АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/1063/15-ц Номер провадження 22-ц/786/391/16Головуючий у 1-й інстанції Оксенюк М. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Чічіля В.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 01 грудня 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вказаним позовом та просило стягнути зі ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №б/н від 22 серпня 2008 року у загальному розмірі 11 680,59 грн. та судові витрати у розмірі 1218 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 22.08.2008 року з відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній та отримав кредит у розмірі 250,00 грн. вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом.

Внаслідок невиконання взятих на себе договірних зобовязань з боку відплвідача станом на 30.09.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 11 680,59 грн., яка складається із заборгованість за кредитом у розмірі 1 621,25 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 6 938,62 грн., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 2 326,41 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 544,31 грн.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 01 грудня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_2, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 1 621,25 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 6 938,62 грн., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 250 грн., а всього в розмірі 8209,87 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ПАТ КБ «ПриватБанк», просило змінити його, задовольнивши їх позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме безпідставне зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з боржника.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 22.08.2008 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір згідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 250,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

П. 8.6 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь якому із грошового зобовязань передбачених справжнім договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Відповідно ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до розрахунку суми заборгованості, яка була надана банком, станом на 30.09.2015 року за відповідачем лічиться заборгованість за кредитом у розмірі 1 621,25 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 6 938,62 грн., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 2 326,41 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 544,31 грн., а всього 11680, 59 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з того, що розмір пені за договором підлягає зменшенню, а штраф не підлягає стягненню з огляду на неможливість подвійного стягнення за одне й те саме порушення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки вони узгоджуються з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та інших обставин, які мають істотне значення.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, частина 3 статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 3 статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі щодо розміру тіла кредиту не спростовують того, що нарахована за договором пеня у розмірі 2 326,41 грн. у двічі перевищує розмір заборгованості за кредитом та значно перевищує первісну суму тіла кредиту у 250 грн.

За таких обставин, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність зменшення розміру пені за кредитним договором.

Окрім того, обгрутнтованим є висновок суду про неможливість стягнення зі ОСОБА_2 нарахованих банком штрафів.

Так, відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Отже, позивач фактично ставить питання про притягнення боржника до цивільно-правової відповідальності у вигляді подвійного стягнення неустойки за одне й те саме порушення прострочення повернення кредитних коштів.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді О.Ю. Кузнєцова

ОСОБА_3

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: