Справа № 140/1212/15-ц Провадження № 22-ц/772/64/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39 Доповідач Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Голови :ОСОБА_2

Суддів: Ковальчука О.В., Медяного В.М.

при секретарі : Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 03.11.2015 р. по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року в Немирівський районний суд звернувся ОСОБА_4 з позовом про усунення від права на спадкування. В своїй позовній заяві він вказав, що 12.04.2015 р. померла його мати ОСОБА_5, яка постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із частини житлового будинку з відповідно часткою господарчих будівель, що розташований по вул.. Жовтнева, 33 в с. Чуків, Немирівського р-ну. Спадкоємцями за законом на майно спадкодавця є позивач та онука спадкодавця ОСОБА_3, донька його рідного брата ОСОБА_6 померлого 31.10.2008 р., інших спадкоємців не має. Його мати станні два роки вона дуже важко хворіла, онкозахворювання, З 01.03.2015 року вона взагалі не пересувалась самостійно, постійно лежала, потребувала постійного догляду. Він не зміг приїхати та доглянути матір особисто, так як сам має втрату працездатності на 30 % відсотків, в зв'язку із травматичною ампутацією лівої руки, тому фізично не був у змозі доглянути її самостійно. В зв'язку із чим він домовився із своєю родичкою ОСОБА_7, яка за плату здійснювала догляд за його матір'ю, готувала її їжу, прала, купувала ліки, обходила хвору. За період хвороби матері, відповідачка жодного разу не приїхала до неї, не надала жодної допомоги, про здоров'я хворої вона дізнавалась лише від сусідів, не виявила бажання допомогти хворій. За життя, ОСОБА_5 чим могла допомагала онуці ОСОБА_3, а коли захворіла і сама стала потребувати допомоги онука навіть не згадала за рідну бабусю. Відповідачка не приїхала на похорон, не надала жодної посильної допомоги по організації похорон. Позивач самостійно оплатив поховання та поминальні обіди. Одразу після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_3 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. У звязку з викладеним, просить усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 03.11.2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду як незаконне, постановлене з порушенням норм матеріального права та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову

Колегія суддів, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги, суд вказав, що ОСОБА_3 не надавала ОСОБА_5 допомоги, не цікавилась її здоров"ям, не приймала участі у її похованні.

Однак, з таким висновком суду не можна погодитись з огляду на анаступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, підлягає з'ясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

У ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

У порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув; доводів сторін як на підтвердження, так і на заперечення позову належним чином не перевірив; не встановив фактичних обставин та не зазначив про наявність сукупності обставин, які б давали підставу для задоволення позову, а саме умисного ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба у допомозі саме цієї особи.

Висновки суду про те, що є правові підстави для усунення ОСОБА_3 від права на спадкування не підтверджуються належними й допустимими доказами (ст. ст. 57-59 ЦПК України).

Суд не звернув уваги на встановлені фактичні обставини про те, що за життя ОСОБА_5 хоча і хворіла, однак не була в безпорадному стані, оскільки доглядалась іншою особою.

ОСОБА_3 не могла надавати посильну допомогу ОСОБА_5 з обєктивних причин, а не умисно ухилялась від надання такої допомоги.

Аналіз норм законодавства дає підстави вважати, що лише спадкоємці конкретного спадкодавця, за наявності певних обставин мають право усунути один одного від права на спадкування за законом з підстав визначених ст. 1224 ЦК України.

Зважаючи на викладене колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є слушними, в звязку з чим вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції та відповідно до статті 309 ЦПК України ухвалити нове рішення про відмову у позові.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316,317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 03.11.2015 року скасувати і ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 606,32 грн. (шістсот шість гривень 32 коп.) судового збору та 3500 грн. (три тисячі п"ятсот гривень) витрат на правову допомогу.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Голова :

Судді: