РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді Загороднюка В.І.,

при секретарі Міневич Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання частково недійсною угоди, укладеної під впливом помилки, визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки та згідно уточненої позовної заяви від 28.08.2015 р. просить визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 05 листопада 1996 року, в частині придбання ОСОБА_4 1/2 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2; визнати право власності повністю на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, за ОСОБА_1.

(а.с. 35 - 38)

При цьому посилається на те, що він є інвалідом 3-ї групи з дитинства - глухонімим. Зі своєю матір'ю ОСОБА_2 він проживав за адресою: м Одеса, АДРЕСА_3. Вказану квартиру вони з матірю отримали від ОПО «Електрик» глухонімих. Після одруження його матері 20.10.1987 року, з ОСОБА_5, останній став проживати разом з нами у квартирі за адресою: м Одеса, АДРЕСА_3.

З початку 1994 року він став займатися підприємницькою діяльністю, де заробляв чималі гроші. Наприкінці 1996 року в процесі здійснення підприємницької діяльності, він заробив достатньо коштів для придбання собі особисто окремої квартири, для того, щоб проживати окремо від своєї матері і вітчима, з яким були неприязні стосунки.

У жовтні 1996 року одне з агентств нерухомості, до яких він звертався, запропонувало йому квартиру, яку він вирішив придбати. Він домовився з продавцями квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4, про остаточну ціну, а потім пішов до нотаріуса де домовився про день коли можна буде оформити договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири.

05.11.1996 коли він повинен був йти до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу квартири, його мати, побоюючись того, що його можуть ошукати, пішла до нотаріуса разом з ним. Приватний нотаріус ОСОБА_3 перекладача для оформлення та роз'яснення йому умов договору купівлі-продажу не викликала та він фактично не розумів, що квартиру, куплену за його гроші, нотаріус оформила на нього та матір в рівних частинах. Тільки через кілька років, він дізнався, що фактично квартира була оформлена на нього та матір в рівних частинах, хоча квартира купувалася тільки за його особисті гроші. Коли він став з'ясовувати чому це так сталося, мати йому пояснила, що їй порадила зробити так нотаріус ОСОБА_3, побоюючись того, що він, як молодий хлопець, може згодом продати цю квартиру шахраям.

Мати без жодного протиріччя погодилася переоформити свою 1/2 частину квартири на нього. 17.11.2004 р. на підставі договору дарування мати подарувала йому належну їй 1/2 частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 і з цього часу вся квартира стала належати йому, так як вона фактично була придбана виключно за його кошти.

При укладенні договору купівлі-продажу нотаріус йому не надала інформацію про те, що вона сказала його матері, що буде краще, якщо оформити договір купівлі-продажу квартири в рівних частках на нього та на матір. Позбавлений такої інформації, він не міг реально оцінити наслідки і, отже, помилявся щодо того, що вважав, що квартира, що купується ним за договором купівлі-продажу за його кошти, не буде його особистою приватною власністю. Якби йому було відомо при укладенні договору купівлі-продажу про те, що він не буде одноосібним власником, то подібну угоду він не став би укладати.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про те, що позов визнає та просить розглянути справу за її відсутністю.

Третя особа в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином, причина неявки суду не відома.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.08.1995 року між з Товарно-виробничою фірмою «Отрада» та ОСОБА_1 було укладено договір про спільну діяльність, відповідно до п. 1 Договору ТВФ «Отрада» надає можливість ОСОБА_1 реалізовувати товари на промринку.

(а.с. 10)

Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордеру ОСОБА_1 у 1996 р. здійснював оплату за оренду контейнера та охорону різним підприємствам, з якими він співпрацював.

(а.с. 8 - 9)

05 листопада 1996 року між ОСОБА_6, ОСОБА_7, що діє від свого імені та від імені ОСОБА_8 з однієї сторони та ОСОБА_1, ОСОБА_9 було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна, відповідно до якого ОСОБА_1, ОСОБА_9 придбали в рівних частках кожний квартиру АДРЕСА_5 корп. 1 в м.Одесі, яка складається з двох житлових кімнат житловою площею 23,2 кв.м. та підсобних приміщень, загальна площа квартири 37,9 кв.м. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 8530.

(а.с. 12)

Згідно договору дарування від 17.11.2004 року ОСОБА_9 подарувала, а ОСОБА_1 прийняв в дар 1/2 частину квартири АДРЕСА_6, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 37,9 кв.м. у тому числі житловою 23,2 кв.м. Договір було посвідчено державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 та зареєстровано в реєстрі за № 7-3522.

(а.с. 13)

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін.

Отже, укладаючи спірний договір купівлі-продажу, позивач помилявся щодо обставин, які мають істотне значення, а саме вважав себе одноосібним власником квартири розташованої за адресою: м.Одеса, вул. Каманіна буд.14/1, кв.3.

Таким чином, слід визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_7 від 05 листопада 1996 року, в частині придбання ОСОБА_4 1/2 частини квартири розташованої за адресою: м.Одеса, вул. Каманіна буд.14/1, кв.3 та визнати право власності повністю на вказану квартиру за ОСОБА_1

На підставі вищевказаного, керуючись, ст. 203, 215, 229 ЦК України, ст.ст.213-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_7 від 05 листопада 1996 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 8530, в частині придбання ОСОБА_4 1/2 частини квартири розташованої за адресою: м.Одеса, вул. Каманіна буд.14/1, кв.3.

Визнати право власності повністю на квартиру, розташовану за адресою: м.Одеса, вул. Каманіна буд.14/1, кв.3, за ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

19 січня 2016 року