалтера Центру (позивач) зобовязано «звернутись до працівників щодо добровільного повернення зайво нарахованих виплат, у разі відмови встановити посадових осіб відповідальних за не вжиття всіх необхідних заходів щодо повернення вказаної суми згідно чинного законодавства». Термін виконання по кожному пункту порушень, зазначених у Акті ревізії 11 серпня 2015 року № 04.1-20/5 встановлено 10 вересня 2015року, окрім звернення з листом до ПФУ про проведення звірки, розрахунків згідно акту ревізії (п. 7 Заходів по усуненню виявлених порушень в акті ДФІ в Дніпропетровській області від 28 серпня 2015 року). термін виконання якого зазначений - у продовж вересня 2015 року.

В оспорюваному наказі № 35 від 31 серпня 2015р. зазначено: «Відповідно до розробленого плану заходів по усуненню порушень законодавства головним бухгалтером було запропоновано першому заступнику генерального директора ОСОБА_4 та заступнику генерального директора з науки та освіти ОСОБА_5 добровільно повернути зайво сплачені надбавки та доплати. Вказані працівники наполягають на тому, що отримували надбавки та доплати у відповідності до вимог законодавства та відмовились добровільно повернути вказані суми. Підстави для утримання із заробітної плати зайво сплачених сум згідно ст.127 КзпП відсутні.».

Твердження представника відповідача, про те що позивач керуючись посадовою інструкцією підготувала проект наказу № 35 від 31 серпня 2015 року не відповідає дійсності, тому що в посадовій інструкції позивача не зазначено, що головний бухгалтер розробляє проекти наказів, а також в наказі № 35 від 31 серпня 2015 року не зазначено, що проект наказу розроблено головним бухгалтером ОСОБА_1.

Відповідач зазначає, що «Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області, відповідно до Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на II квартал 2015 року та Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекцїї на II квартал 2015 року, проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності НЦАОМ ім. О.М. Макарова за період з 01 жовтня 2010 року по 30 квітня 2015 року, за результатами якої складено Акт від 11 серпня 2015 року № 04.1- 20/5. Ревізією виявлено фінансових порушень на загальну суму 509 602.12грн. (п'ятсот дев'ять тисяч шістсот дві гривні дванадцять копійок). Держфінінспекцією на адресу Центру направлено листа № 04-04.1-05- 15/7376 (вхідний № 127 від 28 серпня 2015 року) щодо усунення порушень законодавства. Виконавцем листа була призначена ОСОБА_1, про що свідчить резолюція генерального директора про підготовку наказу і плану заходів щодо усунення порушень, проведення службового розслідування з подальшим наданням інформації до Держфінінспекцїї. За отримання даного листа позивач поставила підпис в Книзі реєстрації вхідної кореспонденції НЦАОМ ім. О.М. Макарова.

Відповідно до ст. 136 КЗпП України та листа Головного контрольно- ревізійного управління України від 08 липня 2010 року № 08-18/1428, керівник установи не пізніше двох тижнів із дня виявлення порушення має видати відповідний наказ (розпорядження), в якому вказати особу, якою завдано шкоду та суму відшкодування. На підставі вищезазначеного, генеральний директор НЦАОМ ім. О.М. Макарова підписав наказ від 28 серпня 2015 року № 34 «Про виконання вимог по усуненню порушень під час проведення ревізії державною фінансовою інспекцією», в якому призначив робочу групу по розробці плану заходів по усуненню виявлених порушень та недоліків у складі трьох осіб, у тому числі позивача, про що свідчить її підпис у графі ознайомлення з наказом.

Позивачем були розроблені Заходи по усуненню виявлених порушень в Акті ДФІ в Дніпропетровській області під час проведення перевірки фінансово - господарської діяльності НПАОМ ім. О.М. Макарова від 28 серпня 2015 року, які були власноруч підписані призначеною робочою групою, в тому числі і позивачем, та направлені до Держфінінспекцїї.

На виконання резолюції Генерального директора Центру на листі Держфінінспекції № 04-04.1-05- 15/7376 від 27 серпня 2015 року та наказу № 34 від 28 серпня 2015 року, позивачем, в тій частині, що стосується посадових обовязків позивача, ним були виконані розпорядження Генерального директора Центру, що підтверджується запереченнями проти позову, наданими представником відповідача та доданими до них документами (Заходи по усуненню виявлених порушень в акті ДФІ в Дніпропетровській області від 28 серпня 2015 року та наказ «Про вжиті заходи щодо усунення порушень, які виявлені в акті ревізії» від 31 серпня 2015 року № 35).

Щодо порушення порядку притягнення позивача до матеріальної відповідальності: притягнення позивача до матеріальної відповідальності відбулось до спливу термінів виконання Заходів по усуненню виявлених порушень в акті ДФІ в Дніпропетровській області від 28 серпня 2015 року, оскільки відповідач посилається в оскаржуваному наказі № 35 від 31 серпня 2015 року на розроблений план заходів по усуненню порушень законодавства, він мав дочекатись спливу термінів виконання зазначеного плану. Застосування до позивача матеріальної відповідальності до настання терміну виконання покладених на нього обовязків підтверджує передчасність і безпідставність рішення про притягнення до матеріальної відповідальності позивача та незаконність оскаржуваного наказу.

Оскільки позивач входив до складу робочої групи по розробці плану заходів по усуненню виявлених порушень та недоліків, вказаних у акті Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 11 серпня 2015 року № 04.1-20/5п, відповідач, за результатами службового розслідування мав визначити які конкретно порушення трудових обов'язків допустив кожен працівник, що входив до складу робочої групи, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності. Але висновки, зроблені Генеральним директором Центру у абз. З наказу № 35 від 31 серпня 2015 року про те, що до числа винних осіб відноситься головний бухгалтер - ОСОБА_1 передчасні та безпідставні, оскільки вони зроблені без наявності доказів про винне порушення працівником обов'язків за трудовим договором, без наявності причинного зв'язку між протиправною поведінкою працівника і шкодою, яка наступила, без відібрання пояснень особи, що притягується до матеріальної відповідальності, без актів і доповідних записок службових осіб, без матеріалів службової перевірки з цього приводу відповідач не включив до складу робочої групи по розробці плану заходів по усуненню виявлених порушень та недоліків (наказ № 34 від 28 серпня 2015 року) юриста Центру - Драчову Т.С., чим порушив вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2008 року № 1040 «Про затвердження Загального положення про юридичну службу міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи та організації», поклавши на Позивача обовязки, не передбачені його посадовою інструкцією та трудовим договором, укладеним між сторонами спору.

Крім того, відповідно до пункту 5 Розділу III Посадової інструкції начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера - головний бухгалтер має право вносити пропозиції Генеральному директору НЦАОМ про притягнення до матеріальної та дисциплінарної відповідальності посадових осіб за результатами перевірок і т.д.. Відповідно до п. З Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією. її територіальними органами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, винні особи - особи, які відповідно до покладених на них обов'язків та законодавства були відповідальні за фінансово-господарські операції, проведені з порушенням законодавства, та/або дії (бездіяльність) яких призвели до такого порушення.

Щодо примусу позивача на відшкодування матеріальної шкоди та відсутності згоди позивача із змістом Акту ревізії та оскаржуваного наказу: як зазначено у розділі 1.4. акту Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 11 серпня 2015 року № 04.1-20/5п (сторінки 24 - 25 Акту): «Всі накази, за якими безпідставно виплачено керівництву Центра доплати, надбавки та премії в супереч вимогам п. 4 Постанови № 1298 та підп. 5 п. 4 Наказу № 557 підписані директором ОСОБА_7, без наявності письмового дозволу вищого рівня. Відповідно до п. 2.1 контракту від 09 січня 1997 року, із змінами, внесеними додатковими угодами від 01 грудня 2008 року № 23 та 24 січня 2012 року № 24 та контракту від 09 січня 2013 року №1-2013, укладеного Державним космічним агентством України, керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво Центром, організує його виробничо-господарську, соціально - побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань Центру, передбачених законодавством та Положенням Центру. Крім того, умовами контрактів визначено, що керівник має право в межах своєї компетенції видавати накази та інші акти, давати вказівки, обовязкові для всіх працівників Центру.

За поясненням головного бухгалтера ОСОБА_1 та заступника головного бухгалтера ОСОБА_6, нарахування та виплата надбавки директору, надбавок, доплат і премій заступникам генерального директора відбувалося на підставі наказів директора Центра. Пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у Додатках 35.36 до акта.». В Акті ревізії ніде не вказано, що позивач погодилась з його змістом. Позивач та її заступник - ОСОБА_6 надали Держфінінспекції письмові пояснення стосовно правомірності відображення у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності Центру фактів проведених господарських операції, підтверджених належними первинними документами, якими у даному випадку є накази Генерального директора Центру - ОСОБА_7 з нарахування надбавок, доплат та премій. Навпаки, не відображення у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності Центру фактів проведених господарських операції, підтверджених належними первинними документами було б порушенням порядку ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності Центру.

Вказані обставини були предметом розгляду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в адміністративній справі № 201/14617/15-а, по якій винесена постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року про скасування постановиДержфінінспекції. Сплата позивачем відшкодування у розмірі середньомісячної заробітної плати була вимушеним заходом, тому що в листі Державної фінансової інспекції від 27 серпня 2015р. № 04.1-05-15/7376 було зазначено, що: «У разі не усунення виявлених порушень законодавства в установлені терміни, орган державного фінансового контролю, на підставі пункту 15 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2006 року № 1673 «Про стан фінансово - бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів» ініціюватиме розгляд питання про відповідність генерального директора Центру ОСОБА_7 займаній посаді».

Вказане підтверджує, що на Генерального директору Центру напевно здійснювався тиск з боку представників контролюючого органу з метою негайної сплати відшкодування матеріальної шкоди до бюджету, що в свою чергу могло бути причиною тиску з боку Генерального директору Центру на позивача з метою перекладення матеріальної відповідальності на позивача та негайної сплати останньою відшкодування матеріальної шкоди.

На момент сплати суми відшкодування матеріальних збитків (04 вересня 2015 року) позивач знала, що до неї будуть застосовані заходи адміністративної відповідальності (копія Протоколу про адміністративне правопорушення серії ДФІ № 04-0308/2015 отримана позивачем 27 серпня 2015 року). Для ефективного оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення Позивач мала залишитись на займаній посаді (постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в адміністративній справі № 201/14617/15-а набрала законної сили у день її винесення, тобто 03.11.2015 року. Сплата суми відшкодування матеріальних збитків була вимушеним заходом позивача, який здійснено до набрання законної сили постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в адміністративній справі № 201/14617/15-а, якою встановлена відсутність вини позивача у порушеннях порядку ведення бухгалтерського обліку, вказаних у Акті ревізії та постанові про накладення адміністративного стягнення серії ДФІ № 04-0253/2015.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, а керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством.

Згідно ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністратвине правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, то на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним при подачі позову судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп..

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Згідно ч. 1, 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які домовленості і зобовязання стосовно відповідача по незаконним (з точки зору відповідача) діям відносно нього, предмета спору, а відповідач цього не довів, твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобовязань або неправомірності стосовно нього є припущенням.

Не може суд прийняти до уваги не визнання представником відповідача позовних вимог, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджуються.

При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та

визнати незаконним та скасувати наказ № 35 Генерального директора НЦАОМ молоді ім. О.М. Макарова від 31 серпня 2015 року в частині встановлення винних осіб та покладення матеріальної відповідальності на начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності головного бухгалтера ОСОБА_2 центру аерокосмічної освіти молоді ім. О.М. Макарова ОСОБА_1 та стягнути з НЦАОМ ім. О.М. Макарова на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп..

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу в частині та стягнення витрат в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, 1, 21, 23, 38, 136, 221, 232, 233, 235, 238 КЗпП України, ст. ст. 8, 13 Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ № 35 Генерального директора ОСОБА_2 центру аерокосмічної освіти молоді ім. О.М. Макарова від 31 серпня 2015 року в частині встановлення винних осіб та покладення матеріальної відповідальності на начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності головного бухгалтера ОСОБА_2 центру аерокосмічної освіти молоді ім. О.М. Макарова ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 центру аерокосмічної освіти молоді ім. О.М. Макарова на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп..

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -