АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/642/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/422/К/16 суддя Приміч Г.І.
Категорія 20 (І) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Соколан Н.О.

за участю секретаря - Євтодій К.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФХК 2005», треті особи Реєстраційна служба Криворізького районного управління юстиції в Дніпропетровській області, Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФХК 2005» (надалі ТОВ «ФХК 2005») про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 19 березня 2012 року між ним та ТОВ «ФХК 2005» в простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ним придбано автозаправну станцію, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, село Лозуватка, вулиця Сагайдачного, 18. Всі суттєві умови договору купівлі-продажу виконані, а саме: продавець ТОВ «ФХК 2005» передав йому майно, за яке він сплатив обумовлену договором вартість, проте відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

Уточнивши позовні вимоги, просив суд: визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна автозаправної станції, розташованої по вул.Сагайдачного, 18 в с.Лозуватка Криорізького району Дніпропетровської області, загальною площею 166,0 кв.м., яка складається з: автозаправки (А), загальною площею 89,7 кв.м., автомайстерні (Б), загальною площею 76,3 кв.м., вбиральні (В), навісу (Г), замощення (І), колонки ІІ-V, ємності VI-VIII, укладений 19 березня 2012 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ФХК 2005»; визнати за ОСОБА_2 право власності на зазначене майно.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на те, що судом не було прийнято до уваги того, що сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору та відбулося його повне виконання, а оформлення права власності не відбулося з незалежних від позивача причин.

Також, позивач вважає, що судом порушено його право на справедливий судовий захист та не взяв до уваги, що відсутність відповідача за місцем реєстрації свідчить про неможливість посвідчити договір нотаріально та врегулювати спір у досудовому порядку.

Позивач ОСОБА_2, будучи завчасно (21.12.2015 року) належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи за його апеляційною скаргою (про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому судового повідомлення про призначення справи до розгляду на 12.01.2016 року - а.с. 189), в судове засідання не з'явився і про причини своєї неявки суд не повідомив, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано в повному обсязі.

Так, судом встановлено, що ТОВ «ФХК 2005» на підставі свідоцтва про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів від 03.07.2007 року, виданого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу ОСОБА_3, належить право власності на нерухоме майно, а саме автозаправну станцію, яка в цілому складається з: автозаправки (А), загальною площею 89,7 кв.м, автомайстерні (Б), загальною площею 76,3 кв.м, вбиральні (В), навісу (Г), замощення (І), колонки ІІ-V, ємності VІ-ІІІ, та знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, вул. Сагайдачного, 18 (а.с. 6, 7, 31-34,135,136).

Вказана автозаправна станція розташована на земельній ділянці площею 0,5414 га з цільовим призначенням для комерційного використання, яка належить позивачу ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №390503, виданого 22.10.2008 року на підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14.07.2008 року (а.с. 36-40, 41).

19 березня 2012 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ФХК 2005» в особі директора ОСОБА_4 укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу, згідно якого продавець ТОВ «ФХК 2005» продало та передало у власність, а покупець ОСОБА_2 купив та прийняв у власність за обумовлену в цьому договорі грошову суму автозаправну станцію, яка розташована за адресою: вул. Сагайдачного, 18 с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.8-12).

Відповідно до п. 3 вказаного договору, за домовленістю сторін продаж автозаправної станції здійснено за 125000,00 грн., які повністю передані покупцем продавцю до моменту підписання даного договору. Сторони своїми підписами підтвердили факт повного розрахунку за відчужувані обєкти нерухомості (а.с.8).

Факт передачі грошових коштів в сумі обумовленій сторонами договору за продаж автозаправної станції також підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 19.03.2012 року ТОВ «ФХК 2005» (а.с. 13).

В пункті 7 договору купівлі-продажу зазначено, що сторони домовилися, що даний договір має бути нотаріально посвідчений протягом місяця, а саме до 19.04.2012 року, з моменту підписання сторонами даного Договору купівлі-продажу. Всі витрати за посвідчення цього договору сплачує продавець.

Відповідач ухиляється від виконання умов про нотаріальне посвідчення договору, про що свідчить лист директора ТОВ «ФХК 2005» від 09.04.2012 року, в якому вказано, що у звязку із скрутним фінансовим становищем товариство на даний час не може погасити борг за комунальні послуги та оплатити витрати по нотаріальному оформленню договору (а.с. 15).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що правила ст.220 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення договору купівлі-продажу) не поширюються на правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, оскільки момент вчинення такого правочину, відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України, повязується з державною реєстрацією, а тому вони є неукладеними і такими, що не породжують для сторін прав і обовязків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст. 3,4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку визначеному законом і є непорушним.

За загальними положеннями вимог цивільного законодавства за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ст. 657 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Положеннями ч.2 ст. 220 ЦК України передбачена можливість суду визнати дійсним договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, у разі, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

В абзаці 2 пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», розяснено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст.210 та 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

Таким чином спірний договір купівлі-продажу в силу ст. 657 ЦК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, а тому не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 червня 2013 року у справі № 6-49цс13, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, оскільки не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо законності прийнятого рішення.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені, не обгрунтовані, а тому немає підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: В.П.Зубакова

Судді: Я.М.Бондар

ОСОБА_5