Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 417/880/15-ц
Провадження № 22ц/782/771/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі :

головуючого Луганської В.М.,

суддів: Коновалової В.А., Фарятьєва С.О.

За участю секретаря Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Старобільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Луганській області, на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 03 серпня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 січня 2015 року між нею та ОСОБА_3 було досягнуто домовленості про купівлю- продаж житлового будинку з прилеглими до нього надвірними будівлями, що розташований на земельній ділянці площею 0, 04115 гектарів, який знаходиться за адресою: село Бондарівна Харківського району Луганської області, провулок № 4, що належали відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на долю в загальному майні подружжя від 18.06.1997 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.06.1997 року та державного акта на право приватної власності на землю Ш-ЛГ № 098773. На підтвердження укладеної угоди того ж дня нею було сплачено відповідачу під розписку 25 000 грн. Після виконання нею зобовязань покупця відповідач передала їй ключі від будинку і вона вселилася в спірне приміщення.

У звязку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального оформлення вказаного договору просила суд визнати договір купівлі продажу житлового будинку з прилеглими до нього надвірними будівлями дійсним та визнати за нею право власності на житловий будинок з прилеглими до нього надвірними будівлями, який розташований за адресою: с. Бондарівна, пров. Центральний, 4 Марківського району Луганської області, визнати право власності на земельну ділянку площею 0, 4115 га, яка розташована за адресою: с. Бондарівна, пров. Центральний, 4 Марківського району Луганської області.

Під час розгляду справи в суді сторони звернулися до суду з заявою про визнання мирової угоди.

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 03 серпня 2015 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Суд визнав за ОСОБА_2 право власності на: житловий будинок з прилеглими до нього надвірними будівлями, який розташований за адресою: с. Бондарівна, пров. Центральний, 4а Марківського району Луганської області. Визнано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:013:0011, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства, площею 0, 4115 га, яка розташована за адресою: с. Бондарівна, пров. Центральний, 4а Марківського району Луганської області. Суд закрив провадження по справі.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Луганської області просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження судового розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, викладені в апеляційній скарзі.

В судове засідання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, про місце та час судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У ч. 1 ст. 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За положеннями ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Таким чином, договір купівлі-продажу, предметом якого є нерухоме майно, має бути обов'язково нотаріально посвідченим.

Ураховуючи те, що договір купівлі-продажу від 27 січня 2015 року не був нотаріально посвідчений, ухвала суду першої інстанції суперечить вимогам ст. ст. 182, 640 ЦК України, оскільки за своєю суттю суд визнав право власності на нерухоме майно відповідно до договору купівлі продажу від 27 січня 2015 року і саме така позовна вимога була первинною. За змістом ухвали суду у ОСОБА_2 виникло право власності та право реєстрації на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмету позову.

Згідно ч. 5 ст. 175 ЦПК України, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Із системного аналізу зазначених вище норм вбачається що мирова угода - це складена сторонами з урахуванням інтересів усіх заінтересованих осіб, що беруть участь у справі, угода, яка визнається судом лише після встановлення законності й обґрунтованості її умов, а також з'ясування думки усіх заінтересованих осіб щодо можливості її визнання. Метою такої угоди є врегулювання спору між сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не пов'язані зі спірними правовідносинами.

Таким чином, суд в порушення вимог ст. ст. 175, 212, 213, 214, ЦПК України зазначених вимог закону не врахував та безпідставно застосував до даних правовідносин ст. 16 ЦК України для обрання такого способу захисту, як визнання мирової угоди, та в обхід закону фактично визнав дійсним договір купівлі-продажу нерухомості.

Оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, ухвала суду першої інстанції відповідно п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 175, 212-215, 307, 311, 314, 315, 319, ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Старобільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Луганській області задовольнити.

Ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 03 серпня 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів без безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Cудді: