Справа №642/294/14ц
Провадження №6/642/10/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Шрамко Л.Л.,

з участю секретаря - Бондаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Ленінського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до нежитлового приміщення боржника

встановив:

Державний виконавець Ленінського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до нежитлового приміщення боржника, яке знаходиться за адресою: м.Харків, вул. Полтавський шлях,144,для виконання виконавчих листів № 642/1196/13-ц, 642/294/14ц, 642/512/15, виданих Ленінським районним судом м.Харкова, про стягнення з ТОВ «Харківжитло» на користь ОСОБА_2 грошових коштів.

В обґрунтування подання посилається на те, що в межах даного зведеного виконавчого провадження ним виконані заходи примусового виконання - направлено запити до податкової служби з метою отримання інформації про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржником, автотранспортні засоби за боржником не зареєстровані.

20 серпня 2015 року стягувач звернувся з заявою про необхідність проведення виконавчих дій за вказаною адресою з метою перевірки наявності майна, належного боржнику, однак під час виходу державного виконавця їз залученням працівників правоохоронних органів за вказаною адресою не виявилось можливим перевірити майновий стан боржника, оскільки охорона обєкта будівництва відмовилась допускати будь яких осіб на територію, про що складено акт від 19.10.2015 року. Стягувачем надано державному виконавцю копію договору оренди від 25.11.2005року, укладеного ТОВ»Харківжитло» з Харківською міською радою, з якого вбачається, що боржник користується земельною ділянкою строком до 01.04.2030 року за вказаною адресою.

Відповідно до ч.2 ст.376 ЦПК України суд розглядає подання без виклику сторін.

Суд, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку,що подання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні Ленінського ВДВАС Харківського МУЮ знаходиться зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих Ленінським районним судом м.Харкова, про стягнення грошових коштів з ТОВ «Харківжитло»на користь ОСОБА_2, а саме:

-виконавчого листа № 642/1196/13-ц, виданого 25.12.2013 року, про стягнення заборгованості у розмірі 65 739, 78 грн.,залишок боргу на момент повторного предявлення 58 822, 03 грн;

- виконавчого листа № 642/294/14ц, виданого 11.08.2014 року, про стягнення заборгованості у розмірі 60 840, 64 грн.;

- виконавчого листа № 642/512/15 виданого 01.07.2015 року, про стягнення заборгованості у розмірі 96 346, 03 грн.

В обґрунтування подання державний виконавець надав копію акта заступника начальника Ленінського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_3, складеного 19 жовтня 2015 року, в якому зазначено, що виходом за адресою: м.Харків, вул. Полтавський шлях,144 на обєкт незавершеного будівництва, що належить боржнику - ТОВ «Харківжитло», виявити майно, провести виконавчі дії не виявилось можливим, оскільки охорона відмовилась пропустити на територію.

Даних про проведення будь-яких інших виконавчих дій з метою примусового виконання вказаних виконавчих документів суду не надано.

Відповідно до положень ч. 2-5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» ) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Пунктом 10 ч. 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Отже, необхідність надання дозволу на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника повинна бути належним чином обґрунтована.

Суд не вбачає підстав для задоволення подання,оскільки примусове входження до приміщення не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду, а з наданих суду матеріалів не вбачається, що державним виконавцем були вжиті заходи щодо виявлення у боржника коштів в установах банків, та інших кредитних організаціях, наявності рахунків в цінних паперах у депозитаріях, та цінних паперів на які можливо звернути стягнення.

Крім того, не надано також ніяких даних щодо наявності майна у боржника, а також належності боржнику вказаного обєкта незавершеного будівництва, про проникнення на яке подано подання, тому проникнення до вказаного приміщення може порушити законні права та інтереси інших осіб власників або співвласників цього обєкту.

Також відсутні дані щодо виходу державного виконавця за місцезнаходженням юридичної особи - боржника, за місцем реєстрації вказаної особи, та вчинення державним виконавцем виконавчий дій за місцезнаходженням боржника.

Крім того, суд приймає до уваги те , що згідно ст. 32 Закону України „Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або

належать боржникові від інших осіб. Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду.

Доказів щодо реалізації державним виконавцем прав у процесі здійснення виконавчого провадження, визначених статтею 11 Закону, суду надано не було.

На підставі викладеного, суд вважає звернення державного виконавця з поданням бо суду про примусове проникнення до нежитлових приміщень боржника передчасними та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.11, 32 Закону України „Про виконавче провадження, ст.ст.4,376 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця Ленінського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до нежитлового приміщення за адресою: м.Харків, вул. Полтавський шлях, 144, - відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м.Харкова протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Л.Л.Шрамко