Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/8219/15-ц Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М.
Категорія 27 Доповідач Худяков А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Косигіної Л.М.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Богунського районного суду м.Житомира від 22 липня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось в суд з даним позовом. В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору від 01.09.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що позичальник не виконує належним чином умови кредитного договору і взяті на себе зобовязання щодо погашення кредиту та не в повному обсязі вносить платежі, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 52832 грн.97 коп. та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 22 липня 2015 року позов задоволено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на необєктивний розгляд справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постановлене заочне рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Зокрема, вказує, що умови надання банківських послуг і графік погашення кредиту між ним та банком не обумовлювалися. Крім того, суд першої інстанції його не повідомляв про розгляд даної справи, оскільки направляв судову повістку не за його місцем проживання або реєстрації.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи спір, та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач порушив обумовлений сторонами графік погашення кредиту та допустив заборгованість, яка обрахована позивачем станом на 30.04.2015 року.

З таким висновком не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту від 01 вересня 2006 року (а.с.12), за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Із розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором вбачається, що останній платіж ОСОБА_2 вніс у грудні 2008 року (а.с.7-11).

Відповідно до ч.2,4 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд повинен намагатися встановити істину у справі, оскільки основною вимогою для судового рішення є його законність та обґрунтованість.

Суд першої інстанції не врахував вищенаведене та не повідомив належним чином ОСОБА_2 про розгляд даної справи, чим порушив права останнього, оскільки направляв судову повістку не за його місцем проживання або реєстрації.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зосередився лише на переліку статей ЦК України та не перевірив доводів позивача і заперечень відповідача, який намагаючись довести необґрунтованість пред'явленого позову, оскільки умови та правила надання банківських послуг ним не підписувались, просив суд переглянути заочне рішення та вказував у заяві про строк давності, який на його думку Банком було порушено (а.с.47-48).

На підставі вищевикладеного, постановлене судом рішення відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову за пропуском строку звернення до суду, оскільки на час розгляду справи сплив строк позовної давності і стороною у справі зроблено заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності у спірних правовідносинах.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Заочне рішення Богунського районного суду м.Житомира від 22 липня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити за пропуском строку звернення до суду.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді