Справа №366/3177/15-ц
Пр. №2/366/30/16
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
12 січня 2016 року суддя Іванківського районного суду Київської області Тетервак Н.А., розглянувши в смт. Іванків, в порядку ст. 197 ЦПК України, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,
В С Т А Н О В И Л А:
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно.
Позивачка посилається на те, що 27 березня 2011 року помер її чоловік,ОСОБА_4. Після чоловіка залишилася спадщина у вигляді речей домашнього вжитку, частки у праві спільної сумісної власності на квартину за адресою АДРЕСА_1 та 1/3 частина земельної ділянки площею 4,8009 га та площею 2,6264 га, які розташовані на території Залишанської сільської ради Поліського району Київської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Після смерті чоловіка вона прийняла спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час його смерті та звернулася в відповідною заявою до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори. Їх діти:Коваль ОСОБА_5 та ОСОБА_3, відповідачі по справі, відмовилися від спадщини на її користь.
11.11. 2015 року вона звернулася в нотаріальну контору за одержанням свідоцтва про право на спадщину за законом, проте, у видачі свідоцтва про право на 1/3 частину земельних ділянок площею 4,8009 га та 2,6264 га, які належали спадкодавцю ОСОБА_4 та розташовані на території Залишанської сільської ради Поліського району Київської області,їй відмовили у зв»язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на дане майно.
Частку у праві спільної сумісної власності на зазначені земельні ділянки чоловік успадкував після смерті своєї матері,ОСОБА_6, яка померла 13.10. 2009 року і була власником цих ділянок на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ№246882. Право власності чоловіка на вказане майно визнано рішенням Іванківського районного суду від 15.09. 2010 року,але не зареєстроване органом державної реєстрації речових прав.
Вона вважає, що має право на 1/3 частину земельних ділянок площею 4,8009 га та 2,6264 га, які розташовані на території Залишанської сільської ради Поліського району Київської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно,що залишилося після її чоловіка, ОСОБА_4, а саме: на 1/3 частину земельних ділянок площею 4,8009 га та 2,6264 га,розташованих на території Залишанської сільської ради Поліського району Київської області,призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯГ№ 246882.
У судове засідання сторони не зявилися.
Позивачка подала до суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглядати справу без її участі.
Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 двічі в судове засідання не з»явилися.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи,яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців).
З копії свідоцтва про смерть серії І-БК№ 201714 слідує,що ОСОБА_4 помер 27 березня 2011 року в місті Києві.
Отже, після ОСОБА_4 відкрилася спадщина.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають право особи,визначені в заповіті.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається,що ОСОБА_4 заповіту не залишив.
З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-БК № 381485 слідує,що ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_2 уклали шлюб, який було зареєстровано 17 липня 1982 року в Залишанській сільській раді Поліського району, актовий запис №4. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини - ОСОБА_4.
Отже, ОСОБА_1, як дружина спадкодавця, має право на спадщину як спадкоємець першої черги.
Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
З постанови державного нотаріуса Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 про відмову у вчиненні нотаріальної дії №3455/02-31 від 11 листопада 2015 року слідує,що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки,що розташована на території Залишанської сільської ради Поліського району Київської області,що належала ОСОБА_4, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезгадані ділянки.
Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 246882 слідує, що ОСОБА_6, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3,на підставі рішення Поліської РДА №19 від 01.02. 2006 року є власником земельної ділянки площею 7,4273 га. Земельна ділянка розташована:Київська область,Поліський район, Залишанська сільська рада. Цільове призначення- ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт видано 23.05.2006 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності за №90.
З рішення Іванківського районного суду Київської області від 15 вересня 2010 року(справа № 2-1300/2009) слідує,що за ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано право власності в рівних частинах: на домоволодіння по вул. Гагаріна,43 в селі Залишани Поліського району Київської області, що зареєстроване на ім.»я ОСОБА_6 та на земельну ділянку відповідно до втраченого Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ№ 246882, на ім»я ОСОБА_6, яка померла 10 жовтня 2009 року.
Отже,згідно рішення Іванківського районного суду від 15 вересня 2010 року право на спірну земельну ділянку також набули ОСОБА_10 та ОСОБА_11.
Відповідно до ст. 1299 Цивільного кодексу України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов»язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють реєстрацію нерухомого майна( ст. 182 цього Кодексу).
Право власності на нерухоме майно у спадкоємця виникає з моменту державної реєстрації цього майна.
Як слідує з позовної заяви, спадкодавець ОСОБА_4, який згідно рішення суду набув право на частину земельної ділянки як спадкоємець ОСОБА_6, за життя право власності на частину даної земельної ділянки не оформив(не зареєстрував), тобто,не отримав на своє ім»я правовстановлюючий документ, який згідно закону вимагався на час набуття права на нерухоме майно .
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.
Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).
Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК).
Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.
Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК.
Враховуючи те, що спадкодавець ОСОБА_4 набув майнове право на земельну ділянку, оскільки за його життя було прийнято рішення компетентним органом районним судом,- про визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно, однак не набув права власності в розумінні ст. 135 Земельного кодексу України, оскільки не отримав державний акт та не провів його державної реєстрації, то, відповідно, і спадкоємець - позивач у справі - набула лише майнове право в порядку спадкування на дану земельну ділянку.
За таких обставин суд вважає,що позивачка набула в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 27.03. 2011 року право на отримання на своє ім'я витягу з Державного земельного кадастру та свідоцтва про право власності.
Отже, позов слід задовольнити частково.
Судові витрати залишити за позивачкою.
На підставі наведеного ст.ст. 392,1216-1223,1225,1233,1268 Цивільного кодексу України , ст.ст.81,116,131 Земельного кодексу України (у редакції 2001р.), керуючись ст.ст. 27,31,121 Цивільного процесуального кодексу України, постанови №7 від 16 квітня 2004 року( з наст.змін.) Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» , керуючись ст. ст. 10 , 60, 88, 174,197, 208-215 ЦПК України, ст. 4 Закону України Про судовий збір, - суд
Позов задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1, 26.02. ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер -НОМЕР_1) в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка, ОСОБА_4, який помер 27 березня 2011 року, право на отримання на своє ім'я витягу з Державного земельного кадастру та свідоцтва про право власності:
В решті позовних вимог-відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів,з дня одержання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на оскарження, а в разі подачі апеляції, після прийняття рішення Апеляційним судом Київської області.

Суддя: