Справа № 723/981/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2016 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Казюка О.О.,

при секретарі Антофій О.Г.,

за участю представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_6 про визнання такими, що втратили право користування будинком, зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Тисовецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_5 Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в даному житловому будинку зареєстровані, як члени її сім»ї: її онук ОСОБА_7, його колишня дружина ОСОБА_5 з їхньою неповнолітньою дочкою ОСОБА_8, 2002 року народження Посилалась на те, що ОСОБА_5 перестала бути членом їхньої сім'ї, не проживає разом з нею протягом багатьох років та не веде спільне господарство, шлюб між ОСОБА_7 та відповідачем розірвано. На підставі ст.405 ч.2 ЦК України просила визнати ОСОБА_5 та її неповнолітню дочку ОСОБА_8 такими, що втратили користування житлом в зв'язку з відсутністю без поважних причин понад один рік.

ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, Тисовецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивувала тим, що 01 вересня 2001 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, який є внуком ОСОБА_4, а у 2015 році шлюб між ними було розірвано. Зазначала, що приблизно у 2006-2007 роках вона з чоловіком ОСОБА_7, за погодженням із ОСОБА_4, провели будівельні та ремонтні роботи біля житлового будинку по АДРЕСА_1 - встановили новий паркан з цементних плит, ковані ворота з вставками з металопрофіля, стовпи з декоративної цегли, змурували у дворі цементні доріжки, на стодолі замінили старий шифер на новий та досягли домовленості про те, що в подальшому вони з чоловіком вкладатимуть кошти в добудову будинку і, оскільки дочка підростала, вирішили побудувати в будинку другий поверх. З ціллю заробити грошові кошти вона у 2010 році виїхала за кордон, звідки регулярно висилала гроші в загальній сумі більше 10000 Євро через відділення «Приват Банку», які використовувалися на будівництво будинку.

За період з 2010 року на кошти позивача, відповідач та її онук, добудували з цегли другий поверх (мансарду) у будинку, де проживало молоде подружжя, де є кухня та 4 кімнати за таким самим планом, як і перший поверх, встановили на другому поверсі та замінили на першому металопластикові вікна, будинок перекрили метало черепицею, встановили вхідні броньовані двері, провели проводку та освітлення, на першому поверсі відновили дерев'яну підлогу, також замовили та встановили 3 хвіртки з метало профілю, замінили вхідні двері в підвал та оббили підвал металевим профілем, замовили та встановили кований балкон та навіс у житловому будинку. Окрім того придбали будівельні матеріали, які ще не використані в будівництві, але знаходяться в недобудованому будинку та на подвір'ї відповідача (дошки, мін вата, цегла).

Однак, в 2011 році ОСОБА_4 оформила право власності на спірний житловий будинок на своє ім'я, про що позивач дізналася під час розгляду справи в суді у 2015 році. Зважаючи на те, що кошти, які вона надсилала були вкладені за їхньою домовленістю в будинок для створення спільної власності, просила визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 та визнати за нею право власності на ? частку нерухомого майна, що знаходиться по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представники ОСОБА_4 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги про визнання такими, що втратили право користування будинком, зняття з реєстрації ОСОБА_5 з неповнолітньою дочкою ОСОБА_8, 2002 року народження підтримали, посилаючись на обставини викладені вище. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 не визнали, пояснили, що письмово договору у ОСОБА_5 з власником житлового будинку ОСОБА_4 на створення спільної власності не було, право власності на житловий будинок,який був побудований нею в 1988 році, ОСОБА_4 оформила 08 червня 2011 року, а тому підстав для визнання свідоцтва частково недійсним немає. Кошти, які ОСОБА_5 висилала із-за кордону витрачалися її онуком ОСОБА_7 на потреби сім'ї, в т.ч. на утримання його дочки, а не на будівництво житлового будинку. З цих підстав вважають, що ОСОБА_5 необґрунтовано заявила вимогу про визнання за нею право власності на ? частку нерухомого майна, в тому числі на самочинно побудовані другий поверх (мансарду) та веранду.

Представник ОСОБА_5- ОСОБА_3 вимоги ОСОБА_4 не визнала, пояснила, що хоча ОСОБА_5 з неповнолітньою дочкою більше року не проживають в спірному житловому будинку, однак це викликано поважними причинами, оскільки вона виїхала за кордон, де заробляє кошти, частку з яких висилала колишньому чоловікові ОСОБА_7, який їх вкладав в добудову будинку, тобто вона виїхала з житлового будинку в інтересах сім»ї, а тому немає підстав для визнання її втратившою право на користування житловим будинком. Зустрічні позовні вимоги підтримала, мотивуючи їх обставинами, викладеними вище.

Представник Тисовецької сільської Ради в судове засідання не з'явився, надав лист, в якому зазначив, що вважає необґрунтованими вимоги ОСОБА_4 про визнання неповнолітньої ОСОБА_8 втратившою право на користування житловим будинком, а також вважає необґрунтованими вимоги ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок та просив проводити розгляд справи у відсутності представника.

Суд знаходить, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 слід відмовити з наступних підстав.

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що позивач ОСОБА_4 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Тисовецької сільської Ради 08 червня 2011 року. В даному житловому будинку зареєстровані, як члени її сім»ї: її онук ОСОБА_7, його колишня дружина ОСОБА_5 та їхня неповнолітня дочка ОСОБА_8, 2002 року народження. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності, витягом про державну реєстрацію прав №30498453 від 4 липня 2011 року, довідкою Тисовецької сільської Ради №613 від 23.03.2015 року. Згідно довідки цієї ж сільської Ради від 23 березня 2015 року №612 ОСОБА_5 з жовтня 2010 року не проживає АДРЕСА_1 з жовтня 2010 року. Як вбачається з рішення Сторожинецького районного суду від 11 березня 2015 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на дочку ОСОБА_8 2002 року народження. Вказані обставини не проживання відповідача ОСОБА_5 в спірному будинку з 2010 року визнаються і її представником ОСОБА_3, яка стверджувала, що ОСОБА_5 з поважних причин відсутня в житловому будинку більше одного року, оскільки за домовленістю з власником будинку ОСОБА_4 та колишнім чоловіком виїхала за кордон заробляти кошти на прибудови до будинку.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виясняючи питання поважності причин відсутності відповідача ОСОБА_5 та неповнолітньої дочки ОСОБА_8 в спірному житловому будинку, суд знаходить, що заперечення представника відповідача проти позовних вимог не є належним чином обґрунтованими, оскільки ніяких доказів працевлаштування ОСОБА_5 за кордоном, а також про існування домовленості з власником будинку про виїзд за кордон і збереження за ОСОБА_5 права користування житлом на цей період суду не надано. Факт надсилання грошових коштів із-за кордону ОСОБА_5, на думку суду, не є належним підтвердженням цих обставин. Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 не підтвердили вказані обставини. З пояснень представника ОСОБА_5 вбачається, що неповнолітня дочка відповідача ОСОБА_8 проживає з матір'ю за кордоном, де навчається, отже вимоги про визнання втратившою право користування будинком і неповнолітньою також є обґрунтованими.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_4 про зняття ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з реєстрації по АДРЕСА_1, то на думку суду в цій частині слід відмовити, оскільки рішення суду про визнання їх втратившими права користування будинком, є достатньою підставою для зняття з реєстрації.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 суд виходить з наступного. Обґрунтовуючи зустрічний позов, позивач посилається на ст.368 ч.4 ЦК України, якою передбачено, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

За обставинами даної справи суд встановив, що ОСОБА_4 право власності на спірне нерухоме майно набула у 2011 році. З технічного паспорту, складеним Чернівецьким ОБТІ 18 квітня 2011 року вбачається, що нерухомі об'єкти, право власності на які визнано за ОСОБА_4, побудовані на протязі 1950-1988 років, тобто задовго до реєстрації шлюбу ОСОБА_5 з ОСОБА_7 (2001 рік). З цих підстав є такими, що не відповідають дійсності твердження позивача про набуття спірного нерухомого майна в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, а, отже, є необґрунтованими вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 червня 2011 року.

Судом встановлено, що після реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4, в домогосподарстві значаться самочинно добудованими веранда літ «а1» у 2015 році, мансарда - незавершене будівництво, а також вимощення, вхід в підвал, хвіртка, ворота, що підтверджено технічним паспортом ОБТІ від 15 липня 2015 року.

ОСОБА_5, заявивши вимогу про визнання за нею права власності на ? частку всього нерухомого майна по АДРЕСА_1, вважає, що ці самочинно добудовані та інші об'єкти створені за кошти, які нею надсилалися із-за кордону колишньому чоловікові ОСОБА_7 В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_7 категорично заперечував той факт, що кошти, які надіслала ОСОБА_5 були вкладені в добудову нерухомості, а були використані на потреби сім»ї, в тому числі на його утримання та дочки сторін.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок", із змінами внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25.12.1992 року та № 15 від 25.05.1998 року, інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

Як на доказ вкладення власних коштів та розміру затрат на добудову нерухомого майна представник ОСОБА_5 - ОСОБА_3 посилається на покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, а також звіт про оцінку вартості нерухомого майна, який виконано за її клопотанням суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_13

Однак, зазначені свідки зазначили, що їм в загальному відомо про надсилання ОСОБА_5 власних коштів для вкладання в реконструкцію будинку, а свідок ОСОБА_10 пояснив, що він за проханням ОСОБА_5 замовляв вікна для мансарди та квитанції про оплату були виписані на його прізвище. Зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_5 не надано доказів укладення угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, покази свідків в цій частині не є належними та допустими доказами.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Виходячи з вимог норм ЦПК України, звіт про оцінку вартості нерухомого майна не є належним і допустимим доказом розміру затрат позивача на реконструкцію нерухомого майна, оскільки він не є висновком експерта.

ОСОБА_5 заявлено вимогу про визнання за нею права власності на ? частку будівельних матеріалів та конструкцій, які були використані на будівництво самочинних об'єктів та дошок обрізних, які знаходяться в господарстві. Зазначає, що співвласниками вказаного майна є вона та ОСОБА_4, оскільки ОСОБА_7 заявив, що не претендує на це майно. При цьому відповідно до вимог ст.33 ЦПК України, позивач ОСОБА_7 в якості відповідача не залучила. Суд знаходить, що в цій частині позовних вимог при недоведеності факту вкладання власних коштів на придбання будівельних матеріалів та конструкцій, а також їх розміру позивачу також слід відмовити.

Отже, зважаючи на те, що позивачем по зустрічному позову не надано доказів укладення угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, в задоволенні вимог про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності на ? частку нерухомого майна, а також в частині визнання права власності на ? частку будівельних матеріалів та конструкцій слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.368 ч.4, 405 ч.2 ЦК України, ст.ст.11, 33, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_6 про визнання такими, що втратили право користування будинком, зняття з реєстрації задовільнити частково.

Визнати ОСОБА_5 та неповнолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування будинком в АДРЕСА_1 в зв'язку з відсутністю без поважних причин понад один рік.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 243,60 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Тисовецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на нерухоме майно відмовити за їх необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

СУДДЯ