Справа № 653/3680/15-ц
Провадження № 2/653/99/16
РІШЕННЯ

іменем України

12.01.2016 року Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Венглєвської Н.Б.,

секретаря Мустафаєва Ф.А.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Генічеськ справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка ОСОБА_2 - ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина, до якої зокрема ввійшов житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1. ОСОБА_2, відповідно до ст.. 1266 ЦК України, будучи спадкоємцем за правом представлення, має намір успадкувати частку майна, що належала б її матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак, як вказує позивач, оскільки ОСОБА_2 не знала про смерть своєї тітки, то не мала можливості у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також вказує, що через проведення антитерористичної операції на сході України, також не мала можливості вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. На даний час звернулася до нотаріуса із відповідною заявою та листом від 13.11.2015 року їй було роз'яснено необхідність звернення до суду із відповідною заявою.

Вважає, що строк для прийняття спадщини ОСОБА_2 пропустила з поважної причини, просить визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадкового майна.

В судовому засіданні ОСОБА_1. вимоги викладені у позові підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у позові. Просить суд позов задовольнити.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги, викладені у позовній заяві підтримала повністю, суду пояснила, що померла ОСОБА_4 була її рідною тіткою, так як її матір являлася рідною сестрою померлої. Вказує, що проживає в м. Маріуполь Донецької області, раніше приїздила на відпочинок до тітки. Останній раз відпочивала у тітки у вересня 2013 року. Потім спілкувалася з померлою по телефону та останній раз розмовляла з померлою по телефону в травні 2014 року. Про смерть ОСОБА_4 дізналася лише в січні 2015 року та на даний час їй стало відомо, що спадщину після смерті тітки прийняла дочка двоюрідної сестри померлої та відповідач по справі ОСОБА_3 Вважає, що оскільки про смерть тітки їй не було відомо, через неприязні відносини з іншими родичами, які їй не повідомили про смерть ОСОБА_4, то строк на подання заяви про прийняття спадщини пропустила з поважної причини, а тому просить суд визначити їй додатковий строк у три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подачі такої заяви.

Відповідач, ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 не визнала та пояснила, що проживала з померлою в м. Генічеську Херсонської області тільки на різних вулицях, вона проживала по АДРЕСА_2, а тітка ОСОБА_4 по АДРЕСА_1. ЇЇ матір та вона спілкувалися з ОСОБА_4 та підтримували родинні відносини. По проханню ОСОБА_4, оскільки вона проживала одна, допомагали їй, іноді провідували її, однак це не було часто. Коли ОСОБА_4 захворіла та померла, нею було здійснено її поховання, оскільки інші родичі не відгукнулися. Позивачку вона знає з дитинства, як свою родичку, однак тривалий час її не бачила. Дійсно після смерті ОСОБА_4 прийняла спадщину, що відкрилася внаслідок її смерті, при цьому вказує, що обставини, на які посилається ОСОБА_2, як на причину пропуску строку звернення до нотаріальної контори є необґрунтованими та не можуть бути визнані судом поважними, оскільки не знання про смерть спадкодавця не носить поважний характер пропуску строку звернення до нотаріальної контори. Також вказує, що твердження ОСОБА_2 про те, що однією з причин пропуску є проведення антитерористичної операції на сході України також є необґрунтованим, оскільки дані твердження не підтверджені належними доказами, а загальновідомою є інформація, що м. Маріуполь Донецької області зоною проведення АТО не являлося та постійно перебувало під контролем України, та органи державної влади постійно працювали в штатному режимі, а отже ОСОБА_2 мала можливість звернутися до нотаріуса із відповідною заявою, зокрема шляхом надсилання такої заяви поштою. Крім того вказує, що при зверненні до нотаріуса нею було повідомлено про наявність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4, зокрема ОСОБА_2 та нотаріусом вживалися відповідні заходи, щодо розшуку позивача, однак позитивних наслідків це не дало, та вона одноособово прийняла спадщину.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що проживає по АДРЕСА_3 в спільному дворі з будинком в якому проживала померла ОСОБА_4 Їй відомо, що на протязі 2012, 2103, та 2014 років ОСОБА_4 телефонувала ОСОБА_2, разом з тим, як часто остання дзвонила померлій їй не відомо. Вказує, що телефон на протязі цього часу не змінювався та завжди працював.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що була сусідкою померлою ОСОБА_4 Знала, що померла на протязі тривалого часу проживала одна. Зі слів ОСОБА_6 їй відомо, що іноді їй дзвонила ОСОБА_2, однак її вона ніколи не бачила та їй не відомо, чи приїздила остання до померлої.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що є чоловіком ОСОБА_3 та йому відомо, що його дружина та померла мали родинні стосунки. Вказує, що інколи допомагали померлій по господарству, а після її смерті допомагали з похованням. Після спливу шести місяців зв'язувалися з сестрою померлої в Казахстані з приводу спадщини, та про місцезнаходження інших спадкоємців їм відомо не було.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача за довіреністю ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, а також свідків встановив слідуючі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, №1.

Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1.

Як вбачається з наданих позивачем документів, зокрема свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу та відповідних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, ОСОБА_2 є рідною дочкою ОСОБА_5, яка в свою чергу є рідною сестрою ОСОБА_4 та відповідно до ст.. 1262 ЦК України спадкоємцем за правом представлення та мала б успадкувати після смерті ОСОБА_4, ту частину майна, що належала б її матері на день смерті, якби вона була живою.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

При зверненні до нотаріальної контори щодо можливості прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, нотаріусом листом від 13.11.2015 року за №1862/02-14 було повідомлено позивача про те, що нею пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини, встановлений ст.. 1270 ЦК України та рекомендовано звернутися до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Норми ст. 1272 ЦК щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК.

Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з позовної заяви, основною причиною пропуску встановленого законом строку подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_2 вказує те, що їй не було відомо про смерть спадкодавця та про таку вона дізналася лише в січні 2015 року. Разом з тим, відповідно до абз. 6 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Крім того ще однією підставою пропуску строку звернення до нотаріуса ОСОБА_2 вказує те, що проживає в м. Маріуполь Донецької області та у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на сході України не мала можливості вчасно скористатися своїм правом щодо звернення до нотаріуса із відповідною заявою, оскільки в місті була зруйнована інфраструктура, відсутнє світло та зв'язок. Також вказує, що через активні бойові дії в місті не мала можливості виїхати з міста та провідати свою тітку, а також приїхати на поховання останньої.

Однак суд критично сприймає вказані пояснення позивача, оскільки останньою не надано будь яких підтверджуючих документів щодо проведення за місцем її проживання будь яких військових дій, натомість нею надана довідка, що вона з чоловіком проживає з 2013 року за межами м. Маріуполь на належній їм дачній ділянці на території Новоазовського району. Крім того слід зазначити, що нею також не надано належних доказів щодо відсутності поштового та телефонного зв'язку за місцем проживання, що в свою чергу позбавила її можливості вчасно звернутися до нотаріуса за допомогою поштового відправлення відповідно заяви.

Крім того судом критично сприймаються покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, щодо тісного підтримання зв'язку позивачки з померлою, оскільки судом встановлено що на протязі року остання не вчиняла будь яких дій щодо спілкування зі спадкодавцем, також суперечливим є те, що нею з 2013 року не було повідомлено про своє місце проживання будь яких осіб, зокрема допитних свідків. Також слід вказати, що свідок ОСОБА_7 давала покази про відомі їй обставини спілкування померлої із позивачем лише зі слів свідка ОСОБА_6, яка в свою чергу не могла однозначно вказати суду про кількісне спілкування позивача з померлою, також не повідомила суду про причини неповідомлення позивача про смерть ОСОБА_4, що в сукупності з іншими встановленими обставинами по справі, дає суду підстави для відмови в задоволенні позову.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Враховуючи вимоги ст. 11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід

Дійшовши висновку про відмову у позові, суд вважає, що необізнаність про смерть спадкодавиці, як причина пропуску строку прийняття спадщини, на яку послалась позивачка, не може бути визнана поважною, оскільки сама по собі необізнаність про смерть спадкодавця без встановлення інших об'єктивних непереборних істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не носить поважного характеру.

Суд вважає, що об'єктивних та непереборних труднощів для своєчасного вирішення питання про прийняття спадщини у позивача ОСОБА_2 не було.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, ст.ст.1269,1270,1272 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини за законом на майно її тітки ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Генічеського районного суду Херсонської області.

Суддя: Н.Б. Венглєвська