Провадження № 6/185/14/16
У Х В А Л А

11 січня 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Волошиної К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу заявою ОСОБА_1 про поновлення строку пред'явлення виконавчих листів до виконання, виданих у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

До суду звернулась ОСОБА_1 з заявою про поновлення строку предявлення до виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди, моральної шкоди, судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона не знала про необхідність своєчасного звернення з виконавчими листами до виконавчої служби.

У судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснила, що єдиною причиною, чому вона пропустила строк звернення до виконання виконавчих листів це те, що вона не знала, що їх треба предявити до виконання протягом року з дня повернення. Інших причин пропуску строку звернення виконавчих документів до виконання ОСОБА_1 суду не повідомила.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч.2 ст. 371 ЦПК України їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Вислухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заява задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст.371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі листи та інші судові документи можуть бути предявлені до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Згідно ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Судом встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.09.2007р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди було задоволено, стягнуто з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду, моральну шкоду та судові витрати.

На виконання зазначеного рішення суду 08.10.2007р. позивач отримала шість виконавчих листів про що свідчить відповідна розписка позивача.

З наданих оригіналів виконавчих листів про стягнення коштів з ОСОБА_2 вбачається, що виконавчі листи неодноразово предявлялися до виконання, але поверталися позивачу без виконання. Останній раз виконавчі листи у відповідності до постанов державного виконавця від 25.11.2014р. були повернуті позивачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю у боржника ОСОБА_2 майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу /а.с. 2-10/.

З наданих позивачем постанов державного виконавця про повернення виконавчих документів стягувачеві від 25.11.2014р. вбачається, що у резолютивній частині усіх трьох постанов містить розяснення, що виконавчі документи може бути повторно предявлено для виконання в строк до 25.11.2015р.

З пояснень заявника та наданого нею поштового конверта вбачається, що вона отримала постанови державного виконавця про повернення виконавчих документів стягувачеві від 25.11.2014р. у січні 2015 року, тобто за 10 місяців до закінчення строку повторного предявлення виконавчих листів до виконання. Отже, у заявника було достатньо часу для повторного предявлення виконавчих листів до виконання.

Єдиною причиною пропуску строку предявлення виконавчих листів до виконання ОСОБА_1 зазначає те, що вона не була обізнана про необхідність предявлення їх до виконання протягом певного строку. Проте, суд не може визнати зазначену причину поважною, оскільки після отримання постанов про повернення виконавчих документів стягувачеві, вона достеменно знала, що їх можна предявити до 25.11.2015р., що вона не зробила.

Поважними є причини пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій у даній справи. Ці причини повинні бути об'єктивними та не носити ознак суб'єктивного судження щодо зазначених обставин. Проте, інших причин пропуску строку предявлення виконавчих листів до виконання ОСОБА_1 суду не зазначила.

За таких обставин, враховуючи, що заявником не надано доказів про наявність поважних причин пропуску строку предявлення виконавчих листів до виконання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. 209, 293, 371 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку пред'явлення виконавчих листів до виконання, виданих у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М. М. Перекопський