Справа № 404/8897/15-ц
Номер провадження 2/404/946/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2016 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Кулінка Л.Д., розглянувши матеріали позовної заяви Військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах держави в особі: ОСОБА_1 оборони України, Державного підприємства ОСОБА_1 оборони України «Укрвійськбуд», до ОСОБА_2, треті особи: Фонд державного майна України; Філія Державного підприємства ОСОБА_1 оборони України «Укрвійськбуд» «1080-Управління начальника робіт»; фізична особа-підприємець ОСОБА_3, про визнання права власності та витребування майна,-

В С Т А Н О В И В:

Військовим прокурором Кіровоградського гарнізону в інтересах держави в особі: ОСОБА_1 оборони України, Державного підприємства ОСОБА_1 оборони України «Укрвійськбуд» подано до суду позов про визнання права власності за Державою Україною в особі ОСОБА_1 оборони України на комплекс будівель і споруд, а саме: оздоровчий комплекс загальною площею 308,8 кв.м. по вул. Леваневського, 2-Ж у м. Кіровограді; витребування, шляхом вилучення від громадянина України ОСОБА_2 та передання державному підприємству ОСОБА_1 оборони України «Укрвійськбуд» в особі філії Державного підприємства ОСОБА_1 оборони України «Укрвійськбуд» «1080-Управління начальника робіт» вищевказаного оздоровчого комплексу.

Стаття 119 Цивільного процесуального кодексу України містить вимоги щодо форми і змісту позовної заяви. Позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. За приписом частини 5 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно пункту 1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою судовий збір складає 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Пунктом 2 частини першої статті 80 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною пятою статті 216, статтею 1212 Цивільного кодексу України тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 Цивільного процесуального кодексу України такий обовязок покладається на позивача. Аналогічна правова позиція викладена в пункті 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року.

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду, на яке позивач просить визнати право власності та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

У позові позивачем ціна позову визначена в розмірі 11179,16 грн., однак посилання на належні докази ринкової вартості майна на моменти звернення до суду (копії вищевказаного експертного висновку) в позовній заяві і в доданих до неї документах відсутні.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року в пункті 10 розяснено, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є обєктом справляння судового збору.

Разом з тим, позовна заява містить дві позовні вимоги майнового характеру, однак ціна позову не визначена загальною сумою всіх вимог майнового характеру.

В пункті 1 прохальної частини позовної заяви міститься клопотання про відстрочення сплати судового збору, в зв'язку з відсутністю коштів, призначених для даної мети.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Така ж норма права міститься у частині першій статті 82 Цивільного процесуального кодексу України.

Це питання вправі поставити перед судом сторона шляхом подання відповідного обґрунтованого клопотання. У клопотанні повинні бути наведені обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище та подані суду відповідні докази. Однак клопотання про відстрочення від сплати судового збору військового прокурора Кіровоградського гарнізону мотивоване відсутністю видатків на сплату судового збору не може бути прийняте судом до уваги, так як за статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення від такої сплати. Крім того, прокурором не обґрунтовано та не наведено того, що видатки на сплату судового збору будуть передбачені до прийняття рішення по суті спору.

В звязку з чим, заява про відстрочення сплати судового збору не відповідає положенням вищевказаних норм права, а відтак є необґрунтованою.

Також, відповідно до частини 3 та частини 8 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. Якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Відповідно до вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 42 Цивільного процесуального кодексу України, повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені довіреністю фізичної особи, довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника.

Як вбачається з поданої заяви, від імені позивачів ОСОБА_1 оборони України та Державного підприємства ОСОБА_1 оборони України «Укрвійськбуд», позовна заява підписана військовим прокурором Кіровоградського гарнізону ОСОБА_4, проте, до позовної заяви не додано документів на підтвердження його повноважень.

Крім того, вважаю за необхідне звернути увагу позивача, що в пункті 2 прохальної частини вказаного позову міститься клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на комплекс будівель і споруд, а саме: оздоровчий комплекс загальною площею 308,8 кв.м. по вул. Леваневського, 2-Ж у м. Кіровограді.

Згідно частини 2 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частини 3 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За статтею 152 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Водночас, згідно пункту 4 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання зокрема заяви про забезпечення позову, яка подана: юридичною особою або фізичною особою-підприємцем справляється судовий збір за ставкою 0,5 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається.

Клопотання, що міститься в позовні заяві не відповідає вищезазначеним процесуальним нормам, що ускладнить його розгляд.

Таким чином, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статті 119 Цивільного процесуального кодексу України і підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, як то передбачено статтею 121 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись частиною 1 статті 121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву Військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах держави в особі: ОСОБА_1 оборони України, Державного підприємства ОСОБА_1 оборони України «Укрвійськбуд», до ОСОБА_2, треті особи: Фонд державного майна України; Філія Державного підприємства ОСОБА_1 оборони України «Укрвійськбуд» «1080-Управління начальника робіт»; фізична особа-підприємець ОСОБА_3, про визнання права власності та витребування майна, залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Запропонувати позивачеві визначити ціну позову від ринкової вартості майна на момент звернення до суду про визнання права власності на майно та його витребування заявлено в позові з посиланням на докази оцінки відповідної установи; сплатити судовий збір в порядку та розмірах, встановлених Законом України Про судовий збір, тобто за дві вимоги майнового характеру та надати суду докази такої сплати; надати документи на підтвердження службового становища і повноважень особи, яка підписала позовну заяву, а також подати до суду належним чином складену заяву про забезпечення позову відповідно до частини 2 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України зі сплатою судового збору.

Банківські реквізити для зарахування судового збору: Одержувач коштів: УДКС України у м. Кіровограді Кіровоградської області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38037409; банк отримувача - ГУ ДКСУ України у Кіровоградській області; МФО: 823016; р/р 0003; код класифікації доходів бюджету: 22030001.

Розяснити, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка