Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/194/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

06.01.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Карпенка О.Л.,

суддів Гайсюка О.В., Голованя А.М.,

за участю секретаря Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_3 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 жовтня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою на дії та постанову державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 16 січня 2015 року про відкриття виконавчого провадження в частині накладення арешту та заборони на відчуження належного їй нерухомого майна.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 жовтня 2015 року відмовлено у прийнятті скарги.

Не погоджуючись з ухвалою, заявник оскаржила її в апеляційному порядку і просила скасувати ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд ухилився від розгляду скарги. Судове рішення, на підставі якого видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 10000 грн. відшкодування завданої нею моральної шкоди, ухвалене в порядку цивільною юрисдикції, а відтак скарга на дії та рішення державного виконавця підлягає розгляду за правилами ЦПК України. Оскаржувана ухвала постановлена всупереч розясненням, наданим Пленумом Вищого адміністративного суду України у п. 2 постанови від 13 грудня 2010 року № 3.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та уточнила, що виконавчий лист видано судом на виконання ухваленого відносно неї вироку в частині вирішення цивільного позову.

Представник заявника ОСОБА_4 також підтримав доводи апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 16 січня 2015 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 404/5604/14-к, виданого 3 грудня 2014 року Кіровським районним судом м. Кіровограда на виконання вироку цього ж суду від 27 жовтня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 10000 грн., відкрито виконавче провадження та накладено арешт на все майно, що належить божнику ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення: 10000 грн.

Вищевказаний виконавчий лист видано на виконання вироку суду в частині часткового задоволеного цивільного позову, вирішеного під час розгляду кримінального провадження.

Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спір з приводу законності дій державного виконавця не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Компетенцію судів загальної юрисдикції щодо розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби визначено ст. 383 ЦПК України.

За нормою цієї статті Кодексу сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно розяснень, наданих у п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», оскільки судове рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалюється не за нормами ЦПК, які лише субсидіарно можуть бути застосовані при його розгляді, а його примусове виконання здійснює державна виконавча служба, то оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, встановивши, що заявник звернулася зі скаргою на дії і рішення державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого не відповідно до ЦПК України, суд першої інстанції дійшов правильного і обґрунтованого рішення, що така справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Правова позиція суду відповідає також і судовій практиці судів адміністративної юрисдикції, яка викладена у п. 2, 8 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» відповідно до якої суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Судам слід ураховувати, що статтею 409 Кримінально-процесуального кодексу України (1960 року суд) визначено суд, що вирішує питання, повязані з виконанням вироку в частині, примусове виконання якої здійснює державна виконавча служба (рішень щодо стягнення у вигляді штрафу, конфіскації майна тощо), проте не встановлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні вироків, у тому числі тих, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальних справах, тому відповідно до статті 181 КАС України такі справи підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства (п. 8 Постанови).

Вирішення питань щодо виконання вироку нині регламентується ст. 537 КПК України (2012 року), але і цим Кодексом, які і КПК 1960 року, не встановлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні вироків.

Так, як суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з додержанням вимог закону, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: