АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/1937/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О.
Провадження № 22-ц/789/92/16 Доповідач - Хома М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - Хоми М.В.

суддів - Козак І. О., Демкович Ю. Й.,

секретар - Танцюра О.В.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Аско про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, в якому просив розірвати договір оренди землі, укладений 30 листопада 2007 року між ним та ОСОБА_3 Торговий дім Аско та зобов'язати відповідача повернути належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 2,35 га, що знаходиться на території Яблунівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області. В обґрунтування вимог вказував, що п.7 договору оренди передбачено, що орендна плата вноситься Орендарем у розмірі 344,79 грн., що становить 1,5% від нормативно-грошової оцінки землі. У зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, а саме: підвищенням індексу споживчих цін, збільшенням тарифів на газ для населення, девальвацією гривні, позивач 12 травня 2015 року звернувся із листом до відповідача, в якому просив переглянути розмір орендної плати та погодити її на рівні не нижчому, ніж 16 центнерів зерна, починаючи з 1 січня 2015 року, або у разі незгоди погодитись на розірвання договору оренди, однак жодної відповіді на вказаний лист не отримав. Тому позивач просив у звязку з істотною зміною обставин на підставі ст. 652 ЦК України розірвати договір оренди землі.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Вказує, що судом неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права та ухвалення незаконного рішення. Враховуючи те, що стрімке зростання індексу споживчих цін, тарифів, девальвація гривні, економічна криза є істотними змінами в розумінні ст. 652 ЦК України, які в момент укладення договору сторони не передбачали і виходили з того, що такі обставини не настануть, а також те, що сторонами не досягнуто згоди щодо приведення договору оренди землі у відповідність з обставинами, які істотно змінились або щодо його розірвання, даний договір підлягає розірванню за рішенням суду. Крім цього, представник позивача посилається на мотиви, викладені в позовній заяві.

Заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника відповідача, який просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені позивачем обставини, а саме: ріст індексу споживчих цін, зростання ціни на газ, девальвація гривні (фінансова криза) не є істотною зміною обставин в розумінні ст. 652 ЦК України. Економічна криза має загальний характер та стосується обох сторін договору, тому не може бути підставою для розірвання договору. При цьому суд врахував, що відповідач фактично виплачує позивачу орендну плату вищу, чим передбачено договором, а саме : у 2014 році виплачено 1260, 14 грн., в той час як 1,5% нормативно-грошової оцінки становило 741, 41 грн., у 2015 році в натуральній формі 530 кг пшениці (1,5% нормативно-грошової оцінки складала 926, 07 грн.), в той час як умовами договору передбачено 344 грн., що становить 1,5% від нормативно- грошової оцінки землі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 30 листопада 2007 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім АСКО було укладено Договір оренди землі, який зареєстровано в Гусятинському відділі Тернопільської регіональної філії Центр ДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 лютого 2008 року за №92.

Згідно умов договору, в оренду передано земельну ділянку, площею 2,35 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в с. Яблунів Гусятинського району на території Яблунівської сільської ради. Договір оренди укладено строком на 10 років.

Згідно п.7 договору оренди, орендна плата вноситься орендарем в розмірі 344 грн. 79 коп., що становить 1,5% від нормативно-грошової оцінки. Орендна плата вноситься як в грошовій, натуральній формі, а також шляхом надання послуг (продукцією, яка вирощується орендарем).

Пунктом 12 договору передбачено підстави перегляду розміру орендної плати, серед яких зазначено підвищення цін, тарифів.

Листом від 12 травня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача ОСОБА_3 Торговий дім АСКО з пропозицією перегляду розміру орендної плати та погодження її у розмірі не нижчому ніж 16 центнерів зерна, починаючи з 1 січня 2015 року, посилаючись при цьому на ріст індексу споживчих цін, ріст ціни на газ, девальвації гривні. У випадку незгоди позивач пропонував відповідачу розірвати договір за згодою сторін.

Оскільки за згодою сторін договір не розірвано, ОСОБА_1 просить розірвати його у судовому порядку на підставі ст. 652 ЦК України.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою ст. 652 ЦК України, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідно наявність всіх перелічених умов одночасно.

Однак, судом не встановлено наявність передбачених ст. 652 ЦК України підстав для розірвання договору.

Не вбачає цих підстав і колегія суддів.

Зокрема, наявність передбаченої п.1 ч.2 ст.652 ЦК України підстави - що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, спростовується самим текстом договору, а саме у п.12 договору оренди сторони передбачили можливість такої зміни обставин, як підвищення цін, тарифів, та домовилися про перегляд орендної плати у звязку з цим.

Отже, у даному випадку немає наявності всіх чотирьох перелічених у ч.2 ст. 652 ЦК України умов одночасно.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, фактично розмір орендної плати був збільшений відповідачем самостійно, ще до звернення позивача із пропозицією підвищення орендної плати, зокрема, у 2014 році орендну плату виплачено у розмірі 1 260, 14 грн., в той час як 1,5% нормативно-грошової оцінки становило 741, 41 грн.

У 2015 році позивачу виплачено в натуральній формі 530 кг пшениці, вартість якої у грошовому еквіваленті складає від 1696 грн. до 1908 грн.(згідно даних про ринкову ціну пшениці 320-320 грн. за 100 кг), в той же час 1,5% нормативно-грошової оцінки складала 926, 07 грн.

Окрім зазначеного, суд першої інстанції вірно врахував позицію Верховного Суду України, згідно якої настання фінансової кризи не є істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при його укладенні, у звязку з тим, що економічна криза має загальний характер та стосується обох договірних сторін, тому це не може бути підставою для зміни або розірвання договору в судовому порядку.

Отже, доводи апеляційної скарги про наявність передбачених ст. 652 ЦК України підстав для розірвання договору оренди, спростовані судом першої інстанції в тексті рішення, і з такими мотивами погоджується колегія суддів.

Також колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги про те, що суд невірно трактував правову позицію Верховного Суду України щодо економічної кризи, на думку представника позивача, Верховний Суд України мав на увазі, що економічна криза сама по собі не може бути підставою для розірвання договору, однак не виключив того факту, що в сукупності з іншими обставинами зростанням індексу споживчих цін, тарифів, зниження життєвого рівня населення, може бути підставою для розірвання договору. При цьому колегія суддів враховує, що зазначену правову позицію суд застосував вірно, з врахування усіх фактичних обставин справи, в тому числі й тієї обставини, що сторони передбачили можливість зростання цін, тарифів, та включили у договір (п.12) умову, яка передбачає можливість перегляду розміру орендної плати у разі підвищення цін, тарифів.

Посилання в апеляційній скарзі на Указ Президента №725/2008 від 19 серпня 2008 року, згідно якого плата за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) запроваджується у розмірі не менше 3% вартості земельної ділянки, земельної частки (паю), а в даному випадку передбачена плата у розмірі 1,5 %, колегія суддів оцінює критично, так як суд першої та апеляційної інстанцій вирішує справу у межах вимог, заявлених у суді першої інстанції. Позивачем предявлено позов про розірвання договору оренди виключно з підстав, передбачених ст. 652 ЦК України. Питання про розірвання договору з підстав невідповідності визначеної договором орендної плати вимогам Указу Президента у суді першої інстанції позивачем не заявлялось та судом не досліджувалось, а тому відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України не береться до уваги і колегією суддів.

В межах заявлених вимог суд виніс законне та обгрунтоване рішення, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4