№ 274/5379/15-ц
провадження № 2/0274/2173/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26.01.2016 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Замеги О.В., при секретарі Павлюк - Жук А.В., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Озадівської сільської ради Бердичівського району про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-
Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності за заповітом на житловий будинок з погосподарськими спорудами, розташований в АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3.
Мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3. За життя померлою 07.02.2013 року складено заповіт, відповідно до якого все належне їй майно вона заповіла на позивачці. Спадкове майно складається з житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1. 29.10.2015 року Бердичівська державна нотаріальна контора винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. ОСОБА_3 за життя не встигла здійснити державну реєстрацію прав на вказаний будинок. Враховуючи те, що відсутній правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок, вона не може його успадкувати та зареєструвати на своє ім"я, а тому змушена звернутися з даним позовом до суду.
В судове засідання представник позивача не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримає в повному обсязі.
Представник відповідача Озадівської сільської ради в судове засідання не з"явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи в його відсутності до суду не надав.
В зв"язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
З»ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно заповіту від 07.02.2013 року, ОСОБА_3 за життя заповіла своїй онучці ОСОБА_1 житловий будинок, земельну ділянку та все інше майно, що їй належало на момент смерті (а.с.10).
Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.8).
Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на житловий будинок з погосподарськими спорудами, розташований в АДРЕСА_1, даний факт сторони не оспорюють.
29.10.2015 року до Бердичівської держнотконтори ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, однак постановою Бердичівської держнотконтори від 29.10.2015 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок (а.с.7).
Крім того той факт, що будинок за адресою: АДРЕСА_1, не зареєстрований підтверджується довідкою Бердичівсського МБТІ( а.с.11).
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.
Згідно зі ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що випливають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудови.. відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Статтею 1218 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до ст. ст. 10, 20 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.08.2008 р. « Про судову практику у справах про спадкування », справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 22.06.2011 року № 703, правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно -це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно.
Таким чином, з наведеного вище вбачається, що визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, не заборонено законом, а тому її позовні вимоги є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Судові витрати, суд вважає, необхідно покласти на позивачку.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 316, 328, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 197, 208, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії даного рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: О.В. Замега