Ухвала

іменем україни

17 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КолодійчукаВ.М., Умнової О.В. , Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права спільної сумісної власності та поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 28 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просила:

- визнати незавершену будівництвом будівлю цеху з виробництва меблів, що розташована по АДРЕСА_1, готовність якої 92 % (далі - будівля цеху), об'єктом спільної сумісної власності подружжя;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на 47/100 часток будівлі цеху та виділити їй в натурі приміщення згідно висновку будівельно-технічного дослідження від 21 січня 2014 року, зокрема, приміщення першого поверху: 2-коридор, площею 11,1 кв. м; 3-побутову кімнату, площею 16,1 кв. м; 4-душову, площею 1,6 кв. м; 5-туалет, площею 4,8 кв. м; 6-умивальню, площею 5,2 кв. м; 7-дільницю збірки меблів, площею 75,2 кв. м; 8-дільницю збірки каркасів, площею 45,4 кв. м; 9-дільницю збірки щитів, площею 29,8 кв. м; 10-столярну дільницю, площею 89,9 кв. м; 11-склад меблів, площею 40,3 кв. м; 12-компресорну, площею 3,4 кв. м; 13-паливну, площею 15,2 кв. м, загальною площею 338 кв. м., вартістю 290 200 грн.; частину огорожі № 1, вартістю 27 896 грн., ворота № 2, вартістю 9 100 грн., Ѕ частину замощення 1, вартістю 1 778,50 грн., а всього на суму 328 974,50 грн.;

- визнати за ОСОБА_5 право власності на 53/100 часток будівлі цеху та виділити останньому такі приміщення першого та другого поверхів: 1-коридор, площею 18,4 кв. м; 14-сходову клітку, площею 18,8 кв. м; 15-коридор, площею 33,5 кв. м; 16-побутову кімнату, площею 16,9 кв. м; 17-душову, площею 1,6 кв. м; 18-туалет, площею 4,9 кв. м; 19-умивальню, площею 5 кв. м; кабінет, площею 12,2 кв. м; 21-кімнату майстра, площею 12,2 кв. м; 22-фарбувальню, площею 22,5 кв. м; 23-коридор, площею 2,3 кв. м; 24-дільницю розкрою тканин, площею 45,3 кв. м; 25-швейну дільницю, площею 39,2 кв. м; 26-дільницю з виробництва матраців, площею 86,3 кв. м; 27-виставкову залу, площею 63,4 кв. м, всього площею 382,5 кв. м, вартістю 328 408 грн., частину огорожі № 1, вартістю 4 168 грн., ворота № 3, вартістю 9 233 грн., огорожу № 4, вартістю 29 234 грн., Ѕ частину замощення 1, вартістю 1 778,50 грн., а всього на суму 372 821,50 грн.;

- стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 21 923,50 грн. різниці у вартості часток;

- визнати земельну ділянку для будівництва та обслуговування цеху з виробництва меблів, розташовану по АДРЕСА_1, площею 0,1 га, (далі - земельна ділянка № 1) спільною сумісною власністю подружжя;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину земельної ділянки № 1, розміром 292 кв. м, та виділити їй в натурі частину цієї земельної ділянки згідно першого варіанту поділу висновку будівельно-технічного дослідження від 21 січня 2014 року;

- визнати за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину земельної ділянки № 1, розміром 292 кв. м, для будівництва та обслуговування цеху з виробництва меблів та виділити йому в натурі частину земельної ділянки № 1 згідно першого варіанту поділу висновку будівельно-технічного дослідження від 21 січня 2014 року;

- визнати земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_2, площею 0,12 га (далі - земельна ділянка № 2) спільною сумісною власністю подружжя;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину земельної ділянки № 2, розміром 600 кв. м, та виділити їй в натурі частину земельної ділянки згідно другого варіанту поділу висновку будівельно-технічного дослідження від 21 січня 2014 року;

- визнати за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину земельної ділянки № 2, розміром 600 кв. м, та виділити йому в натурі частину земельної ділянки згідно другого варіанту поділу висновку будівельно-технічного дослідження від 21 січня 2014 року;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно: електрофуганок HARDENBICKER MACHIWEN FABRIK REMSCHEID (Тур ЛО2-32/2 Nr - 74р.); рейсмус Heins Boninq Maschiner und Werkrainge (22-a) REMSCHEID Rug 45278); фрезер Table - Sliding Milling Machine Model MX 5513; циркулярку Maschinen Fabrik Kappel (Chemnits-Kappel) з електромотором GARBE LANMEYER G-AC; циркулярку без маркування; витяжки METTABO - 49716 MTPPEN (три одиниці); барабанну шліфовку GET GBOS-5 №0-08028291; подрібнювач поролону (саморобний); Стрічковий лобзик SIPA EDMUND HERWEG KOLN - BRCK Rug 873523; торцювальний станок; ручну шліфувальну машинку MOKITA -9911; пилку ручну MOKITA №5900В; фрезер ручний SPARKY -150 CE; Компресор PM-314000 ip 41 COWDOR MDR-3 (двигун асинхронний АИР 112 МГУЗ № 1333743); струбцини по 10 мм (шість одиниці); струбцини по 40 мм (сім одиниць); великі струбцини (шість одиниць); пістолет столярний «БІЗОН» (дві одиниці); пістолет тапіцерський «БІЗОН» (дві одиниці); пістолет тапіцерський «Гермас»; пістолет тапіцерський «БА»; витяжку «ВЕНТС» ВКМУ-200; швейну машинку «DURKOPP ADLER» k73; швейну машинку «MINERVA» (7211101); швейну машинку «PRAFF» (545-43 0101-900/11); швейну машинку «MINERVA»; обметувальну машину DRAKONELY CN 1-113D; станок для ґудзиків; генератор; компресор малий; транспортний засіб «MERCEDES-BENZ-611D», р.н. НОМЕР_2; саморобний причіп, р.н. НОМЕР_3; транспортний засіб «MERCEDES-BENZ 208», р.н. НОМЕР_1;

- у порядку поділу спільного майна подружжя виділити ОСОБА_4 майно на загальну суму 73 820 грн., а саме: фрезер Table - Sliding Milling Machine Model MX 5513; циркулярку Maschinen Fabrik Kappel (Chemnits-Kappel) з електромотором GARBE LANMEYER G-AC; витяжки METTABO - 49716 MTPPEN (три одиниці); барабанну шліфовку GET GBOS-5 №0-08028291; подрібнювач поролону (саморобний); стрічковий лобзик SIPA EDMUND HERWEG KOLN - BRCK Rug 873523; ручну шліфувальну машинку MOKITA-9911; пилку ручну MOKITA № 5900В; фрезер ручний SPARKY -150 CE; компресор PM-314000 ip 41 COWDOR MDR-3 (двигун асинхронний АИР 112 МГУЗ №1333743); струбцини по 10 мм (шість одиниць); великі струбцини (шість одиниць); пістолет столярний «БІЗОН»; пістолет тапіцерський «Гермас»; витяжку «ВЕНТС» ВКМУ-200; швейну машинку «DURKOPP ADLER» k73; швейну машинку «MINERVA» (7211101); станок для ґудзиків; транспортний засіб «MERCEDES-BENZ-611D», р.н. НОМЕР_2;

- у порядку поділу спільного майна подружжя виділити ОСОБА_5 майно на загальну суму 75 220 грн., а саме: електрофуганок HARDENBICKER MACHIWEN FABRIK REMSCHEID (Тур ЛО2-32/2 Nr - 74р.); рейсмус Heins Boninq Maschiner und Werkrainge (22-a) REMSCHEID Rug 45278); циркулярка без маркування; торцювальний станок; пістолет столярний «БІЗОН»; пістолет тапіцерський «БІЗОН»; пістолет тапіцерський «БА»; швейну машинку «PRAFF» (545-43 0101-900/11); швейну машинку «MINERVA»; обметувальну машину DRAKONELY CN 1-113D; генератор; компресор малий; саморобний причіп, р.н. НОМЕР_3; транспортний засіб «MERCEDES-BENZ 208», р.н. НОМЕР_1.

Позов ОСОБА_4 мотивувала тим, що вказане вище майно є об'єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя і сторони не можуть досягти згоди щодо поділу такого майна, а тому просила суд задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2015 року позов задоволено в повному обсязі. Визнано будівлю цеху, земельну ділянку № 1, земельну ділянку № 2, вказане вище спірне рухоме майно об'єктами права спільної сумісної власності подружжя та поділено це майно у спосіб, що просила ОСОБА_4 у позовній заяві, в тому числі визнано за сторонами право власності на частини вказаного нерухомого майна та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 21 923,50 грн. різниці у вартості часток сторін у справі в будівлю цеху. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 06 квітня 2015 року рішення місцевого суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року ухвалу апеляційного суду в частині вирішення спору про визнання незавершену будівництвом будівлі цеху з виробництва меблів, що розташована по АДРЕСА_1, готовність 92 %, об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання за сторонами спору права власності на її частини та в частині стягнення різниці у вартості часток сторін у справі в будівлю цеху скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У решті рішення місцевого та ухвалу апеляційного судів залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 28 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині визнання об'єктом спільної сумісної власності подружжя на незавершену будівництвом будівлю цеху з виробництва меблів, розташовану по АДРЕСА_1, готовністю 92%, визнання за сторонами права власності на її частини і стягнення різниці у вартості часток сторін на будівлю, та ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5незавершену будівництвом будівлю цеху з виробництва меблів, розташовану по АДРЕСА_1, готовністю 92 %. У решті вказаних вимог відмовлено. У задоволенні позову ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_5 різниці вартості часток на будівлю у розмірі 21 923,50 грн. відмовлено. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про поділ об'єкту спільної сумісної власності подружжя незавершеної будівництвом будівлі цеху з виробництва меблів, що розташована по АДРЕСА_1, та про стягнення з ОСОБА_5 різниці вартості часток на будівлю у розмірі 21 923,50 грн., а також просить залишити в силі у цій частині рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 15 жовтня 1993 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено шлюб, який розрізано 12 червня 2014 року рішенням Рівненського міського суду шлюб.

Нотаріально посвідченою заявою від 14 грудня 2005 року ОСОБА_4 дала згоду на купівлю її чоловіком ОСОБА_5 земельної ділянки № 1 за спільні кошти їхнього подружжя, яку ОСОБА_5, як фізична особа, купив у ОСОБА_6 відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 14 грудня 2005 року, а також відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 20 грудня 2005 року ОСОБА_5, як фізична особа, купив у ОСОБА_6 будівлю кузні, яка знаходилася на вищезазначеній земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Розпорядженням міського голови м. Рівне від 11 січня 2007 року ОСОБА_5 дозволено будівництво цеху з виробництва меблів по АДРЕСА_1.

Висновком будівельно-технічного дослідження від 21 січня 2014 року визначено, зокрема, процент готовності цієї будівлі, який становить 92 %.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Виходячи зі змісту частин 1 і 2 ст. 331 ЦК України, ч. 1 ст. 182 ЦК України та п. 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, прав власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Отже, до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об'єкт не виникає. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (ч. 3 ст. 331 ЦК України), відтак ст. 331 ЦК України не передбачена можливість визнання права власності на нерухоме майно в судовому порядку.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог в частині визнання об'єктом спільної сумісної власності подружжя незавершену будівництвом будівлю цеху з виробництва меблів, розташовану по АДРЕСА_1, готовністю 92 %, та відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, апеляційний суд, відповідно до норм статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов вірного висновку, що у судовому порядку не може бути визнано право власності на незакінчений будівництвом об'єкт, оскільки для цього існує інший порядок, який визначає надання зацікавленою особою відповідних дозвільних документів щодо будівництва, проектної документації, висновків щодо дотримання норм та правил при будівництві, а відмову у такій реєстрації позивач суду не надала. За таких обставин у позивача виникло право лише на будівельні матеріали та конструктивні елементи, що використані при будівництві цеху по виготовленню меблів. Оскільки позивачем не надано і в матеріалах справи відсутні належні документи на право власності на незакінчений будівництвом об'єкт, то в останньої не виникло право на поділ цього майна.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, апеляційний суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 338 ЦПК України врахував висновки і мотиви, з яких було скасовано в частині ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 06 квітня 2015 року.

Встановлено, що апеляційний суд, всебічно та повно дослідив обставини справи, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, які підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України та правильно витлумачив ці норми.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська