233 № 233/6223/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
25 лютого 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартишева Т. О.
при секретарі Махоті О.В.,
позивача -
представника відповідача -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Макіївугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя при виконанні трудових обов*язків, -
ОСОБА_1 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача - ДП «Макіїввугілля» ВП «Шахта «Північна» про стягнення з відповідача на його користь 30 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров*я при виконанні трудових обов*язків, посилаючись на те, що з 16 січня 2006 року він працевлаштований на ВП «Шахта «Північна» ДП «Макіїввугілля» робочим підземної шахтної професії з повним робочим днем під землею, протягм багатьох років був зайнятий на шкідливих роботах. Під час його роботи під землею на глибині у шкідливих умовах праці під впливом шкідливих факторів виробничого середовища з ним трапився нещасний випадок він одержав травму при виконанні трудових обов*язків, що підтверджується актом форми Н-1 про нещасний випадок, пов*язаний з виробництвом. 13 червня 2014 року під час йрого роботи під землею на глибині у шкідливих умовах праці під впливом шкідливих факторів виробничого середовища з ним трапився нещасний випадок він одержав травму при виконанні трудових обов*язків, що підтверджується актами форми Н-1 та Н-5 про нещавний випадок, пов*язаний з виробництвом. Факт ушкодження його здоров*я підтверджується медичними документами випискою з історії хвороби та довідкою МСЕК. Вперше висновком МСЕК 2008 року йому була встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 5% у зв'язку з виробничої травмою 2008 року, вперше висновком МСЕК від 03 лютого 2015 року йому була встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 25% у зв'язку з виробничої травмою 2014 року. Загалом було встановлено 30% (по сукупності виробничих травм) та інвалідність 3 групи. Вважає, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відповідач, при роботі на шахті якого він отримав ушкодження здоров*я, зобовязаний виплатити йому відшкодування морального збитку, тому що він в зв*язку з цим переніс і продовжує переносити моральні страждання, його можливість вести активнийобраз життя є обмеженою, оскільки загублено важливу частину нормальних життєвих функцій його організму, в нього створюється почуття неповноцінності, тривалий час він змушений проходити лікування, витримуючи при цьому страждання, переживання, пов*язані з необоротною втратою здоров*я. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює у 30 000 грн. з розрахунку 1000 грн за кожен відсоток стійкої втрати професійної працездатності з врахуванням тривалого характеру і ступеню заподіяної шкоди його здоров*ю та вищевказаних обставин. Тому, просить стягнути вказану суму у рахунок відшкодування моральної шкоди на його користь з відповідача.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надавши суду заяви про розгляд справи за його відсутності, підтримує вимоги, викладені в позові, а також про заочний розгляд справи (а.с. 29, 34).
Представник відповідача у судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 74,76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у пресі (а.с. 62). З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
З*ясувавши позицію позивача, дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4-5), відповідно до копії трудової книжки серія АС №408705 від 04 лютого 1999 року (а.с. 6-8) з 16 січня 2006 року прийнятий на роботу до відособленого підрозділу «Шахта «Північна» ДП «Макіїввугілля», що реорганізоване у подальшому у структурний підрозділ «Шахта «Північна» відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Ясинівське-Глибоке» ДП «Макіїввугілля», та з 01 листопада 2011 року - у відокремлений підрозділ «Шахта «Північна» ДП «Макіїввугілля», з 20 липня 2015 року працює гірничоробочим підземником 3-го розряду з повним робочим днем в шахті (а.с. 7 зворот, 8).
Відповідно до копії акту №18 про нещасний випадок, пов*язаний з виробництвом, від 29 березня 2008 року (а.с. 34-35), з потерпілим ОСОБА_1 27 березня 2008 року о 09 годині 05 хвилин в ВП «Шахта «Сіверна» ДП «Макіїввугілля» стався нещасний випадок падіння породи.
Згідно копії довідки МСЕК серія ДОН-04 № 031814 (а.с. 34) ОСОБА_1 первинно була встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 5% без встановлення групи інвалідності.
Згідно акту проведення розслідування нещасного випадку від 18 червня 2014 року Ф Н-5(а.с. 9), встановлено, що 13 червня 2014 року о 09 год. 35 хв. на ВП «Шахта «Північна» ДП «Макіїввугілля» мав місце нещасний випадок (аварія) падіння предмету, потерпілий ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, висновок комісії нещасний випадок пов*язаний з виробництвом; складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок, пов*язаний з виробництвом № 26 від 18 червня 2014 року (а.с. 10), потерпілий ОСОБА_1
З виписки з історії хвороби №1342 КМУ «Міська лікарня №:» м. Макіївка (а.с. 11) вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 13 червня 2014 року по 01 липня 2014 року, діагноз: закритий попереко-зубчатий перелом н/треті обох кісток лівої гомілки із зміщенням.
Загальний ступінь втрати професійної працездатності у відсотках встановлено позивачу ОСОБА_1 03 лютого 2015 року (а.с. 12) у розмірі 30% з 03 лютого 2015 року до 01 березня 2016 року по сукупності: 25% - первинно, 5% -повторно, інвалідність не встановлена, визначено потребу у медикоментозному лікуванні.
Відповідно до ч. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Згідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - моральна шкода може складатися, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків.
Конституційний Суд України у рішенні від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 вказує, що потерпілі на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання мають право на підставі ст. 237-1 КЗпП України на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).
Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
За ч.4 цієї ж статті власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизму і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.
Виходячи з вимог ст.153 КЗпП України, яка покладає на власника обов'язок створювати працівникові безпечні умови праці, вина власника полягає у невиконанні такого обов'язку. Отже, саме підприємство повинно було створити умови, які б унеможливлювали настання нещасного випадку.
Суд вважає, що на підставі актів про нещасний випадок на виробництві, які сталися з ОСОБА_1, у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з встановленням йому загального ступеню втрати професійної працездатності 30% внаслідок отриманого ним ушкодження здоров*я на виробництві та висновок МСЭК від 03 лютого 2015 року підтверджує наявність факту спричинення шкоди його здоров'ю, яка привела до фізичних і моральних страждань позивача, обмежує його можливість вести активний спосіб життя.
Оскільки «Шахта «Північна» є відокремленим підрозділом Державного підприємства «Макіїввугулля», обов*язок з відшкодування моральної шкоди слід покласти на роботодавця - Державне підприємство «Макіїввугулля».
З огляду на викладене, відповідно до роз'яснень, наданих в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, враховуючи характер та обсяг страждань ОСОБА_1, ступінь втрати позивачем професійної працездатності 30% по сукупності 25% первинно та 5% повторно з 03 лютого 2015 року по 01 березня 2016 року без встановлення групи інвалідності, тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, потребу у медикаментозному лікуванні, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у розмірі 9000 грн.
В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути витрати, пов*язані із сплатою судового збору в розмірі 1218 грн.
Керуючись ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 74, 76, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Державного підприємства «Макіїввугілля» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану ушкодженням здоровя при виконанні трудових обов*язків, у вигляді одноразового відшкодування у розмірі 9000 (дев*ять тисяч) гривень 00 копійок.
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Стягнути з Державного підприємства «Макіїввугілля» в дохід держави витрати, пов*язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя :