АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/2224/2016 Доповідач: Слободянюк С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Махлай Л.Д.

при секретарі - Лознян О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ в м. Києві) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 3864,19 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року відмовлено в задоволені позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ГУ ПФУ в м. Києві подали апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Так, апелянт вказує, що нормою ст.1215 ЦК України визначено чіткі умови, за яких пенсії не підлягають поверненню а саме: виплата проведена добровільно; виплата не була наслідком рахункової помилки, а також не містить недобросовісності з боку набувача. Зокрема вказує, що, що на адресу ГУ ПФУ в м. Києві надійшли документи про зміну розміру грошового забезпечення, яке ОСОБА_1 отримував під час служби. Розмір пенсії, обчислений на підставі скоригованих документів зменшився і став складати 2440,05 грн., внаслідок чого утворилась переплата пенсії за період з 09.10.2008 року по 31.07.2010 року на суму 3864,19 грн. Таким чином, апелянт стверджує, що ОСОБА_1 отримав кошти, на які не мав права.

В судове засідання представник ГУ ПФУ в м. Києві не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у її відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В обґрунтування своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги ГУ ПФУ в м. Києві зазначає про те, що на адресу ГУ ПФУ в м. Києві надійшли документи про зміну розміру грошового забезпечення, яке ОСОБА_1 отримував під час служби, та відбулась переплата пенсії відповідачу у розмірі 3864,19 грн. за період з 09 жовтня 2008 року по 31 липня 2010 року.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ПФУ в м. Києві листами від 21 серпня 2015 року №17365/08 та від 30 липня 2010 року №17059/12 повідомило відповідача про наявність переплати пенсії ОСОБА_1 у період з 09 жовтня 2008 року по 31 липня 2010 року у розмірі 3864,19 грн., однак, в даних листах не зазначена причина такої переплати (а. с. 6, 11).

Згідно з нормою ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно та зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ПФУ в м. Києві не доведено, що переплата пенсії відповідачу виникла внаслідок програмної (рахункової) помилки, що призвело до зміни розміру грошового забезпечення ОСОБА_1, а також не надано доказів, що останній набув майно та зберіг його за рахунок позивача без достатньої правової підстави, внаслідок чого зобов'язаний повернути позивачу грошові кошти.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України.

Сумлінність поведінки одержувача коштів ОСОБА_1. презумуються, та у зв'язку з тим, що позивачем не доведено, що перерахування пенсії сталося з причин, внаслідок зловживань з боку пенсіонера.

Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів ( правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 02.07. 2014 року у справі № 6-91цс14).

Правовою позицією Верховного Суду України 22 січня 2014 року за результатами розгляду справи №6-151цс13 визначено, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Крім того правовою позицією Верховного Суду України від 02 липня 2014 року за результатами розгляду справи №6-91цс14 визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України вказані правові позиції є обов'язковими для застосування судом.

Статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» установлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Чинним законодавством встановлено спеціальний порядок стягнення надмірно сплаченої пенсії. Так, згідно ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4.

Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Проте позивачем не було доведено те, що надмірна сплата пенсійних коштів у розмірі 3 864,19 грн. відбулася з вини відповідача.

А тому, колегія суддів вважає, що без підтвердження фактів недобросовісної поведінки відповідача чи фактів зловживань, які відповідно до ст. 60 ЦПК України повинен довести позивач.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається; висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи; доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: