АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання дійсним правочинів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року,

встановила:

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 вересня 2015 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку 35, площею 0,0232 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для ведення садівництва та садовий будинок НОМЕР_2, розташований на земельній ділянці 35, площею 0,0232 га за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, до розгляду справи судом, та набрання рішення законної сили.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду про забезпечення позову, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідност. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом з приводу нерухомого майна.

У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано, яка конкретно земельна ділянка та садовий будинок підлягають забезпеченню, та зазначено усю необхідну інформацію про них.

Спосіб забезпечення позову, обранийзаявником є співмірним з заявленими позовними вимогами.

Заява містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та садовий будинок є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Будь-яких доказів, що у зв'язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права апелянта або інших осіб, суду апеляційної інстанції не представлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовні вимоги ґрунтуються на припущеннях, колегія суддів оцінює критично, оскільки суд першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову, не оцінює обґрунтованість та доведеність позовних вимог.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 16 вересня 2015 року постановлена з додержанням вимог закону, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук