Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/2606/15 Головуючий у 1 інстанції: Воробйов А.В.
Провадження № 22-ц/778/315/16 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором, що утворилась станом на 01.06.2015р. у сумі 102 206,90 доларів США та 137 654,86 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 59 169,47 доларів США, заборгованості за процентами за період з 03.06.2010р. по 01.06.2015р. у розмірі 43 037,43 доларів США, пені - 95 285,11 грн., штрафу за порушення обов'язків страхування - 36 375 грн., штрафу за порушенні обов'язку дострокового повернення кредиту - 5 994,75 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 102 206,90 доларів США та 137 654 гривень 86 копійок, у тому числі: заборгованість за сумою кредиту у розмірі 59 169 47 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 03.06.2010 року по 01.06.2015 року у розмірі 43 037,43 доларів США, пеня у розмірі 95285,11 гривень, штраф за порушення обов'язків страхування у розмірі 36375 гривень, штраф за порушення обов'язку дострокового повернення кредиту у розмірі 5994,75 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 219 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення суду ПАТ «ПУМБ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість в частині відмови в позові до ОСОБА_4, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції, скасувавши в оскаржуваній частині, та стягнути заборгованість в солідарному порядку з обох відповідачів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 червня 2008 року між ЗАТ "Перший Український Міжнародний банк", правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ „ПУМБ", тип якого змінено за рішенням зборів акціонерів (протокол № 53 від 22.04.09) згідно із Законом України «Про акціонерні товариства», та фізичною особою ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 6495368.

Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов'язався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 75 000 доларів США, а відповідач зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, визначені кредитним договором, але не пізніше 03.06.2011р. Відповідач зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, які встановлено графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, який визначено в додатку № 1 до кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 14,49% річних, а пунктом 3.1.2 визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються, виходячи з щоденного залишку заборгованості за кредитом, протягом всього строку користування кредитними коштами, починаючи з дня надання кредиту (включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за кредитом (не враховуючи цей день). Проценти розраховуються виходячи з 360 днів у році та нараховуються щоденно.

Позивач належним чином виконав свої договірні зобов'язання, передбачені кредитним договором, надавши своєчасно та в повному обсязі грошові кошти шляхом переказу суми кредиту з позичкового рахунку на картковий рахунок відповідача відповідно до п. 2.3.2 кредитного договору, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 450144634 від 03.06.2008р.

Відповідач ОСОБА_4 виступила поручителем відповідача ОСОБА_3, про що між нею та Банком був укладений відповідний договір поруки № 6501071 від 03.06.2008 року.

Згідно з п. 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки. Таким чином, відповідач ОСОБА_4 відповідає перед позивачем в тому ж обсязі, що й відповідач ОСОБА_3

Починаючи з 03.04.2009р. відповідач ОСОБА_3 припинив виконання зобов'язань за кредитним договором, та зазначена подія була кваліфікована позивачем як така, що передбачена пп.1 п. 3.5.7 кредитного договору, яка виявилась в затриманні сплати частини кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом на строк понад 1 (один) календарний місяць.

Виникнення несприятливої події згідно з п. 3.5.7 кредитного договору надало позивачу право вимагати у відповідача достроково повернути виданий йому кредит разом із розрахованими процентами, у зв'язку з чим позивачем 09.06.2009р. цінним листом направлена на адресу відповідача ОСОБА_3 вимога достроково повернути кредит та проценти за користування кредитом, яку повернуто без вручення адресату у зв'язку із закінченням строку зберігання.

Згідно з п. 3.5.8 кредитного договору відповідач зобов'язаний виконати пред'явлені йому позивачем вимоги в повному обсязі в строк не пізніше 30 календарних днів з дня її отримання.

Відповідно до п. 3.1 договору поруки 09.06.2009р. було направлено вимогу поручителю про усунення порушення кредитного договору та повернення всієї суми кредиту та процентів, але ця вимога також повернулась без вручення адресату через закінчення строку зберігання.

Отже, в порушення вимог п. 3.5.8 кредитного договору та п. 3.2 договору поруки відповідачі не виконали письмові вимоги позивача.

Станом на 05.09.2012р. прострочена заборгованість з урахуванням всіх її складових становила 89 586,50 дол. США та 137 654,86 грн.

Під час розгляду справи позивач подав заяву про зміну розміру заборгованості з урахуванням збільшення періоду нарахування процентів та їх часткового погашення за рахунок суми, отриманої від реалізації іпотечного майна, та остаточно просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 102 206,90 доларів США та 137 654 гривень 86 копійок, у тому числі заборгованість за сумою кредиту 59 169,47 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 03.06.2010р. по 01.06.2015р. у розмірі 43 037,43 доларів США, пеня - 95 285,11 грн., штраф за порушення обов'язків страхування 36 375 грн., штраф за порушенні обов'язку дострокового повернення кредиту - 5 994,75 грн.

Задовольняючи позов ПАТ «ПУМБ» частково та стягуючи всю заявлену позивачем суму заборгованості з позичальника ОСОБА_3, суд вважав доведеними вимоги позивача та розмір заборгованості за кредитним договором. Відмовляючи в позові щодо покладення солідарного обов»язку на поручителя ОСОБА_4 разом з позичальником, суд виходив із того, що порука у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України припинена, оскільки позивач не заявив вимогу до поручителя протягом шестимісячного строку, як того вимагає вказана норма закону.

В апеляційній скарзі ПАТ «ПУМБ» вказує, що висновки суду щодо припинення поруки є безпідставними та не відповідають вимогам ст.ст. 252, 559 ч. 4 ЦК України, а саме, визначення сторонами строку дії договору поруки певною подією - повним виконанням зобов»язань за кредитним договором, на думку позивача, виключає можливість застосування ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Дослідивши вказані доводи апеляційної скарги, колегія вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно з пунктом 3.1, 3.2 договору поруки зобов»язання поручителя щодо дострокового погашення боргових зобов»язань в цілому настає з дати відправлення банком на його адресу відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 3 днів з дня одержання відповідної вимоги ( а.с.31-зворот).

За положеннями частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя.

Згідно з викладеною в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014р. у справі № 6-53цс14, правовою позицією щодо застосування ч. 4 ст. 559 ЦК України, визнано, що з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов»язань застосоване в другому реченні частини 4 статті 559 ЦК України словосполучення «пред»явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред»явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Так, у справі, яка переглядається, договір поруки від 03 червня 2008р. з ОСОБА_4 діє до настання такої події - повного виконання боргових зобов»язань за кредитним договором.

Згіно з пунктом 6.1 договору порука припиняється з припиненням зобов»зання.

Отже, в договорі поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється. Відтак, у цьому випадку діє положення щодо пред»явлення позову до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов»язання борж-

ником.

З розрахунку вбачається, що ОСОБА_3 здійснив останній платіж 03.04.2009р. Більше платежів позичальник не здійснював, у зв»язку з чим банком було прийнято рішення про дострокове повернення кредиту, про що 09.06.2009р. як позичальнику, так і поручителю були направлені письмові вимоги, які не були ними отримані, а відтак не виконані ( а.с. 28-33).

Тому, пред»явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов»язання і був зобов»язаний пред»явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Спрямувавши 09.06.2009р. ОСОБА_4 вимогу про дострокове погашення кредиту, банк повинен був пред»явити позов до поручителя протягом шести місяців від спливу дати, встановленої для виконання вимоги.

Також за умовами кредитного договору строк остаточного повернення кредиту та нарахованих відсотків настає 03.06.2011р., що передбачено пунктом 1.4 кредитного договору.

Але з позовом до поручителя як солідарного боржника позивач звернувся до суду 26.09.2012р., тобто з пропуском шестимісячного строку як від дня прийняття рішення про дострокове повернення кредиту, так і від дня настання строку виконання договору з повернення кредиту.

Вказані обставини свідчать про те, що у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука ОСОБА_4 по зобов»язаннях ОСОБА_3 припинилась, що є підставою для відмови в позові, заявленому до поручителя.

Відповідна правова позиція щодо застосування ч. 4 ст. 559 ЦК України викладена в постановах Верховного Суду України від 21 січня 2015р. та від 17 вересня 2014р., яку слід обов»язково враховувати при розгляді справ судами за відповідними правовідносинами, які регулюються цією нормою матеріального права.

Беручи до уваги все вищевикладене, колегія вважає, що судом правильно вирішено спір відносно поручителя, тому підстав для задоволення апеляційної скарги Банку не вбачається, у зв»язку з чим у відповідності до вимог ст.. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити із залишенням без змін рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: