Справа № 136/815/15-ц Провадження № 22-ц/772/252/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 53Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі: головуючого судді Панасюка О.С., суддів Кучевського П.В., Іванюка М.В., з участю секретаря Топольської В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Корнинський карєр «Леопард» про визнання недійсним і скасування рішення Наглядової ради № 2 від 14 липня 2013 року про перерахунок заробітної плати за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Корнинський карєр «Леопард» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 15 липня 2015 року,

встановила:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з цим позовом, відповідно до якого просив скасувати рішення Наглядової ради Приватного акціонерного товариства Корнинський карєр «Леопард» (далі ПрАТ Корнинський карєр «Леопард», товариство) про перерахунок його заробітної плати за період з червня 2011 року по червень 2013 року на підставі акту виявлення нелічильної помилки від 3 червня 2013 року, затвердженого протоколом засідання Наглядової ради товариства № 2 від 14 липня 2013 року.

Вказував, що ПрАТ Корнинський карєр «Леопард» було порушено порядок виявлення та оформлення нелічильної помилки, законодавством не передбачено можливості перерахування вже нарахованої заробітної плати, а лише встановлена можливість стягнення зайво сплачених сум на підставі ст. 127 КЗпП України, яка не передбачає стягнення у випадку виявлення нелічильної помилки.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 15 липня 2015 року позов задоволено. Скасовано рішення Наглядової ради ПрАТ Корнинський карєр «Леопард», затверджене протоколом засідання Наглядової ради № 2 від 14 липня 2013 року. Вирішено питання про судові витрати у справі.

В апеляційній скарзі ПрАТ Корнинський карєр «Леопард», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову у позові.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги судова колегія вважає, що вона підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Ч. ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що при виявленні та фіксації нелічильної помилки товариством було порушено порядок, встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 року, з урахуванням Методичних рекомендацій по застосуванню регістрів бухгалтерського обліку, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 365 від 29 грудня 2000 року.

Також суд прийшов до висновку, що згідно з приписами ст. 127 КЗпП України підприємство має право здійснювати відрахування (робити перерахунок) лише при виявленні за певних умов лічильних помилок.

Встановив, що ПрАТ Корнинський карєр «Леопард» помилково вважав нелічильною помилкою безпідставне збільшення заробітної плати ОСОБА_2 з 8000 грн до 10000 грн та зайве, у звязку з цим, нарахування йому 35798,07 грн, після звільнення позивача з роботи прийняв рішення про перерахунок його заробітної плати і таким чином зменшив її на цю суму, в той час, як спір з цього приводу підлягає вирішенню лише судом.

Повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна з огляду на таке.

Судом встановлено, що 8 лютого 2011 року ОСОБА_2 згідно з протоколом засідання Наглядової ради товариства від 7 лютого 2011 року був призначений головою правління ПрАТ Корнинський карєр «Леопард» (а. с. 27). Того ж дня між ПрАТ Корнинський карєр «Леопард» в особі голови Наглядової ради ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був підписаний контракт на управління підприємством (а. с. 19 26).

3 червня 2013 року позивача звільнено у зв`язку із закінченням строку трудового договору за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а. с. 27).

В той самий день бухгалтером з обліку розрахунків по заробітній платі ПрАТ Корнинський карєр «Леопард» ОСОБА_4 складено акт виявлення нелічильної помилки при нарахуванні заробітної плати з червня 2011 року по червень 2013 року, яка полягала в безпідставному збільшенні заробітної плати з 8000 грн до 10000 грн та зайвому нарахуванні ОСОБА_2 заробітної плати в сумі 35 798,07 грн, виплату якої не було проведено. Комісія в складі трьох осіб факт виявлення нелічильної помилки підтвердила підписами під актом (а. с. 5).

14 липня 2013 року Наглядова рада товариства відповідно до протоколу №2, вирішила провести перерахунок заробітної плати ОСОБА_2 з червня 2011 року з розрахунку 8000 грн заробітної плати на місяць, в зв`язку з виявленою помилкою, що виникла у наслідок безпідставного збільшення заробітної плати ОСОБА_2 з 8000 грн до 10000 грн (а. с. 4).

Тобто, судом першої інстанції правильно встановлено, що між ОСОБА_2 та ПрАТ Коринський карєр «Леопард» виник спір про розмір сум, належних працівникові при звільненні, який підлягав вирішенню в судовому порядку, встановленому Гл. ХV, відповідно до приписів ст. ст. 116, 117 КЗпП України.

Однак, суд залишив поза увагою таке.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту субєктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Як розяснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно з ч. 2 ст. 124 Конституції України суди вирішують будь-які індивідуальні трудові спори щодо оплати праці в порядку, передбаченому Гл. XV КЗпП України, за вибором працівника безпосередньо або після попереднього розгляду в комісії по трудових спорах.

Ч. 2 ст. 117 КЗпП України встановлено, що при наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті.

Відповідно до розяснень, що містяться у п. 20 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України у разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Отже, вирішення судом спору про розмір належних звільненому працівникові сум передбачає, зокрема і перевірку законності актів власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування (перерахування, відрахування) заробітної плати та інших сум, що належать йому при звільненні.

Таким чином, протокол засідання Наглядової ради товариства про перерахунок належних до виплати (нарахованих) звільненому працівникові сум за наявності спору про їх розмір є лише формою фіксації позиції власника або уповноваженого ним органу у спорі з працівником, тому оскарження самого лише факту складання такого протоколу, який не встановлює для працівника будь-яких обовязків, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Скасовуючи це рішення наглядової ради суд дав оцінку доказам та фактично вирішив (зробив висновок щодо обґрунтованості позовних вимог) спір між ОСОБА_2 та ПрАТ Корнинський карєр «Леопард» про розмір належних йому на час звільнення сум та середнього заробітку за час затримки розрахунку, який розглядається тим же судом в іншому складі.

Згідно з ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

П. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки протокол № 2 засідання Наглядової ради ПрАТ Корнинський карєр «Леопард» від 14 липня 2015 року не встановлює, змінює або скасовує права ОСОБА_2, то його скасування не може бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства поза межами розгляду справи щодо розміру належних позивачу при звільненні сум.

Керуючись ст. ст. 205, 303, 304, 307, 310, 313 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Корнинський карєр «Леопард» задовольнити частково.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 15 липня 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Корнинський карєр «Леопард» про визнання недійсним і скасування рішення Наглядової ради № 2 від 14 липня 2013 року про перерахунок заробітної плати закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_5

Судді: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом: ОСОБА_5