Справа № 379/1625/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2016 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: Бабоїд О.М.

за участю секретаря: Різник Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Северинівка», третя особа: відділ Держземагентства у Таращанському районі Київської області про визнання недійсним договору оренди землі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та пояснили суду, що 26.02.2000 року позивач уклав з ТОВ «Северинівка» договір оренди земельної ділянки, згідно якого передав відповідачу належну йому відповідно до Сертифікату серія НОМЕР_1 від 26.07.1997 року земельну ділянку площею 3,21 в умовних кадастрових гектарах у оренду строком на п'ять років, тобто по 23.03.2005 року.

Даний договір сторонами не продовжувався, додаткова угода про продовження договору оренди не укладалася.

Після закінчення строку дії договору позивач отримував орендну плату за фактичне користування земельною ділянкою.

В подальшому у 2008 році позивач на підставі Сертифікату серія НОМЕР_1 від 26.07.1997 року отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 10.06.2008 року.

Після отримання Державного акту позивач продовжував за усною домовленістю отримувати орендну плату за фактичне користування його земельною ділянкою.

Коли позивач звернувся до відповідача 28.08.2015 року із заявою про те, що йому потрібно виділити земельну ділянку в натурі, то отримав відповідь, що 04.07.2008 року він з СТОВ «Северинівка» уклав договір оренди земельної ділянки № 136, згідно якого передав відповідачу належну йому відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 10.06.2008 року земельну ділянку площею 2,7477 га в оренду строком на десять років.

На заяву позивача від 28.09.2015 року останній отримав копію цього договору та акту прийому-передачі земельної ділянки.

Строк дії договору розпочався з дати державної реєстрації 18.06.2009 року і закінчувався 18.06.2019 року. Отже, на день подання позову договір діє.

Позивач стверджує, що підпис від його імені виконано невідомою особою.

Відповідно до Висновку експерта № 4-05/2293 від 29.12.2015 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1, в графі «Орендодавець» договору оренди земельної ділянки № 136 від 04.07.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ «Северинівка», виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Вважають, що позивач строк позовної давності не пропустив, оскільки про укладений договір йому стало відомо у вересні 2015 року, коли він отримав його копію та акт прийому-передачі земельної ділянки.

Заява від 04.07.2008 року позивача до СТОВ «Северинівка» з проханням про прийняття в користування земельної ділянки не є підтвердженням укладення договору, а лише підтвердження того, що відповідач користувався землею. Про існування договору позивач не знав. Просять суд відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності.

Просять суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 136 від 04.07.2008 року, укладений між позивачем та відповідачем та скасувати його реєстрацію в Державному реєстрі земель за № НОМЕР_1 від 18.06.2009 року.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат по оплаті судового збору в розмірі 487,20 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Крім того, витрати на проведення експертизи покласти на відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі і пояснила, що договір оренди земельної ділянки № 136 укладений 04.07.2008 року між позивачем та відповідачем, хоча експертиза і визнала, що підпис не позивача.

Вважає, що договір оренди земельної ділянки укладений в 2000 році пролонгований, тобто продовжений, а тому діє до 2019 року. Додаткової угоди про продовження договору вони не укладали.

Просить суд застосувати строк позовної давності, оскільки 04.07.2008 року позивач з письмовою заявою звернувся до СТОВ «Северинівка» з проханням про прийняття в користування земельної ділянки, яка належить йому на праві приватної власності.

В результаті таких дій позивача був укладений договір оренди земельної ділянки № 136 від 04.08.2008 року. Термін дії даного договору становить 10 років. Згідно чинного законодавства договір оренди земельної ділянки укладається тільки у письмовій формі. Тому користуватися земельною ділянкою на підставі усної домовленості, як стверджує позивач, неможливо.

Отже, саме із дати написання позивачем заяви про прийняття земельної ділянки у користування 04.07.2008 року почав спливати термін позовної давності щодо недійсності спірного договору.

Позивач пропустив без поважних причин строк звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, оскільки ще при написанні зазначеної заяви йому було відомо про укладення договірних правовідносин.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що наслідком пропуску строку позовної давності є відмова у задоволенні позову.

Таким чином, просить суд до позовної заяви позивача застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не ставить питання про поновлення пропущеного строку позовної давності та не наводить поважних причин його пропуску.

Представник третьої особи в судовому засіданні щодо задоволення позову покладається на розсуд суду.

Суд встановив, що є договір оренди земельної ділянки, укладений 26.02.2000 року між позивачем та ТОВ «Северинівка», згідно якого позивач передав відповідачу належну йому відповідно до Сертифікату серія НОМЕР_1 від 26.07.1997 року земельну ділянку площею 3,21 в умовних кадастрових гектарах у оренду строком на п'ять років, тобто по 23.03.2005 року.

Даний договір сторонами не продовжувався, додаткова угода про продовження договору оренди не укладалася.

Після закінчення строку дії договору позивач отримував орендну плату за фактичне користування земельною ділянкою.

В подальшому у 2008 році позивач на підставі Сертифікату серія НОМЕР_1 від 26.07.1997 року отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 10.06.2008 року.

Після отримання Державного акту позивач продовжував за усною домовленістю отримувати орендну плату за фактичне користування його земельною ділянкою.

28.08.2015 року він звернувся до відповідача із заявою про те, що йому потрібно виділити земельну ділянку в натурі та отримав відповідь, що 04.07.2008 року ним з СТОВ «Северинівка» укладено договір оренди земельної ділянки № 136, згідно якого він передав відповідачу належну йому відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 10.06.2008 року земельну ділянку площею 2,7477 га в оренду строком на десять років.

Строк дії договору розпочався з дати державної реєстрації 18.06.2009 року і закінчувався 18.06.2019 року. Отже, на день подання позову договір діє.

Позивач категорично стверджує, що вказаний договір не укладав та його не підписував.

Відповідно до Висновку експерта № 4-05/2293 від 29.12.2015 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1, в графі «Орендодавець» договору оренди земельної ділянки № 136 від 04.07.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ «Северинівка», виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Частини 1 та ч. 3 ст. 203 ЦК України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до СТОВ «Северинівка» підлягають задоволенню, як такі, що підтверджуються матеріалами справи та наданими доказами, оскільки в ході судового розгляду знайшла підтвердження та обставина, що ОСОБА_1 не підписував вищезазначений договір, а значить і не укладав його.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Представник відповідача просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Проте судом встановлено, що позивач довідався про порушене своє право в вересні 2015 року з відповіді відповідача на його заяву про виділення йому земельної ділянки і отримання копії договору оренди. До цього часу він не міг знати про існування договору, оскільки відповідно до висновку експерта підпис у договорі йому не належить, а тому строк позовної давності починає свій перебіг з моменту, коли особа узнала про порушене право, в даному випадку з вересня 2015 року, а тому строк позовної давності позивачем не пропущений.

Вимоги позивача щодо скасування реєстрації договору оренди земельної ділянки № 136 від 04.07.2008 року в Державному реєстрі земель за № НОМЕР_1 від 18.06.2009 року також підлягають задоволенню, оскільки договір є недійсним і це є підставою для скасування даної державної реєстрації.

Указані обставини встановлені з пояснень сторін по справі, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні.

Судові витрати понесені позивачем, які складаються з витрат по оплаті судового збору в розмірі 487,20 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Судові витрати за проведення експертизи в розмірі 491,04 грн підлягають стягненню з відповідача на користь Київського обласного науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 10, 15, 57-61, 86, 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 203, 212-215, 257, 261, 267, 761, 792 ЦК України, ст.ст. 78, 79, 124-126, 158 Земельного кодексу України, ст. 13-16 Закону України «Про оренду землі», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 136 від 04.07.2008 року укладений між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Северинівка».

Скасувати реєстрацію договору оренди земельної ділянки № 136 від 04.07.2008 року в Державному реєстрі земель за № НОМЕР_1 від 18.06.2009 року.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Северинівка» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 487,20 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Северинівка» на користь Київського обласного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України судові витрати по оплаті судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 491,04 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а особою, що не була присутня у судовому засіданні з дня отримання копії цього рішення, апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області.

Головуючий:О. М. Бабоїд