Провадження № 2/760/525/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Січкар Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом та просила:

- поновити строк звернення до суду в частині стягнення з відповідача суми недоотриманої щорічної надбавки за високі досягнення в праці;

- стягнути з відповідача на користь позивача 6954,00 грн., в тому числі: 5300,00 грн. - недоотримана щорічна надбавка за високі досягнення в праці за період з 01 березня по 31 грудня 2014 року; 1654,00 грн. - недоотримана сума премії за вересень 2015 року;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в період з 23.05.2011 року по 20.11.2015 року працювала у Виконавчій дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, на посаді головного спеціаліста відділу інженерно-технічного забезпечення управління господарського забезпечення.

Позивач зазначає, що 20.11.2015 року вона звільнилася за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію згідно зі статтею 38 КЗпП України.

Посилається, що Наказом № 83-к від 18 лютого 2014 року «Про встановлення надбавок працівникам Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності» відповідачем з 1 березня 2014 року було зменшено позивачу розмір щорічної надбавки за високі досягнення у праці з 50% до 30% посадового окладу, внаслідок чого вона втратила 5300,00 грн.

Також, позивач зазначає, що у жовтні 2015 року відповідачем знову було порушено право позивача на отримання в повному обсязі щомісячної премії за вересень 2015 року, розмір премії було зменшено з 80% до 10%, що становить 400 грн. замість 2054 грн., внаслідок чого позивач втратила 1654,00 грн.

Зазначає, що про вищевикладені факти позивач дізналася тільки в січні 2015 року, оскільки з наказом № 83-к її не ознайомили, заробітну плату вона отримувала через банківську картку, щомісячних витягів із відомостей на заробітну плату відповідач не надавав. Крім того, вона перебувала у тяжкому моральному та матеріальному стані, оскільки її син з травня по грудень 2014 року знаходився в зоні АТО.

Позивач вважає, що дії відповідача, призвели до грубого порушення її трудових прав, а тому просила позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Пояснила, що встановлення розміру щомісячної надбавки та щомісячної премії здійснюється керівництвом за результатами роботи та за пропозиціями керівника структурного підрозділу. Посилалася на те, що позивачем неналежним чином виконувалися посадові обов'язки, що зафіксовано у доповідних записках начальника управління господарського забезпечення Виконавчої дирекції Фонду ОСОБА_2

Також зазначила, що копію рішення №2 комісії по трудових спорах Виконавчої дирекції Фонду від 03.03.2015 року позивач отримала 10.03.2015 року, проте не оскаржила його в передбачені Законом строки, а оскільки позовну заяву подано до суду позивачем після сплину 9 місяців, представник відповідача вважає, що причини пропуску наведені позивачем не обґрунтовані, а відтак поновлення їх судом є неможливим.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 ЗУ «Про оплату праці», додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до ст.21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Судом встановлено, що 20.11.2015 року позивача було звільнено з займаної посади головного спеціаліста відділу інженерно-технічного забезпечення управління господарського забезпечення у відповідності зі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням згідно наказу № 395к від 20.11.2015 року (а.с.45).

Також встановлено, що Наказом № 83-к від 18.02.2014 року «Про встановлення надбавок працівникам Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності» з 1 березня 2014 року позивачу було встановлено надбавки за високі досягнення у праці в розмірі 30% посадового окладу (а.с.46).

Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що розмір щорічної надбавки за високі досягнення у праці їй було зменшено з 50% до 30% посадового окладу, а розмір премії за вересень 2015 року було зменшено з 80% до 10%, що є порушенням її трудових прав в частині оплати праці.

Разом з тим, згідно ч. 2, 3 ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3.1. Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затверджене постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 25 грудня 2003 року №127, яке є додатком до Колективного договору Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, щомісячна надбавка за високі досягнення у праці встановлюється керівним працівникам, спеціалістам і службовцям у розмірі до 50 відсотків посадового окладу. Надбавки за високі досягнення у праці встановлюються відповідно до ступеня участі працівника у реалізації заходів щодо функціонування Фонду. У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи, невиконання в повному обсязі посадових обов'язків, порушення трудової дисципліни працівниками, надбавки за високі досягнення у праці скасовуються або зменшуються.

