Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/1363/15-ц

Провадження №2/377/35/16

20 січня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла А.С., при секретарі Прохоровій О.О., за відсутності сторін, розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

УСТАНОВИВ:

8 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з названим позовом до відповідача з вимогою розірвати шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому, актовий запис № 1764 від 22 серпня 1993 року, від якого є троє дітей, мотивуючи його тим, що за час перебування у шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння через різні погляди на життя, у звязку з чим шлюбні відносини припинені з 1 вересня 2014 року і збереження шлюбу неможливе.

Позивач до суду не зявився, надіславши заяву, у якій просить справу розглянути за його відсутності та розірвати шлюб.

Відповідачка до суду також не зявилася, подавши заяву, у якій повідомляє, що позов визнає і просить його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності.

З наявних матеріалів справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу II-ЕЛ № 348915 ОСОБА_1, який народився 17 квітня 1972 року в с. Рось Волховиського району Гродненської області і ОСОБА_3, яка народилася 11 червня 1972 року в м. Баку, Азербайджан, уклали шлюб 22.08.1993 р., про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1764. Після укладення шлюбу присвоєно прізвища: чоловіку ОСОБА_1; дружині ОСОБА_1. Місце реєстрації відділ ЗАГС Чернігівського міськвиконкому.

Відповідно до ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 цього Кодексу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя (ч. 1). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2).

Обставини, на які посилається позивач у позовній заяві і не оспорює відповідачка у поданій до суду заяві, заслуговують на увагу, оскільки такі взаємовідносини подружжя не притаманні сімї і не відповідають інтересам подружжя, що мають істотне значення.

Можливості відновлення нормальних сімейних відносин та збереження шлюбу за таких обставин не вбачається.

За встановлених обставин справи суд погоджується з позивачем і вважає необхідним позов про розірвання шлюбу задовольнити.

Підстав для відновлення дошлюбного прізвища дружини після розірвання шлюбу немає, оскільки відповідної заяви до суду не подано.

За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по оплаті судового збору на суму 487 гривень 20 копійок відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 3, 15, 109, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 22 серпня 1993 року у відділі ЗАГС Чернігівського міськвиконкому, актовий запис № 1764.

Прізвище подружжя після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на суму 487 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня одержання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі її подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. С. Орел