Справа 688/4178/15-ц
№ 2/688/48/16
Рішення

Іменем України

13 січня 2016 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді Козачук С.В.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 «Страхова група «ТАС» ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шепетівське АТП 16807» (надалі ОСОБА_4 «Шепетівське АТП 16807»), Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (надалі ОСОБА_4 «СГ «ТАС») про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.08.2013 року о 06 год. 30 хв. на 250 км + 100 м автодороги Р-05 Городище Рівне Старокостянтинів сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю належного йому й під його керуванням автомобіля «Хюндай Акцент», державний номер НОМЕР_1, та автобуса ЛАЗ-695, державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4 «Шепетівське АТП-16807», під керуванням ОСОБА_6, внаслідок чого його автомобілю завдано механічні ушкодження.

Постановою Славутського міськрайонного суду, яка 03.03.2014 року набрала законної сили, з урахуванням висновку автотехнічної експертизи № 24А від 30.10.2013 року, встановлені обставини ДТП, згідно яких в його діях відсутні порушення Правил дорожнього руху України, які перебувають в причинному звязку із зіткненням транспортних засобів, в силу чого провадження по адміністративній справі відносно нього закрите на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ЛАЗ-695, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 «Шепетівське АТП-16807» застрахована в ОСОБА_4 «СГ«ТАС» відповідно до Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3292773 від 23.07.2013 року. Він звернувся до ОСОБА_4 «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 27.06.2014 року за вих. №6441 йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування у звязку з відсутністю документа, що підтверджує настання цивільно-правової відповідальності.

Згідно висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 221/14 від 16.07.2014 року, матеріальний збиток завданий в результаті пошкодження належного йому автомобіля складає 42625 грн. 66 коп. Таким чином, відсутність у діях водія автобуса ЛАЗ-695, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Вважаючи, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки настає незважаючи на наявність вироку або постанови суду у ОСОБА_4 «СГ «ТАС» виникає обовязок здійснити виплату страхового відшкодування у звязку з настанням страхового випадку. А тому, просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_4 «Шепетівське АТП 16807», ОСОБА_4 «СГ «ТАС» на його користь страхове відшкодування в розмірі 42625 грн. 66 коп., судові витрати по справі, в тому числі витрати на правову допомогу.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 13.01.2016 року позовну заяву ОСОБА_2 в частині позовних вимог до ОСОБА_4 «Шепетівське АТП 16807» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП за заявою позивача залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у ньому, просив його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримав. Посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки настає незважаючи на наявність постанови суду про наявність вини останнього, стверджував, що у ОСОБА_4 «СГ «ТАС» виникає обовязок здійснити виплату страхового відшкодування позивачу у звязку з настанням страхового випадку, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 «Шепетівське АТП 16807» застрахована. А тому, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 «СГ «ТАС» ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що, дійсно цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 «Шепетівське АТП 16807», власника автобуса ЛАЗ-695, державний номер НОМЕР_2, за участю якого 25.08.2013 року о 06 год. 30 хв. на 250 км + 100 м автодороги Р-05 Городище-Рівне-Старокостянтинів сталась ДТП, відповідно до Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3292773 від 23.07.2013 року була у них застрахована. Однак, згідно постанови Шепетівського міськрайонного суду від 17.03.2014 року, яка постановою апеляційного суду Хмельницької області від 28.04.2014 року залишена без змін, в діях водія ОСОБА_6, що керував забезпеченим транспортним засобом, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Отже, і відсутня його вина у вказаній ДТП. Враховуючи це, не настає цивільно-правова відповідальність, оскільки згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, обовязок з відшкодування шкоди внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки покладено на винну особу. Відповідно до п. 32.1. ст. 32 «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правова відповідальність відповідно до закону. А тому, просив врахувати наявність постанови Шепетівського міськрайонного суду від 17.03.2014 року та постанови апеляційного суду Хмельницької області від 28.04.2014 року, які в силу ч.4 ст. 61 ЦПК України є обовязковими для суду при вирішенні вказаної цивільної справи, внаслідок чого просив в задоволенні позову відмовити повністю за безпідставністю та необґрунтованістю.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на наступне.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов'язану з використанням транспортних засобів.

Як встановлено у частині другій цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частина 1 статті 1188 Цивільного кодексу України встановлює, що шкода, заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Аналіз положень ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода, завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту закріплено у статті 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди. За цим правилом відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Статті 1187, 1188 ЦК України встановлює правило спеціального делікту, який передбачає особливості суб'єктного складу відповідальної особи (обов'язок відшкодування шкоди покладається на вказану у законі особу - власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки) та встановлює покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого субєкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким субєктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положення ч. 1 ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). В такому випадку обовязок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Таким чином, положення ст.ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст.ст. 1166 ЦК України, у звязку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 6 листопада 2013 року (справа № 6-108цс13), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, що зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 «Шепетівське АТП 16807» є власником автобуса ЛАЗ-695, реєстраційний номер НОМЕР_2.

23 липня 2013 року між ОСОБА_4 «Страхова група «ТАС» і ОСОБА_4 «Шепетівське АТП 16807» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/3292773), за умовами якого ОСОБА_4 «СГ«ТАС» застрахувало відповідальність власника автобуса ЛАЗ-695, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 «Шепетівське АТП 16807» на випадок заподіяння ним шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за участю даного автобуса на строк з 23 липня 2013 року до 23 січня 2014 року включно. Цим договором визначені ліміти відповідальності страховика на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, - 100000 грн.; за шкоду, заподіяну майну, - 50000 грн. (франшиза 510 грн.).

Як вбачається з дорожнього листа від 25 серпня 2013 року № 089273, водій ОСОБА_6, що перебуває у трудових відносинах із ОСОБА_4 «Шепетівське АТП 16807», якому належить автобус ЛАЗ 695, державний номер НОМЕР_2, слідував по маршруту Шепетівка-Хутір. Факт перебування ОСОБА_6 у трудових відносинах із ОСОБА_4 «Шепетівське АТП 16807» також підтверджується наказом № 22 від 04.01.2013 року про закріплення водіїв за автобусами.

25 серпня 2013 року о 06 год. 30 хв. на 250 км + 100 м автодороги Р-05 Городище Рівне Старокостянтинів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай Акцент», державний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_2, який належить останньому, та автобуса ЛАЗ-695, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, який належить ОСОБА_4 «Шепетівське АТП-16807», під час якої відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів, внаслідок якого вони отримали механічні пошкодження. Вказане підтверджується матеріалами справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП №688/5138/13-п відносно ОСОБА_6 та № 682/3749/13-п відносно ОСОБА_2, які оглядались в судовому засіданні.

Згідно довідок взводу обслуговування стаціонарного посту № 3 роти ДПС (ОСОБА_5), виданих інспектором ДПС ДАІ ОСОБА_7 № 275291 та 275343, під час ДТП, що мала місце 25 серпня 2013 року о 6 год. 30 хв. на автодорозі Р-05 Городище Рівне Старокостянтинів 250 км+100 м відповідно автомобіль «Хюндай Акцент», державний номер НОМЕР_1, отримав механічні ушкодження у виді деформації кришки багажника, заднього лівого крила, розбито задній лівий стоп-сигнал, задній бампер, а автобус ЛАЗ-695, державний номер НОМЕР_2, отримав механічні ушкодження у виді деформації переднього бампера.

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2013 року закрито провадження у справі про адмінправопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_8 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2014 року провадження у справі відносно ОСОБА_6 закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 28 квітня 2014 року постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2014 року про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_6 за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишено без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

З висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 16 липня 2014 року № 221/14 слідує, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Хюндай Акцент», державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 02.07.2014 року станом на час завершення виконання даного дослідження складає 42625 грн. 66 коп.

Частиною 1 статті 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

З положень п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-ІV вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 «Шепетівського АТП 16807», із яким ОСОБА_6 перебуває у трудових відносинах, застрахована у відповідача, позивач ОСОБА_2 подав ОСОБА_4 «СГ «ТАС» заяву про страхове відшкодування. Однак, останнє відмовилося здійснити страхову виплату позивачеві посилаючись на п. 32.1 ст. 32 вищевказаного Закону, відповідно до якого страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону, що вбачається із відповіді ОСОБА_4 «СГ «ТАС» від 27.06.2014 року вих. № 6441.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними в справі письмовими доказами.

Пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України встановлює, що шкода, заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, заподіяна одній особі з вини другої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно абз. 3 п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості, наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням.

В той же час, абз. 2 п. 8 вищевказаної Постанови визначено, що спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статі 1188 ЦК України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного), у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Отже, у випадку заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них питання про її відшкодування вирішується за принципом вини.

Відповідно до п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, з досліджених судом постанови Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2014 року та постанови апеляційного суду Хмельницької області від 28 квітня 2014 року, якою постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2014 року залишено без змін, вбачається, що дії ОСОБА_6, який перебуває у трудових відносинах із ОСОБА_4 «Шепетівське АТП 16807», відповідальність якого застрахована в ОСОБА_4 «СГ «ТАС», під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.08.2013 року не перебували в прямому причинному зв'язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а за обставин встановлених судом ОСОБА_6 фактично опинився і діяв в умовах аварійної обстановки, створеної іншим учасником дорожнього руху . В матеріалах цивільної справи відсутні належні та допустимі докази про протиправність дій ОСОБА_6 та причинний зв'язок таких дій з настанням ДТП, тобто не доведений склад цивільного правопорушення.

Згідно правил ч.6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, коли жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що не можна прийняти до уваги висновок спеціаліста № 24А від 30.10.2013 року, на який посилається в позовній заяві позивач ОСОБА_2, щодо порушення водієм автобуса ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху України, як доказ доведеності його вини. Такий висновок не заслуговує на увагу, оскільки зроблений спеціалістом в умовній формі, позаяк при призначенні експертизи в вихідних даних не зазначалось про характер руху автомобіля «Хюндай Акцент», реєстраційний номер НОМЕР_1, в момент початку виконання ним маневру розвороту, а саме розташування цього автомобіля відносно елементів проїзної частини в цей момент, про що також зазначено в постанові апеляційного суду Хмельницької області від 28 квітня 2014 року.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що у ОСОБА_4 «Шепетівське АТП 16807», цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем ОСОБА_4 «СГ«ТАС», не виникло цивільно-правової відповідальності відповідно до закону, оскільки справу про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_4 «Шепетівське АТП 16807» ОСОБА_6 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю у його діях складу вказаного правопорушення, під час дорожньо-транспортної пригоди його дії не перебували в прямому причинному зв'язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а тому до правовідносин, які склались між сторонами, не можна застосовувати Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За встановлених судом обставин справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі ст. 1188 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області до апеляційного суду Хмельницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С.В. Козачук