Згідно п. 3.4 Положення, надбавки, передбачені п. 3.1., 3.3. встановлюються один раз на рік на початку календарного року після аналізу роботи робочого органу за минулий рік.

Пунктом 4.2. Положення передбачено, що розмір щомісячної премії кожного працівника залежить від його особистого вкладу в загальні результати роботи.

Згідно п. 4.6. Положення, рішення щодо стимулювання працівників апарату Виконавчої дирекції Фонду приймає директор Виконавчої дирекції Фонду за пропозиціями керівників структурних підрозділів - по працівниках цих структурних підрозділів.

Крім того, відповідно до п. 4, п. 6 Положення про преміювання працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затверджене наказом від 29.01.2007 року № 19-ос, погодженим з Профспілковим комітетом, яке є додатком до Колективного договору Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, преміювання здійснюється за підсумками роботи за попередній місяць, враховуючи особистий внесок працівників в загальні результати роботи Виконавчої дирекції Фонду, виходячи з місячного фонду преміювання, який визначається як сума 1/12 частини річного (планового) фонду преміювання та фактичної суми економії фонду оплати праці з початку календарного року.

Преміювання працівника Виконавчої дирекції Фонду проводиться за умови, якщо протягом місяця, за який здійснюється преміювання, він результативно виконував свої функціональні обов'язки, доручення керівників дирекції та її структурних підрозділів. З метою підвищення ефективності праці та ділової активності працівників, суми премії встановлюються диференційовано з урахуванням конкретного внеску кожного працівника у виконання завдань, поставлених перед дирекцією та визначених функціональними обов'язками (посадовими інструкціями) працівників.

У разі порушення цих умов, що підтверджується письмовим поданням керівника структурного підрозділу, або заступника директора Виконавчої дирекції Фонду, або за рішенням директора сума премії працівнику може не виплачуватися зовсім.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відносно позивача неодноразово були написані Доповідні записки про неякісне виконання її посадових обов'язків.

Таким чином, з аналізу вищевикладеного вбачається, що встановлення надбавок за високі досягнення у праці та премій є саме правом роботодавця, а не обов'язком.

Встановлення розміру щомісячної надбавки та щомісячної премії здійснюється за результатами роботи працівника, тобто директором та за пропозиціями керівника структурного підрозділу. Преміювання в іншому порядку не передбачено нормативно-правовими актами.

Аналізуючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що дії відповідача узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів висновків експертів.

Як випливає зі ст.58,57 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими, зокрема, певні обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, тобто письмовими доказами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, в даному випадку поясненнями сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З огляду на викладене та оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що доводи позивача є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами по справі.

Крім того вбачається, що позивач зверталася до відповідача з заявою від 25.02.2015 року щодо безпідставного зменшення надбавки з 50% до 30 % до посадового окладу (а.с.55).

Згідно рішення №2 комісії по трудових спорах Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні її заяви від 25.02.2015 року (а.с.54).

Відповідно до ст. 228 КЗпП України, у разі незгоди з рішенням комісії по трудових спорах працівник чи власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії. Пропуск вказаного строку не є підставою відмови у прийнятті заяви. Визнавши причини пропуску поважними, суд може поновити цей строк і розглянути спір по суті. В разі коли пропущений строк не буде поновлено, заява не розглядається, і залишається в силі рішення комісії по трудових спорах. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, розглядаючи трудові спори після їх попереднього розгляду в КТС, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Коли пропущений десятиденний строк не буде поновлено, заява відповідно до ст. 85 Цивільного процесуального кодексу України і ст. 228 КЗпП залишається без розгляду.

Вбачається, що копію рішення № 2 комісії по трудових спорах Виконавчої дирекції Фонду від 03.03.2015 Позивач отримала 10.03.2015, про що свідчить її підпис.

З позовом до суду позивач звернулася 18.12.2015 року, тобто через 9 місяців з моменту винесення комісією рішення №2.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивачем пропущено строк на звернення до суду з вимогами щодо стягнення щорічної надбавки та підстав для поновлення такого строку, не знаходить.

З огляду на викладене, проаналізувавши заявлені вимоги, відповідність їх нормам матеріального права, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 97,228,233 КЗпП України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: