АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Соколової В.В.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Гонька Богдана Петровича в інтересах Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих кошів,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/372/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Марфіна Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих кошів.

Не погодившись із таким рішенням суду, Гонько Б.П. в інтересах ГУ ПФУ в м. Києві подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Зазначає, що відповідачу було надмірно виплачено кошти в сумі 1 634,54 грн. за період з 01 січня 2007 року по 31 січня 2012 року, а тому вказана сума підлягає стягненню з нього на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

В суді апеляційної інстанції Зорка Ю.В. в інтересах Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що спір вирішений судом правильно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в м. Києві, як пенсіонер, якому призначена пенсія за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Посилаючись на те, що при перерахунку суми пенсії ОСОБА_2 було надмірно виплачено кошти у сумі 1 634,54 грн. за період з 01 січня 2007 року по 31 січня 2012 року, ГУ ПФУ в м. Києві звернулося до суд з позовом про стягнення з ОСОБА_2 надміру сплачених сум.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ГУ ПФУ в м. Києві.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Положення ст. 1215 ЦК України мають застосовуватися з урахуванням положень ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка є спеціальною нормою.

Відповідно до даної норми суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналогічні положення також містяться і у ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14).

За змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, позивачем не було надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що надмірна сплата пенсії відбулась внаслідок зловживань з боку ОСОБА_2

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ГУ ПФУ в м. Києві.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат колегія суддів виходить з наступного.

Як убачається із матеріалів справи, відкриваючи апеляційне провадження за поданою апеляційної скаргою, ухвалою від 25 грудня 2015 року суддя-доповідач відстрочила Головному управлінню ПФУ в м.Києві сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності з 01 вересня 2015 року, управління Пенсійного фонду України було виключено з переліку суб'єктів, що звільняються від сплати судового збору.

Натомість питання щодо фінансування Пенсійного фонду України для забезпечення сплати відповідних платежів не вирішено.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне звільнити Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Гонька Богдана Петровича в інтересах Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.В.Соколова