Провадження № 2/263/325/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Скрипниченко Т.І.,

при секретарі Момот А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2015 року, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 3/8 частки квартири №126, загальною площею 45,8 кв.м, жилою площею 27.7 кв.м, у будинку № 104 по вулиці Урицького в місті Маріуполі Донецької області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.10.2015 року помер ОСОБА_3, постійно проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначена квартира на праві особистої власності належить в рівних частинах, тобто по ? кожному: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва на право власності на житло від 02.03.1994 року. За життя ОСОБА_3 свідоцтво про право власності в установленому законом порядку зареєстровано не було. Спадкоємцями першої черги за законом на спадкове майно ОСОБА_3 є позивач, як дружина, та відповідач , як син спадкодавця. Спадок фактично прийняла ОСОБА_1, оскільки фактично проживала сумісно зі спадкодавцем на дату його смерті, відповідач також прийняв спадок за законом після смерті батька, оскільки також на день смерті сумісно з ним проживав. Вважає, що у ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 виникло право спадкування за законом на спірну частину квартири АДРЕСА_1 в рівних частинах, тобто по 1/8 частини кожному.

27.08.2014 року померла мати ОСОБА_4, яка постійно мешкала у спірній квартирі. Позивач зазначає що вона є єдиною донькою ОСОБА_4, остання залишила заповіт, відповідно якого заповіла ОСОБА_1 належну частину квартири. Тобто після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилась спадщина за заповітом на належну ОСОБА_4 на праві власності ? частину спірної квартири. Спадок прийняла, оскільки на дату смерті постійно проживала в спірній квартирі.

Позивач вважає, що виникло право на спадок за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 на 1/8 частину квартири та право на спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 на ? частину спірної квартири, а всього на 3/8 частини квартири АДРЕСА_2 з часу відкриття спадщини. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно чоловіка ОСОБА_3 у вигляді 1/8 частини спірної квартири у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності спадкодавця ОСОБА_3 на належну йому частину квартири, тому звернулась до суду.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 росить визнати за ним право власності на 1/8 частку квартири №126, загальною площею 45,8 кв.м, жилою площею 27,7 кв.м, у будинку №104 по вулиці Урицького в місті Маріуполі Донецької області в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_3, померлого 18.10.2005 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.10.2015 року помер ОСОБА_3 Квартира АДРЕСА_1 на праві особистої власності належить в рівних частиках по ? кожному: ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та йому ОСОБА_2. За життя ОСОБА_3 свідоцтво про право власності в установленому законом порядку не було зареєстровано. Спадкоємцями першої черги за законом на спадкове майно ОСОБА_3 є ОСОБА_2, як син спадкодавця та ОСОБА_1 як його дружина, які фактично прийняли спадщину, оскільки проживали разом зі спадкодавцем. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно ОСОБА_3 у вигляді 1/8 частини спірної квартири у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності спадкодавця ОСОБА_3 на належну йому частину спірної квартири.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, надала заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти задоволення зустрічних позовних вимог не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує. Свої позовні вимоги просить задовольнити. Зазначає, що його інтереси у суді буде представляти ОСОБА_6

Представник відповідача ОСОБА_6 у судове засідання не прибула, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність . Просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2, не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалою суду від 20 січня 2016 року прийнятий зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування. Відповідно до заяви позивача позивач не заперечує проти розгляду зустрічного позову одночасно із первісним позовом.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на житло, яке видано 02.03.1994 року Державним підприємством по ремонту та експлуатації жил фонду «Житловик» відповідно наказу №17375, квартира АДРЕСА_3 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_7 та членам її сімї ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2.

Відповідно до технічного паспорту, який виготовлений 04.03.2015 року, спірна вищевказана квартира №126 у житловому будинку №104, загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., складається з: двох житлових кімнат - площею 17,2 кв.м., 10,5 кв.м., кухні площею 7,6 кв.м.; вбиральніати площею -1,1 кв.м.; ванної кімнати площею 2,1 кв.м, коридору площею - 5,0 кв.м., вбудованої шафи площею - 0,2 кв.м.

Згідно листа Маріупольського БТІ від 05.03.2015 №156, квартира №126 по вул. Урицького у будинку №104 належить ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 02.03.1994 р. №17375, в БТІ не зареєстроване.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_8, народилася 20.11.1957 року, її батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, уклала шлюб 29.02.1984 року з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у звязку з чим змінено прізвище ОСОБА_10 на ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2, народився 18.03.1986 року, батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

18.10.2005 помер ОСОБА_3, про що свідчить довідка №476/08-42 від 18.10.2005 року, видана Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області.

27 серпня 2014 року померла ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-НО №798917 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 29.08.2014 року.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_4, а відповідач ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_3.

Згідно ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За вимогами ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт від 31.03.1994 року на випадок смерті, заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_3 доньці ОСОБА_1.

Тобто ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, після смерті матері ОСОБА_4.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно спадкової справи № 653/2015, відкритої після смерті ОСОБА_3, померлого 18.10.2005, заповіт відсутній, у зв'язку з чим, відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкування здійснюється за законом.

Відповідно до ст.1261 ЦК України позивач ОСОБА_1, як дружина померлого ОСОБА_3 та син померлого ОСОБА_2, відносяться до першої черги спадкоємців.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, померлого 18.10.2005 року.

Постановою державного нотаріуса ОСОБА_11 Першої маріупольської державної нотаріальної контори від 03.12.2015 №2591/02-31, та відповідною постановою від 03.12.2015 №2592/02-31, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 18.10.2005 року ОСОБА_3 на 1/8 частку квартири номер 126, розташованої у будинку номер 104 по вилиці Урицького у м. Маріуполі, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на ? частки квартири за ОСОБА_3.

Згідно витягу зі спадкового реєстру від 29.12.2015 року, після померлої ОСОБА_4, 27.08.2014 року, спадкова справа не оформлювалася, з чого суд робить висновок, що належне їй майно не успадковувалося, однак мається заповіт посвідчений 31.03.1994 року..

Як спадкове майно ОСОБА_3 сторонами зазначено: 1/4 частини квартири 126, розташованої у будинку номер 104 по вилиці Урицького у м. Маріуполі, яка належала ОСОБА_3 та 1/4 частини тієї ж, як належала ОСОБА_4 ніні Григорівні на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.03.1994 року, тобто 1/2 частини квартири 126, розташованої у будинку номер 104 по вилиці Урицького у м. Маріуполі.

Таким чином у ОСОБА_1 виникло право на спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 на 1/4 частину спірної квартири та право на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 на ? частину спірної квартири, а всього на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 з часу відкриття спадщини.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, останні також підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно ОСОБА_3 є ОСОБА_2, як син спадкодавця та ОСОБА_1, як дружина.

Згідно особового рахунку №9876 за адресою: АДРЕСА_4, станом на 25.02.2015 проживали, ОСОБА_1 з 23.03.1982 року, ОСОБА_2 з 19.04.1986 року.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї, особа прийняла спадщину у разі, якщо вона фактично вступила в управління або володіння майном.

Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.6.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших доказів. Аналогічні підстави задоволення позову передбачені в ст.174 ЦПК України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011 року державна реєстрація права власності на нерухомість проводить за заявою власника, що є живим, або за заявою уповноваженою ним особою.

Відсутність держаної реєстрації прав в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», сама по собі не призводить до припинення права власності.

Відповідно до п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: в т.ч. і рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Суд вважає, що правовідносини між сторонами, які виникли зі спадкових правовідносин є безумовними, які не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі у зв'язку з їх визнанням відповідачем без з'ясування і дослідження інших доказів.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги як по первинному так й по зустрічному позову обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.204,210,355,370,392,1217,1218,1220,1258,1261 ЦК України, ст.ст.10,14, 57-60,174,208-209,212-215,218,294 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на 3/8 частки квартири №126, загальною площею 45,8 кв.м, жилою площею 27.7 кв.м, у будинку №104 по вулиці Урицького в місті Маріуполі Донецької області в порядку спадкування за законом після чоловіка ОСОБА_3, померлого 18.10.2005 року та в порядку спадкування за заповітом після матері ОСОБА_4, померлої 27.08.2014 року.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування задовольнити

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2 право власності на 1/8 частку квартири №126, загальною площею 45,8 кв.м, жилою площею 27,7 кв.м, у будинку №104 по вулиці Урицького в місті Маріуполі Донецької області в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_3, померлого 18.10.2005 року.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.І. Скрипниченко