У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О. Нагорняка В.А. Мазур Л.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_5, про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом доПублічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») про визнання договору поруки припиненим.

Позивачка посилалась на те, що між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір від 08 лютого 2008 року зі сплатою11,45 % річних за користування кредитом. У подальшому між сторонами укладалися додаткові угоди до кредитного договору, відповідно до умов яких змінювалася відсоткова ставка за користування кредитом.

На забезпечення виконання позичальником ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним договором 02 серпня 2012 року між ВАТ «Універсал Банк»,правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за умовами якого позивач зобов'язалася відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_5 зобов'язань, які виникають з кредитного договору.

14 березня 2013 року ПАТ «Універсал Банк» надіслало ОСОБА_5 вимогу-попередження щодо сплати всієї суми заборгованості протягом п'яти днів з моменту отримання позичальником цієї вимоги.

Позивачка зазначила, що строк виконання основного зобов'язання настав через п'ять днів з моменту отримання позичальником вимоги-попередження щодо сплати всієї суми заборгованості, тобто 20 березня 2013 року. Оскільки банк не пред'явив до неї вимоги протягом шести місяців з дня настання основного зобов'язання за кредитним договором, то порука за договором поруки припинилася.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 08 лютого 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_5 укладено кредитнийдоговір № 013-2008-1982, за умовами якого банком надано позичальнику кредит на споживчі потреби у сумі 132 тис. швейцарських франків на строк до 01 лютого 2024 року. Відсоткова ставка за користування кредитом становить 11,45% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, встановленому графіком щомісячних платежів, який є невід'ємним додатком до кредитного договору.

Між ОСОБА_5 та банком неодноразово укладалися додаткові угоди до кредитного договору, відповідно до умов яких змінювалася відсоткова ставка за користування кредитом.

На забезпечення виконання позичальником ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним договором 02 серпня 2012 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4 було укладено договір поруки без номеру, за умовами якого позивачка зобов'язалася відповідати за своєчасне та повне виконання ОСОБА_5 зобов'язань, які виникають з кредитного договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що шестимісячний строк звернення до суду з позовом до поручителя слід відраховувати з дня отримання вимоги про дострокове погашення всієї суми заборгованості від 22 жовтня 2013 року. ПАТ «Універсат Банк» із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості звернувся 06 лютого 2014 року, тобто в межах встановленого шестимісячного строку пред'явлення вимоги. Судом правильно зазначено, що направляючи на адресу ОСОБА_5 14 березня 2013 року вимогу, банк не ставив вимогу про дострокове повне погашення кредиту.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ЛеванчукА.О. Нагорняк В.А. МазурЛ.М.