пр. № 4-с/759/62/16
ун. № 759/2318/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з позовом, в якому просить, визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Святошинського районного суду м. Києва Маціборук В.О. щодо винесення постанови ВП №47854161 від 04.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 680,00 грн., зобов'язати державного виконавця ВДВС Святошинського районного суду м. Києва Маціборук В.О. скасувати постанову ВП №47854161 від 04.01.2016 року.

Як вбачається з матеріалів скарги, заявник оскаржує дії державного виконавця ВДВС Святошинського районного суду м. Києва Маціборук В.О. по виконанню документу виданного ГУ ДВС ГУЮ у м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 680,00 грн. на користь держави.

Відповідно ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України "Про виконавче провадження" ( 606-14 ) порядку. Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання. За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" ( 606-14 ) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку. Тому слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у судах у порядку цивільного судочинства.

Оскільки скаржник оскаржує дії державного виконавця під час виконання постанови пов'язаної з накладенням штрафу, як виконавчого документу в окремому провадженні, що відносяться до юрисдикції адміністративних судів, підстав для відкриття провадження не має.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 визначаючи предметну та територіальну підсудність справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, судам необхідно враховувати, що за приписами пункту 5 частини першої статті 18, частини шостої статті 181 КАС України ( 2747-15 ) адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 цього Кодексу ( 2747-15 ), розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист, незалежно від статусу позивача у виконавчому провадженні. При цьому місцевим загальним судам як адміністративним судам також предметно підсудні адміністративні справи з приводу оскарження постанов державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу в ході виконання ними ухвалених цими судами рішень Справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконавчих документів, виданих цими судами в інших справах, крім передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 КАС України ( 2747-15 ), підлягають розгляду місцевими загальними судами як адміністративними судами, які видали виконавчий лист, у разі звернення сторін виконавчого провадження. Справи за позовами інших учасників виконавчого провадження чи осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій під час виконання таких виконавчих документів, підсудні окружним адміністративним судам. Територіальна підсудність таких справ визначається відповідно до положень статті19 КАС України ( 2747-15 ).

Керуючись ст. 122 ЦПК України, п.п. 6, 9 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження по скарзі на дії ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві, роз'яснивши, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі до районного суду апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя