Справа №489/4215/14-ц 12.01.2016 12.01.2016
Провадження №22-ц/784/87/16
Справа № 489/4215/15-ц
Провадження № 22-ц/784/87/16 Головуючий першої інстанції: Спінчевська Н.А.
Категорія: 47 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

суддів: Кушнірової Т.Б.,

ОСОБА_2,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.

за участі: позивача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що їй на праві власності належить житловий будинок по вул. Нагірній, 79 в м. Миколаєві. 12 жовтня 2004 року нею було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку по вул. Нагірній, 79 у м. Миколаєві площею 570 кв.м. При оформленні нею права власності на дану земельну ділянку було отримано узгодження меж ділянки її сусідами, в тому числі ОСОБА_5 - власником будинку № 77 по вул. Нагірній в м. Миколаєві.

Посилаючись на те, що на теперішній час відповідачем було встановлено без погодження з нею на межі між земельними ділянками паркан, який захоплює її частину земельної ділянки, але добровільно перенести його, звільнивши незаконно захоплену в неї частину земельної ділянки відповідач відмовляється, просила суд визнати незаконним та скасувати рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність відповідачу земельної ділянки по вул. Нагірній, 77 в м. Миколаєві, визнати недійсним, виданий на підставі цього рішення державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована по вул. Нагірній, 77 у м. Миколаєві, усунути перешкоди в користуванні належною їй земельною ділянкою по вул. Нагірній, 79 в м. Миколаєві шляхом перенесення огорожі між земельними ділянками № 77 та № 79 по вул. Нагірній в м. Миколаєві.

В подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги в частині усунення перешкод та просила суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по вул. Нагірній, 79 в м. Миколаєві шляхом покладення на ОСОБА_5 обов'язку по демонтажу встановленої ним на земельній ділянці по вул. Нагірній, 79 у м. Миколаєві огорожі та перенесення цієї огорожі в бік земельної ділянки по вул. Нагірній, 77 у м. Миколаєві так, щоб вона була встановлена по прямій лінії на відстані 3 метри від житлового будинку літ. «А-1», що їй належить, у відповідності із схематичним планом, що міститься на стор.17 висновку експерта, складеного 29 липня 2015 р.

Ухвалою суду від 13 листопада 2015 р. провадження у справі в частині вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку закрито у звязку із відмовою ОСОБА_3 від цієї частини позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_5 подав до суду письмові заперечення, в яких посилався на те, що для встановлення меж його земельної ділянки на місцевості та закріплення їх межовими знаками у 2013 році була розроблена технічна документація, на підставі якої і було здійснено винесення меж його земельної ділянки на місцевості. Згідно цієї технічної документації межа його земельної ділянки з ділянкою позивача проходить по капітальному паркану та лінії споруд, що розташовані на його ділянці, а позивачка погодилася з таким місцерозташуванням межі та підписала акт винесення на місцевість меж земельної ділянки.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2015 р. в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, невідповідність його висновків вимогам матеріального та процесуального закону, дослідженим доказам, зокрема висновку судової експертизи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 серпня 1998 р. та договору купівлі-продажу від 01 липня 2003 р. позивач є власником житлового будинку по вул. Нагірній, 79 в м. Миколаєві, а на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серії МК № 096935, виданого на підставі рішення Миколаївської міської ради від 20 липня 2004 р. № 22/6, ОСОБА_3 також є власником земельної ділянки площею 570 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель по вул. Нагірній, 79 в м. Миколаєві.

Згідно цього правовстановлюючого документа довжина земельної ділянки позивача по фасадній частині становить 20,32 м, по правій межі (збоку № 81 по вул. Нагірній в м Миколаєві) 28,29 м, по тильній межі 20,43 м, а довжина ділянки в частині примикання земельної ділянки по вул. Нагірній, 77 в м. Миколаєві становить (по лівій межі) становить 27,66 м.

07 серпня 1998 р. ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу, який визнано дійсним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2005 р., купив у ОСОБА_6 житловий будинок по вул. Нагірній, 77 в м. Миколаєві. На підставі державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_7 належала земельна ділянка площею 582 кв.м по вул. Нагірній, 77 в м. Миколаєві. За відповідачем ОСОБА_5 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25 грудня 2013 р. зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 578 кв.м на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2013 р. за вказаною адресою. Проведенню державної реєстрації права власності на земельну ділянку за відповідачем передувало складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), відповідно до якої довжина земельної ділянки по фасадній частині становить 20,55 м, по правій межі (збоку № 79 по вул. Нагірній в м Миколаєві) 27,82 м, по тильній межі 20,43, по лівій межі (з боку № 75 по вул. Нагірній, в м. Миколаєві) 28,38.

В силу ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права та інтересу у спосіб, визначений законом.

Згідно із ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Способи захисту прав власником земельних ділянок визначені як ст. 16 ЦК України так і ст. 152 ЗК України.

Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи від 29 липня 2015 р. (далі Висновок експертизи) фактична загальна площа земельної ділянки по вул. Нагірній, 77 в м. Миколаєві становить 578 кв.м: довжина земельної ділянки по фасадній частині становить 20,55 м, по правій межі (збоку № 79 по вул. Нагірній в м Миколаєві) 27,82 м, по тильній межі 20,43, по лівій межі (з боку № 75 по вул. Нагірній, в м. Миколаєві) 28,38 м.

Таким чином як площа, так і лінійні розміри земельної ділянки, що належить відповідачу, відповідає даним, визначеним при державній реєстрації його права власності та технічній документації із землеустрою.

Що стосується земельної ділянки № 79 по вул. Нагірній в м. Миколаєві, її фактична площа становить 568 кв.м: довжина земельної ділянки по фасадній частині становить 19,90 м, по правій межі (збоку № 81 по вул. Нагірній в м Миколаєві) 28,29 м, по тильній межі 20,43 м, а довжина ділянки в частині примикання земельної ділянки по вул. Нагірній, 77 в м. Миколаєві становить (по лівій межі) 28 м.

Таким чином, розмір земельної ділянки, що належить позивачу, менший за розмір, зазначений у правовстановлюючому документі (державному акті), на 2 кв.м, а його довжина у фасадній частині менша на 0,4 м.

Уточнивши позовні вимоги, позивач посилалась на те, що огорожа, яка встановлена відповідачем, не відповідає межі між земельними ділянками № 77 та № 79 по вул. Нагірній, визначеній первинними планами відведення 1954 р. та технічній документації на земельну ділянку по вул. Нагірній, 79 у м. Миколаєві 2004 р., оскільки має проходити по прямій лінії з привязкою до житлового будинку літ. А-1, що належить позивачу, до межі суміжного землекористувача на відстані 3,0 м.

Як зазначено у Висновку експертизи для приведення межі суміжного землекористування згідно первинних планів відведення 1954 р. та технічної документації на земельну ділянку по вул. Нагірній, 79 у м. Миколаєві 2004 року її належить змістити на 0,40 м в бік земельної ділянки по вул. Нагірній, 77 в м. Миколаєві.

Між тим, що також зазначено у Висновку експертизи, таке призведе до зменшення земельної ділянки відповідача: як розміру по фасадній частині так і його площі, що не буде відповідати даним технічної інвентаризації 1954 р. щодо земельної ділянки № 77 по вул. Нагірній в м. Миколаєві та технічній документації, яка виготовлена під час реєстрації права власності відповідача у 2013 р.

У даному висновку експертизи також зазначено, що дані технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку ОСОБА_3, та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості ОСОБА_5 фіксують різне місце розташування межі суміжного землекористування між земельними ділянками №77 та № 79 по вул. Нагірній м. Миколаєві, що свідчить про існування певного накладання двох земельних ділянок відповідно до зареєстрованих правовстановлюючих документів.

За такого колегія суддів вбачає, що у звязку із встановленням того факту, що поновлення межі між земельними ділянками сторін відповідно до правовстановлюючих документів позивача призведе до порушення прав відповідача (зменшення розміру належній останньому на праві власності земельної ділянки) та не буде відповідати розробленій на його земельну ділянку технічній документації із землеустрою, суд обґрунтовано відмовив у позові.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених висновків.

Зокрема, твердження в апеляційній скарзі про те, що позивача ввели в оману при узгодженні меж під час виготовлення технічної документації із землеустрою відповідача та що вона не надавала згоду відповідачеві на встановленні огорожі, і він це зробив самовільно, не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки, як було зазначено, в обраний позивачем спосіб при існуванні зареєстрованого за відповідачем права на земельну ділянку в розмірах, які відповідають фактичному користуванню на день вирішення спору, не можливо захистити її права.

З урахуванням встановлених обставин щодо часткового накладання належних сторонам земельних ділянок, невідповідність правовстановлюючих документів та технічної документації із землеустрою позивача та відповідача один одному, тоді як ці документи є чинними і не були оспорені, висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову є обґрунтованим і колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: