АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/168/16 Справа № 207/4797/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Литвинчук В. П. Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Дніпропетровськ 13 січня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк«Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» посилається на те, що 18 жовтня 2007 року між позивачем та ОСОБА_4 був укладений Договір «Кредитування комерційного автотранспорту» відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 69 507 грн., також банк відкрив відповідачу відновлювальну траншеву кредитну лінію з лімітом 3 243, 66 грн.. У забезпечення зобов'язань за кредитним договором від 18 жовтня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, згідно умов якого, відповідач зобов'язалася перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору. У зв'язку з неналежним виконанням покладених зобов'язань основним позичальником, станом на 02 жовтня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 195 437, 92 грн. Враховуючи викладене позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів як солідарних боржників /а.с.2-4/.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним від 18 жовтня 2007 року у розмірі 195 437, 92 грн. Вирішено питання щодо судових витрат /а.с.87-89/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині стягнення з неї заборгованості за кредитним договором від 18 жовтня 2007 року, як з солідарного боржника та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відносно неї відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права /а.с.108-111/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_4 18 жовтня 2007 року було укладено договір «Кредитування комерційного автотранспорту» № 8/2007/980-МК19/34КА, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 69 507 грн. зі строком повернення до 10 жовтня 2014 року зі сплатою відсотків у розмірі 20 % річних за користування кредитними коштами.

Окрім того, банком відповідачу була відкрита відновлювальна траншева кредитна лінія з лімітом 3 243, 66 грн. зі сплатою відсотків за користування коштами в рамках зазначеного ліміту у розмірі 2,23% на місяць з терміном погашення до 18 жовтня 2008 року /а.с.6-10/.

Також порядок повернення кредитних коштів визначений графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною спірного кредитного договору.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18 жовтня 2007 року було укладено договір поруки між позивачем та ОСОБА_2, відповідно до умов якого, поручитель зобов'язалася перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору /а.с.12-13/.

Розділом 5 кредитного договору сторони погодили відповідальність за неналежне виконання зобов'язань і порушення позичальником умов щодо повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом. Та в свою чергу п.1.2-1.4 договору поруки також визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі, тобто разом з позичальником як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами.

У порушення умов кредитного договору від 18 жовтня 2007 року, ОСОБА_4 свої зобов'язання виконував неналежним чином, у зв'язку з чим станом на 02 жовтня 2014 року утворилася заборгованість в розмірі 195 437,92 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 68 053,60 грн., заборгованість за кредитною лінією - 1 983,61 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 88 197,40 грн. та за кредитною лінією у розмірі 3 457,64, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 25 140,24 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитною лінією 657,89 грн. та штрафу 7 947,55 грн., що підтверджується даним позивачем розрахунком заборгованості /а.с.14/.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції прийшов до висновку щодо стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором від 18 жовтня 2007 року у солідарному порядку, виходячи з положень ст. ст. 509, 526, 599, 1050, 1054 ЦК України, зазначивши, що ОСОБА_4 не виконує свої зобов'язання щодо умов кредитного договору, а поручитель ОСОБА_2 - своїх зобов'язань за договором поруки.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна, з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нормами ст..628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Нормами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно п.2.1 договору поруки кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язань, що витікає із кредитного договору при умові, якщо в установлений договором строк виконання позичальником зобов'язань в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконанні, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині).

Пунктом 2.2 договору поруки передбачено, що поручитель зобов'язаний виконати взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання повідомлення від кредитора про невиконання позичальником зобов'язань необхідності їх виконання поручителем.

Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо направлення ОСОБА_2, як поручителю, вимоги щодо виконання зобов'язань за кредитним договором від 18 жовтня 2007 року. Отже, всупереч умовам договору поруки банк звернувся одразу з позовом до суду про стягнення в солідарному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором не зважаючи на обов'язковість пред'явлення даної вимоги. Тобто, звертаючись з даним позовом банк позбавив можливості поручителя виконати покладені на нього зобов'язання договором поруки у встановленому порядку цього договору. Отже, посилання позивача на неналежне виконання ОСОБА_2 як поручителя своїх зобов'язань за договором є передвчасними, оскільки остання не була повідомлена про порушення умов кредитного договору основним позичальником.

Враховуючи наведені норми закону та дослідивши матеріали справи, колегія судів приходить до висновку, щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, оскільки встановлено, що поручитель не був ознайомлений із неналежним виконанням позичальника порядку погашення наданого кредиту, в той час як умовами договору поруки прямо визначено, що кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язань при умові обов'язкового направлення останньої повідомлення з вимогою виконати покладенні на неї зобов'язання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції на підставі ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 18 жовтня 2007 року з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині. В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором «Кредитування комерційного автотранспорту» № 8/2007/980-МК19/34КА від 18 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4 та солідарного стягнення судових витрат - скасувати.

Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Надра» в задоволенні позовних вимог в цій частині - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П. Демченко Е.Л.