05.02.2016 Справа № 756/9119/15-ц
номер справи 756/9119/15-ц
номер провадження 2/756/537/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Оболонський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Кричиної А.В.

при секретарі Шевчук П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк» про визнання права на проживання в житловому приміщенні,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом (а.с. 36-40) та просили суд визнати за позивачами право користування житловим приміщенням-кімнатою АДРЕСА_1; зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Промінвестбанк» видати ОСОБА_2 та членам її сім'ї спеціальний ордер для вселення у зазначений гуртожиток. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 01.04.1997 року ОСОБА_2 згідно наказу № 23 о/с була призначена на посаду перекладача в Харківське відділення Українського акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку. На підставі розпорядження заступника Голови Правління «Промінвестбанку» від 17.06.1998 року № 16/ЗП, погодженого з профкомом родині ОСОБА_2 у складі трьох осіб, а саме: ОСОБА_2., ОСОБА_1 та ОСОБА_3, виділена для проживання кімната АДРЕСА_1. Наказом № 158-о/с від 07.10.1998 року ОСОБА_2 було переведено на посаду касира відділу касових операцій. 06.12.1999 року позивачка звільнена з роботи, у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Після звільнення, позивачі проживали у вказаному гуртожитку, регулярно сплачували кошти за комунальні послуги, здійснювали капітальні та поточні ремонти приміщення. У 2004 році відповідач звернувся до суду з позовом до позивачів про визнання незаконним поселення у гуртожитку та виселення. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.11.2004 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк» відмовлено та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.02.2005 року - рішення залишено без змін. Рішенням суду встановлено, що родина ОСОБА_2 вселилась у приміщення не самоправно, а з дозволу компетентного органу відповідно до п. 6 «Положення про гуртожиток Промінвестбанку». Позивачі звернулись до адміністративного суду з позовом про зобов'язання здійснити реєстрацію. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.04.2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2015 року, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, у зв'язку з відсутністю документально оформлених правових підстав для користування позивачами житловим приміщенням. У позивачів виникла необхідність у встановленому законом судовому порядку довести наявність правових підстав користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, в яких зазначила, що відповідач не чинить жодних перешкод, не обмежує позивачів у фактичному користуванні кімнатою АДРЕСА_1. Жодних доказів щодо порушення, невизнання або оспорювання банком права на користування позивачами житловим приміщенням у гуртожитку не надано. Банк не позивався до родини ОСОБА_2 з вимогою про визнання неправомірності їх проживання в житловому приміщенні, то предмет спору в даній судовій справі відсутній. У позивачів відсутній ордер на вселення у гуртожиток, який належить банку. Судом, враховуючи зміст висновків суду касаційної інстанції згідно ухвали від 11.11.2014 року, не може бути прийнято як підставу для користування житловим приміщенням рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04.11.2004 року, оскільки останнє не визначає жодних прав користування позивачів по відношенню до кімнати № 301. Вказане рішення суду відмовляє ПАТ «Промінвестбанк» у виселенні позивачів, оскільки без надання іншого житлового приміщення не може бути виселено осіб, звільнених за скороченням чисельності чи штату працівників, що мали місце відносно ОСОБА_2 Відсутність документально оформлених правових підстав для користування позивачами житловим приміщенням, передбачених ст. 129 ЖК Української РСР № 5464-Х від 30.06.1983 року, зумовлює відсутність підстав для їх реєстрації за місцезнаходженням такого житлового приміщення. Крім того, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.04.2015 року, яка набрала законної сили вже доведена відсутність документально оформлених правових підстав для користування позивачами житловим приміщенням, а тому дане питання вже є вирішеним і не підлягає повторному встановленню або перегляду в рамках цивільної справи. Позивачі в позовній заяві не посилаються на жодну норму законодавства України, яка б встановлювала право отримання ордеру після фактичного вселення в житлове приміщення.

Суд, заслухавши пояснення позивачів та їх представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Згідно довідки форми № 3 з місця проживання та складу сім'ї і реєстрації від 15.09.2015 року в кімнаті сімейного гуртожитку АДРЕСА_1, який належить ПАТ «Промінвестбанку», проживають 3 члена сім'ї: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Конституція України в статті 47 закріплює право кожної людини на житло. При цьому задекларовано, що держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадяни, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.11.2004 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.02.2005 року, відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Промінвестбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання незаконним поселення у гуртожиток та виселення із займаного приміщення.

Судовим рішенням встановлено, що наказом № 23 о/с від 01.04.1997 року ОСОБА_2 призначена на посаду перекладача в Харківське відділення Українського акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку з 01.04.1997 року. Кімната АДРЕСА_1 виділена як однокімнатна квартира гуртожитку для малосімейних, в ній родина ОСОБА_2 проживають як постійні мешканці. Заселились в указане приміщення не самоправно, а з дозволу компетентного органу, а саме відповідно до п. 6 «Положення про гуртожиток «Промінвестбанку».

Стаття 124 ЖК України визначає, що робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення

Стаття 125 ЖК України визначає перелік осіб, яких не може бути виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення.

ОСОБА_2 з 06.12.1999 року звільнено з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, згідно ст. ст. 125, 132 ЖК України, п. 41 Примірного положення про гуртожитки, виселенню не підлягає.

Отже, вказаним судовим рішенням встановлено, що позивачі заселені в спірне житло правомірно, а відповідно до положень ст. 125 ЖК України, їх не може бути виселено без надання іншого житла. Отже, позивачі на час розгляду справи мають право користування житловим приміщенням-кімнатою АДРЕСА_1, та позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 118 ЖК України визначає, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації (стаття 121 ЖК України).

На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення (ч. 2 ст.122 ЖК України).

Отже, законодавство України встановлює певний порядок надання службового житла, який відрізняється від іншого порядку надання житла на загальних підставах чи за пільгами.

Відповідно до ст. 127 ЖК Української РСР, п.2 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208, гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

Статтями 128, 129 ЖК Української РСР та розділом ІІ Примірного положення про гуртожитки визначений чіткий порядок надання житлової площі в гуртожитках.

Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету, на підстав якого громадянинові видається спеціальний ордер, який є підставою для вселення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Не підлягають задоволенню вимоги позивачів в частині видачі ордеру на заселення в спірне жиле приміщення, оскільки ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу та є передумовою заселенню до гуртожитку. Судом встановлено, що зазначена вище кімната № 301 не відноситься до вільної жилої площі, адже там проживають позивачі, що підтверджується довідкою форми № 3. На час розгляду справи жодний з позивачів не відноситься до кола осіб, що визначені ст. 118 ЖК України та не мають права на заселення до гуртожитку, що належить відповідачу. Крім того, відповідно до положень ст. 122 ЖК України, видача ордеру не відноситься до повноважень відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 64-65,118, 121-122, 124-125, 127, 128-129 ЖК України, ст. 16 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 14, 57, 60, 209, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк» про визнання права на проживання в житловому приміщенні задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3, право користування житловим приміщенням-кімнатою АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу може бути подано до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом м.Києва.

Суддя: