Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 317/3502/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Громова І.Б.
Провадження № 22-ц/778/591/16 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

Маловічко С.В.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 01 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Запорізької районної державної нотаріальної контори про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Запорізької районної державної нотаріальної контори про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді сертифіката на право на земельну частку (пай). Вона звернулась до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, однак їй було відмовлено в зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Враховуючи, що строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, оскільки знаходилась у Івано-Франківській області у зв»язку з доглядом за хворою тіткою, просила в позові визначити їй додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_4

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 01 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Однак апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4

ОСОБА_3 в межах шестимісячного строку не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

З матеріалів справи вбачається, що померлий ОСОБА_4 проживав за адресою: АДРЕСА_1, разом з ним на день смерті проживали: зять ОСОБА_6 та двоє онуків ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, мати яких померла до смерті батька ОСОБА_4 Отже, онуки є спадкоємцями померлого діда ОСОБА_4 за правом представлення.

ОСОБА_3 звернулась до Запорізької державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, але постановою від 20 березня 2015р. нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва, оскільки спадкоємиця на час смерті спадкодавця не проживала разом з ним та протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини не звернулась із заявою про прийняття спадщини.

Тому, посилаючись на те, що вона пропустила строк з поважних причин, а саме: тривалий час не проживала у Запорізькій області, оскільки з кінця серпня 2012р. по 10 березня 2013р. проживала у м. Калуші Івано-Франківської області у зв»язку із здійсненням догляду за хворою тіткою, просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Відмовляючи в задоволенні вказаного позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довела поважності причин пропуску шестимісячного строку, передбаченого законом для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Проте, вирішуючи цей позов, заявлений до Запорізької районної державної нотаріальної контори, суд не врахував наступних обставин.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Розглядаючи позов ОСОБА_3 по суті, суд першої інстанції не врахував вимоги статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, та залишив поза увагою те, що позивач звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до нотаріальної контори як відповідача, який є лише органом, що веде спадкові справи та здійснює видачу свідоцтв про прийняття спадщини у відповідності до наданих йому повноважень, але не оспорює права позивача на спадщину та не має до самої спадщини ніякого відношення.

Разом з тим, суд не встановив, чи дійсно порушується право позивача, й не з'ясував, в чому саме полягає порушення цього права нотаріальною конторою, а також, вирішуючи спір по суті, не залучив до розгляду справи в якості відповідачів спадкоємців за правом представлення в особі онуків померлого спадкодавця, мати яких мала б спадкувати разом з позивачем. А у випадку неприйняття онуками спадщини належним відповідачем мала б бути територіальна громада в особі Запорізької міської ради, до якої потенційно переходить право на майно у разі відсутності спадкоємців, неприйняття ними спадщини, тобто коли є підстави для визнання спадщини відумерлою.

Зважаючи на те, що в цих правовідносинах мається двоє спадкоємців, щодо яких судом не перевірено, чи бажають вони оформлювати спадщину та чи претендують на спадкове майно, суд безпідставно вважав, що нотаріальна контора є належним відповідачем у цій справі, вирішивши заявлений до неї позов по суті.

Таким чином, в даному випадку колегія виходить за межі апеляційної скарги, оскільки судом допущено таке порушення норм матеріального і процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду. Тому у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає зміні в частині правових підстав відмови в задоволенні позову ОСОБА_3, заявленого до неналежного відповідача.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 01 грудня 2015 року у цій справі змінити в частині правових підстав відмови в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: