Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання матері дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 14 грудня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця та стягувати їх починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 1 500 грн. щомісяця до досягнення сином ОСОБА_3 трирічного віку. Позивач у своєму позові посилається на те що, з 01 травня 2012 року вона проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. 03 липня 2013 року у них народився син ОСОБА_4. Сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач відмовляється добровільно надати кошти на утримання сина та утримання позивача, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. В судовому засіданні уточнили свої позовні вимоги та просили стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1 000 грн. щомісяця та на утримання позивача на розсуд суду.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні не заперечували проти стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, але не погодилися із сумою, яка підлягає стягненню. Відповідач не заперечував проти стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 750 грн. щомісяця та 1/6 частини на утримання матері дитини.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як встановлено в судовому засіданні, з 01 травня 2012 року сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. 03 липня 2013 року у них народився син ОСОБА_4 /а.с.10/

Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку та отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частиною 2 ст. 91 СК України встановлено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2-ч.4 ст. 84 та ст. ст. 86 і 88 цього Кодексу.

Враховуючи, те що відповідач має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку, відповідно до вимог ст. 184 СК України, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, на користь його матері ОСОБА_1, в розмірі 750 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Враховуючи вимоги ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягувати аліменти на утримання дитини з відповідача на користь позивача з 14 грудня 2015 року.

На підставі п.7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та матері дитини в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню частково.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212- 215-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання матері дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (інд. номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь матері ОСОБА_1 в розмірі 750 грн. щомісячно до досягнення ОСОБА_4 повноліття, починаючи стягнення з 14 грудня 2015 року.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягувати з ОСОБА_2 (інд. номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, трьох років, тобто до 03 липня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (інд. номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір в розмірі 487, 20 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Демидова