Справа № 666/4971/15-ц
Провадження № 2/666/98/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.01.2016 р. Дніпровський районний суд м.Херсона у складі:

головуючої судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Коверді А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання договору купівлі-продажу укладеним, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом мотивуючи тим, що їй належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування укладеного 19.07.2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5, який зареєстрований в реєстрі за № 4150. Проте зазаначене майно було набуто ОСОБА_1 відплатно, за суму коштів в розмірі 217200грн., що на час укладення договору згідно домовленості сторін еквівалентно 18100 доларів США, про що свідчить розписка ОСОБА_6

У звязку із чим просить визнати договір дарування квартири АДРЕСА_1 укладений 19.07.2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 і зареєстрований в реєстрі за № 4150 удаваним правочином; визнати, що 19.07.2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, за ціною 217200грн., що на час укладення згідно домовленості сторін еквівалентно 18100 доларів США.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав в повному обсязі, в подальшому в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник, а також представник ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили відмовити в їх задоволенні.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, однак надала заяву про розгляд справи без її участі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, свідків, суд встановив, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування укладеного 19.07.2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5, який зареєстрований в реєстрі за № 4150.

Відповідно до розписки, яка складена в присутності свідків, ОСОБА_2 отримав гроші у розмірі 217200грн., що еквівалентно 18100 доларів США, від ОСОБА_1 за продану квартиру АДРЕСА_1, згідно договору дарування від 19.07.2014р.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не оспорюється та визнається та обставина, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 гроші у розмірі 217200грн., що еквівалентно 18100 доларів США, за продану квартиру АДРЕСА_1, згідно договору дарування від 19.07.2014р.

Згідно ч.1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За змістом зазначеної норми дарувальник добровільно позбавляє себе права власності на майно, не маючи при цьому на меті отримання від обдарованого будь-яких вигод матеріального характеру, у свою чергу обдарований набуває права власності на майно при відсутності з його боку обов'язку надання таких вигод.

За змістом ст. 235 ЦК України, яка регламентує правові наслідки удаваного правочину, та як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009 року №9, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Статтею 235 ЦК України передбачено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати іншій правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач, заявляючи вимогу про визнання договору удаваним, має довести: факт укладання правочину, що на його думку є удаваним; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети ніж приховати інший правочин; настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Тобто позивач повинен довести, що за удаваним договором сторони свідомо, з певною метою, документально оформили правочин, але насправді між ними існують інші правовідносини.

Вбачається, що на час виникнення спірних правовідносин будь-яких заборон щодо відчуження квартири не існувало, що свідчить про сумлінність і добросовісність сторін за договором.

Враховуючи, що згідно ст.ст.10, 60 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, та зважаючи на особливості суті та змісту договору дарування, та те, що позивачем належними та допустимим доказами доведено, що договір дарування вчинено сторонами з метою приховати договір купівлі-продажу, а також те, що ОСОБА_2 за подароване майно отримав грошові кошти, суд приходить до висновку, що воля дарувальника в оспореному договорі не відповідала його дійсним намірам по розпорядженню власністю, його волевиявленню на безоплатне відчуження квартири, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог, тобто договір дарування є удаваним правочином, а відносини, що виникли між сторонами регулюються правилами договору купівлі-продажу.

Керуючись ст.ст.5-11, 60, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, ст.ст.235, 655, 717 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання договору купівлі-продажу укладеним - задовольнити.

Визнати договір дарування квартири АДРЕСА_1 укладений 19.07.2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 і зареєстрований в реєстрі за № 4150 удаваним правочином.

Визнати, що відносини 19.07.2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 регулюються правилами щодо правочину договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, за ціною 217200грн., що на час укладення згідно домовленості сторін еквівалентно 18100 доларів США, який ними вчинено насправді.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м.Херсона шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги до Апеляційного суду Херсонської області.

Суддя Дорошинська В.Е.