Провадження № 2/185/364/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря Муржиєвої І.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

13 жовтня 2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 03 вересня 2013 року між ним та відповідачем у простій письмовій формі був укладений договір позики.

За умовами зазначеного договору позивач передав відповідачу гроші у сумі 11 604 грн з умовою їх повернення до 03 вересня 2014 року. Відповідачем власноручно була написана розписка про отримання зазначеної суми.

Відповідач зобов'язався повертати борг частками, згідно графіка повернення позики, однак здійснив лише три платежі: 08 жовтня 2013 року 1151 грн, 22 січня 2014 року 5000 грн, 09 жовтня 2014 року 5700 грн.

Станом на 09 жовтня 2015 року сума боргу складає 6863 грн 64 коп.

Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу 6863 грн 64 коп, плату за користування позикою за період з 11 квітня 2015 року по 09 жовтня 2015 року у розмірі 12 491 грн 82 коп та судові витрати.

Розрахунок заборгованості та плати за користування грошима зроблений позивачем станом на 09 жовтня 2015 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що насправді він домовлявся з позивачем про отримання у борг суми 5000 грн, але отримав 4300 грн, з відрахуванням процентів посереднику. Він був змушений укласти договір позики, оскільки потребував грошей для лікування дитини. Він дійсно підписав договір позики та розписку про отримання грошей, але не читав їхнього змісту. Про порядок повернення боргу він домовлявся з позивачем по телефону і вважав, що повернув борг у повному обсязі, тому що позивач більше йому не телефонував.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України).

У судовому засіданні встановлено, що 03 вересня 2013 року між позичальником ОСОБА_2 та позикодавцем ОСОБА_3 був укладений договір позики грошей (а.с.6 ) за умовами якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 11 604 грн, а позичальник зобов'язався повернути позику частками в термін до 03 вересня 2014 року згідно графіка, наведеного у пункті 4.2 договору позики.

Того ж дня ОСОБА_2 була написана розписка, якою він підтвердив отримання від ОСОБА_3 грошей у сумі 11 604 грн (а.с.7).

Пунктом 7.2 договору позики грошей сторони підтвердили, що договір укладений ними добровільно і вони не знаходяться під впливом непереборних життєвих обставин, які б змушували їх погодитися на укладання та підписання цього договору.

Відповідачем ОСОБА_2 договір був підписаний без будь-яких застережень, будь-яких доказів існування на момент укладення договору непереборних життєвих обставин відповідач у судове засідання не надав, тому суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що він змушений був укласти цей договір через важкі сімейні обставини.

Таким чином в частині стягнення боргу в сумі 6863 грн 64 коп позов підлягає задоволенню.

Згідно графіка погашення боргу (п.4.2 договору позики) сума щомісячного платежу складає 967 грн за період з жовтня 2013 року по вересень 2014 року включно.

Пунктом 4.4 договору позики передбачено, що після закінчення строків, вказаних у п.4.2 цього договору, позичальник сплачує плату за користування грошима, яка складає 1% в день від суми простроченої заборгованості і нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем.

Загальна сума плати за користування позикою за період з 11 квітня 2015 року по 09 жовтня 2015 року розрахована позивачем відповідно до умов договору позики і цей розрахунок не оспорюється відповідачем.

Позовні вимоги про стягнення плати за користування позикою заявлені на суму 12 491 грн 82 коп.

Як визначає ч.1 ст.11 ЦПК України суд не має права вийти за межі заявлених позовних вимог.

Тому сума плати за користування позикою підлягає стягненню у межах заявлених позовних вимог.

Судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору в сумі 487 грн 20 коп (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача як передбачено ч.1 ст.88 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд .

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 борг за договором позики в сумі 6863 (шість тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 64 коп, плату за користування позикою в сумі 12 491 (дванадцять тисяч чотириста дев'яносто одна) грн 82 коп судові витрати в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя: ОСОБА_4ва