У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз» про стягнення невиплаченої заробітної плати за час відпустки та середнього заробітку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 8 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що він з 2 січня 2007 року по 9 лютого 2010 року перебував у трудових відносинах з публічним акціонерним товариством «Концерн Галнафтогаз» (далі - ПАТ «Концерн Галнафтогаз»). З 17 вересня 2007 року по 30 вересня 2007 року позивачу надано частину основної щорічної відпустки тривалістю 14 календарних днів, проте оплата заробітної плати за час вказаної відпустки нарахована відповідачем не повному обсязі та з порушенням норм чинного законодавства. З урахуванням зменшення позовних вимог, просив стягнути невиплачену заробітну плату за частину основної щорічної відпустки тривалістю з 17 по 30 вересня 2007 року у розмірі 230 грн 30 коп.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 8 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку, з урахуванням ст. ст. 116, 117 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки нарахування заробітної плати за частину щорічної основної відпустки тривалістю 14 календарних днів здійснено відповідно до вимог чинного законодавства.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу, залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 8 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.П.Штелик