УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євтушенко О.В., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Приватного акціонерного товариства «Перше всеукраїнське бюро кредитних історій» про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що він ніколи не укладав жодних угод з Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»), про наявність в кредитній історії запису про його заборгованість за кредитним договором дізнався у грудні 2014 року, на звернення до відповідачів про виключення такого запису йому було відмовлено.

У зв'язку з чим просив зобов'язати ПАТ «КБ «Надра» спростувати поширену щодо нього неправдиву інформацію шляхом відкликання запису в його кредитній історії щодо укладення між ним та ПАТ «КБ «Надра» кредитного договору від 20 квітня 2007 року № 32/П/32/2007-840 в розмірі 5 000 доларів США та наявності заборгованості в сумі 3 288,13 доларів США, та зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Перше всеукраїнське бюро кредитних історій» (далі - ПрАТ «Перше всеукраїнське бюро кредитних історій») виключити з його кредитної історії запис про наявність укладеного між ним та ПАТ «КБ «Надра» кредитного договору від 20 квітня 2007 року № 32/П/32/2007-840 та наявності заборгованості у розмірі 3 288,13 доларів США, а також повідомити всіх запитувачів його кредитної історії про неправдивість та безпідставність включення до його кредитної історії такого запису.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 просять скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що 20 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра»), правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 32/П/32/2007-840. Зазначене підтверджується наданою представником ПАТ «КБ «Надра» посвідченою копією кредитного договору.

Позивач не ставив питання про визнання кредитного договору неукладеним чи недійсним, а також про призначення у справі почеркознавчої експертизи на підтвердження того, що підпис у договорі від його імені виконаний не ним, а іншою особою, а лише посилався на те, він не укладав з банком кредитного договору та, що посвідчена банком копія кредитного договору не є допустимим доказом.

Крім того, ПАТ «КБ «Надра» надало завірені копії заяви ОСОБА_4 на отримання кредиту та копію договору поруки, укладеного 20 квітня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6, відповідно до якого ОСОБА_6 поручався за належне виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором № 32/П/32/2007-840.

Доводи касаційної скарги щодо того, що суди фактично розглядали питання нікчемності кредитного договору та не застосували до спірних правовідносин норми ЦК України, які підлягали до застосування не знайшли свого підтвердження, не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.В. Євтушенко В.І. Мартинюк