Справа № 266/136/16-ц
Провадженя№ 2/266/249/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі :

головуючого судді Сараєва І.А.

за участі секретаря Давлетбаєвої О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

14.01.2016 року, позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи на те, що перебуває з відповідачем з 05.09.2014 року в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу, в них народилася дитина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З травня 2015 р. по 19 листопада 2015 р. відповідач знаходився в рейсі від крюінгової компанії ОСОБА_4 з того часу по даний час відповідач припинив брати участь у вихованні дитини та надавати матеріальну допомогу на утримання сина який знаходиться на її утриманні. Просила стягнути на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі оскільки відповідач не має постійного заробітку у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дитини, покласти на відповідача судові витрати.

Позивач у судове засідання не зявилася, але звернулася із заявою в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги задовольнити, стягнути на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1500 грн., судові витрати покласти на позивача.

Відповідач у судове засідання не зявився, однак надав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позов визнав частково, зазначивши, що оскільки є безробітним має можливість платити аліменти у розмірі 750 грн.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб І-НО № 362143, зареєстрованого Міськім відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області, 05.09.2014 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 436 ( а.с. 4).

Подружжя мають дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області видано свідоцтво про народження Серія І-НО №618789 від 23.12.2014 року, де в графі «батьки» дитини зазначені батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 про що зроблено відповідний актовий запис №510 (а.с. 5).

З довідки про склад сімї вбачається, що малолітній ОСОБА_3 зареєстровано разом із мамою ОСОБА_1 за адресою вул..Новоросійська, б. 26 кв. 14 (а.с. 6).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сімї.

Таким чином, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами, враховувати матеріальне становища сторін, виходити з фактичних обставин справи та мети зобовязання щодо утримання.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з позовних вимог позивача, остання просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина, у розмірі 1500 гривень щомісячно (у твердій грошовій сумі).

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, той факт, що відповідач не сплачує аліменти на користь позивачки на утримання їх неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивачка несе самостійні витрати на утримання їх неповнолітнього сина, договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у звязку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідача, сторонами до суду не надавалося.

Посилання відповідача на те, що він не працює у звязку із чим не має змоги платити аліменти не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідачем не надано жодного доказу, на підтвердження цих обставин. Також судом не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на те, що відповідач має періодичні заробітки оскільки позивачем не надано жодного доказу, на підтвердження цих обставин.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, вимоги законодавства, а також приймаючи до уваги, що відповідачем не надано до суду доказів, щодо його матеріального становища, стану здоровя, вартості приналежного їм майна, рівня доходів, та враховуючи те, що на сторони як на батьків покладено обовязок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню у вигляді стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно і до досягнення дитини повноліття.

Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 551,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України, суд,

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_5 Андріївни задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 (іпн НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 грн., починаючи з 14.01.2016 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, (іпн НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. за наступними реквізитами: код бюджетної класифікації доходів 22030001 Судовий збір Приморський районний суд м. Маріуполя, код ЕДРПО 02895641, розрахунковий рахунок 0055; одержувач - УДКСУ в м. Маріуполі (Приморський район); ЄДРПОУ - 37989721, МФО 834016, банк: ГУ ДКСУ у Донецькій області.

Рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі, через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Сараєв І. А.