Справа № 310/9720/15-ц
06 січня 2016 року м.Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Петягіна В.В., при секретарі Уставицькій Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Бердянського виконавчого комітету, про надання дозволу на тимчасовий вивіз малолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька,
05.10.2015 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, яку уточнила 17.12.2015 р., до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Бердянського виконавчого комітету, у якій просила:
- надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проїзних документів для виїзду за межи України до Турецької Республіки, Іспанського Королівства, Федеративної Республіки Німеччини, Обєднаних Арабських Еміратів, Чеської Республіки на неповнолітню дитину ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серія 1-НО №192619, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Донецької області від 11.06.2008 року, актовий запис № 246) без згоди батька ОСОБА_2
- надати дозвіл на тимчасовій виїзд малолітній ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серія 1-НО №192619, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Донецької області від 11.06.2008 року, актовий запис № 246) до Турецької Республіки, Іспанського Королівства, Федеративної Республіки Німеччини, Обєднаних Арабських Еміратів, Чеської Республіки та до тимчасово окупованій території України, а саме м. Донецьк, м. Торез, Донецької області, з 01.11.2015 року по 01.11.2016 року у супроводі матері, громадянки України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серія ВК № 516944, виданий Торезьким МВ УМВС України в Донецької області 10.07.2008 року) без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Посилалася на те, що з 11 червня 2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Рішенням Торезького міського суду Донецької області від 28.07.2010 року шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано. З цього часу вона з донькою проживає окремо від ОСОБА_2

14.06.2014 року вона уклала шлюб з ОСОБА_5. Від даного шлюбу вона має сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Вона бажає разом з родиною по туристичній путівці виїхати до Турецької Республіки, Іспанського Королівства, Федеративної Республіки Німеччини, Обєднаних Арабських Еміратів, Чеської Республіки, з метою ознайомити дочку з даними країнами.

Батько ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_2, відмовляє їй надати дозвіл для виїзду за кордон, так як живе на окупованій території, з якої не може виїхати та оформити у нотаріуса згоду на виїзд дитині за кордон.

Крім цього, позивач не може без згоди ОСОБА_2 виїхати до м. Торез та м. Донецьк, які зараз тимчасово окуповані.

Відсутність згоди з боку батька суперечить вимогам ст.ст. 7, 155 СК України, Конвенції про права дитини, а також порушує право малолітньої дитини, як фізичної особи на свободу пересування, передбачену ч.1 ст. 313 ЦК України, тому просила задовольнити позов.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи він був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не надав.

Представник органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради за довіреністю ОСОБА_7 підтримала позов, просила його задовольнити. Згодна на прийняття заочного рішення.

Згідно зі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, постановляє заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження, рішенням Торезького міського суду від 28.07.2010 року доведено, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, сторони по справі. (а.с.4,5,8).

На теперішній час ОСОБА_1, разом з дочкою ОСОБА_4 проживає в м. Бердянську, що підтверджено довідкою від 28.08.2014 року (а.с.9).

Відповідач ОСОБА_2 мешкає в Донецької області, м. Торез, вул. Г.Успенського, 54.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

ОСОБА_8 виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянами України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», постановою КМУ від 07.05.2014 року №152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та ОСОБА_8 оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення».

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно ОСОБА_8 оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення ОСОБА_8 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 682 від 26.11.2014: Паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт для виїзду за кордон) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на імя якої він оформлений, за кордоном і дає такій особі право на виїзд з України і вїзд в Україну. Кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон. Громадянин України, який через свої релігійні переконання відмовився від внесення інформації (у тому числі відцифрованих відбитків пальців рук) до безконтактного електронного носія, що імплантований до паспорту для виїзду за кордон, має право на отримання паспорта для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія. Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років. Оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється: особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачів, опікунів, піклувальників або інших представників. У разі оформлення паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі України заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до ст. ст. 10 ч. 3, 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень.

Підстави для звільнення позивача ОСОБА_1 від доказування, передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Проте, позивачем ОСОБА_1 не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували відмову батька дитини, яким є відповідач ОСОБА_2 у цій справі, надати згоду у встановленому законом порядку на виїзд дитини за кордон, рівно як і не наведено обставин, які б унеможливлювали оформити виїзд дитини за кордон через встановлену законом процедуру, що свідчить про те, що правові підстави для надання судом першої інстанції дозволу на виїзд дитини за кордон відсутні.

Більш того, ОСОБА_1 надана суду заява ОСОБА_2 про його згоду на виїзд дочки ОСОБА_4 разом з позивачем в 2013 році до Туреччини. Тобто ОСОБА_2 згодний на виїзд дочки ОСОБА_4 разом з позивачем за кордон.

Позивачем ОСОБА_1 не було надано суду також жодного конкретного доказу, на який час та в яку державу вона має намір вивезти дочку ОСОБА_4.

Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні неодноразові виїзди дитини за кордон на протязі року та без згоди одного із батьків, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини.

Першим заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) був виданий наказ від 12.06.2015 р. № 415 ог "Про затвердження Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей"

Відповідно до Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, надається дозвіл фізичній особі рішення відповідного підрозділу з питань режиму та економічної діяльності на територіях прилеглих до смуги безпеки через лінію зіткнення про перетин фізичними особами лінії зіткнення в рамках діючих контрольних пунктів вїзду-виїзду, на підставі якого дані про особу вносяться до електронного реєстру.

Позивачем ОСОБА_1 не надано жодного допустимого доказу, що вона зверталася до компетентного органу про надання їй та її доньці ОСОБА_4 дозволу про перетин через лінію зіткнення Донецької області, а тому не доведено, що їй дійсно через відмову відповідача ОСОБА_2 на поїздку дочки до м. Донецьку та м. Торезу Донецької області відмовлено в наданні зазначеного дозволу.

За даних обставинах позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10,11,15,60,61, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Бердянського виконавчого комітету, про надання дозволу на тимчасовий вивіз малолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька.

Згідно зі ст.228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_9