Справа № 462/8633/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Абіл огли про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ПАТ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Абіл огли 68766,65 грн. заборгованості за кредитним договором №102982-cred від 28.11.2007 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.11.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (тип і найменування банку 30.04.2009 року змінено на ПАТ «Приватбанк»), та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №102982-cred, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 50000 грн., який позичальник зобовязався в порядку та умовах, що визначені договором, повернути до 20.05.2009 року, сплачувати проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором. Позивач виконав свої зобовязання, надавши позичальнику кредит у вказаному розмірі. З метою своєчасного та повного виконання зобовязань за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 Абіл огли 28.11.2007 року було укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_2 Абіл огли зобовязався відповідати в повному обсязі за виконання ОСОБА_1 зобовязань, що виникли з кредитного договору. Проте, відповідачі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконують, зокрема, ОСОБА_1 припинив сплачувати кредит, а ОСОБА_2 Абіл огли як поручитель, не забезпечив погашення такого, чому позивач просить стягнути з них солідарно заборгованість за кредитним договором, що станом на 06.12.2015 року складає 68766,65 грн., з яких 13008,54 грн. заборгованість за кредитом, 52245,41 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, а також 250 грн. штрафу (фіксована частина) та 3262,70 грн. штрафу (процентна складова).

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України.

Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, що стверджується оголошенням, опублікованим в газеті «Високий Замок» від 24.05.2016 року, в судове засідання не зявилися, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, про причини своєї неявки суд не повідомили.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що 28.11.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк(тип і найменування банку 30.04.2009 року змінено на ПАТ «Приватбанк»), та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №102982-cred, згідно з умовами якого банк зобовязався надати ОСОБА_1 кредит у сумі 50000 грн., на строк до 20.05.2009 року включно, шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок, відкритий в Приватбанку, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 32% річних (а.с.7).

Відповідно до п.2.2.1 кредитного договору позичальник зобовязаний використовувати кредит на цілі, зазначені в п.1.5 цього договору, сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору, повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту, сплатити банку винагороду згідно пп.3.5, 2.4.1 цього договору.

Пунктом 5.1 передбаченого, що при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,2% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБ України, яка діяла в період, за який виплачується пеня.

У відповідності до п.5.10 даних умов, банк має право при порушенні позичальником строків погашення заборгованості по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більш як на 120 днів позичальник оплачує банку штраф в розмірі 250 грн. та 5% від суми позики.

Із матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості (а.с.3), вбачається і не спростовано відповідачами, що позивач належним чином виконав свої зобовязання за договором надав позичальнику кредит у розмірі обумовленому договором.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею).

Як передбачено ч.3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Також встановлено, та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.3), що ОСОБА_1 порушив взяті на себе, згідно кредитного договору №102982-cred від 28.11.2007 року, зобовязання, зокрема, станом на 06.12.2015 року складає 68766,65 грн., з яких 13008,54 грн. заборгованість за кредитом, 52245,41 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, а також 250 грн. штрафу (фіксована частина) та 3262,70 грн. штрафу (процентна складова).

Враховуючи викладене і беручи до уваги, що ОСОБА_1 односторонньо порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором №102982-cred від 28.11.2007 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, 28.11.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 Абіл огли було укладено договір поруки №1 від 28.11.2007 року за умовами якого ОСОБА_1 зобовязався відповідати в повному обсязі за виконання ОСОБА_1 зобовязань, що виникли з кредитного договору (а.с.10). Згідно п.п.1, 2 даного договору, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями ОСОБА_1 за кредитним договором, вони відповідають як солідарні боржники.

У відповідності до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Згідно положень ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання.

Крім цього, як розяснено у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову.

З матеріалів справи вбачається, що позичальнику ОСОБА_1 та поручителю ОСОБА_2 Абіл огли було направлено вимогу відповідно за вих. №30-1.0.0/2-168 від 31.08.2015 року повернути суму заборгованості, в яких розяснено наслідки неповернення боргу (а.с.4, 5-6), проте такі залишено без реагування.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що отримання відповідачем ОСОБА_1 кредиту від позивача є доведеним, а факт неповернення позичальником ОСОБА_1 і поручителем ОСОБА_2 Абіл огли позивачу кредиту, відсотків і пені в зазначених позивачем сумах не викликає сумніву, оскільки в справі відсутні будь-які об'єктивні дані про це, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі і стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Приватбанк» вказану суму заборгованості за кредитним договором №102982-cred від 28.11.2007 року.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути пропорційно із кожного з відповідачів на користь позивача по 609 грн. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви (а.с.17).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 543, 549, 553, 554, 610-611, 627, 1050, 1054 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2 Абіл огли (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, рах. № 3111, МФО № 305299) 68766,65 грн. заборгованості за кредитним договором №102982-cred від 28.11.2007 року.

Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Абіл огли на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» по 609 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний