Ухвала

іменем україни

20 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Демяносов М.В.,Маляренко А.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 06 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, обґрунтовуючи вимоги тим, що 26 листопада 2007 року між банком та відповідачем укладено договір № 014/4708/73/125388, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 24 730 доларів США на придбання автомобіля зі сплатою 12,95 % річних за користування кредитними коштами терміном до 26 листопада 2014 року. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором того ж дня між банком та ОСОБА_5 було укладено договір застави автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1. У зв'язку із виникненням боргових зобов'язань за кредитним договором та неспроможністю у подальшому сплачувати кредит, на підставі заяви відповідача на добровільну реалізацію предмета застави, між сторонами було укладено домовленість про врегулювання заборгованості за кредитним договором шляхом реалізації автомобіля, вартість якого визначено у розмірі 17 605 грн 28 коп. Проте, після реалізації предмета застави відповідач продовжує ухилятися від виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 24 грудня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 700 826 грн 89 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 165 618 грн 23 коп., заборгованість за процентами - 103 431 грн 99 коп. та пеня - 431 776 грн 67 коп., яку позивач просив стягнути на його користь з відповідача.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 15 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 281 806 грн 52 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 06 жовтня 2015 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15 липня 2015 року скасовано й ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 26 листопада 2007 року № 014/4708/73/125388 у розмірі 224 131 грн 01 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду й ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги висновків суду не спростовують.

Так, відповідно до ст. ст. 526, 530, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Задовольняючи частково позов, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_5 не проводив погашення кредитної заборгованості, що свідчить про його ухилення від виконання зобов'язань за кредитним договором, та допустив заборгованість перед банком. Розмір заборгованості судами визначено відповідно до умов договору та закону з урахуванням строку позовної давності відповідно до сплачених щомісячних платежів.

Доводи касаційної скарги про нікчемність спірного кредитного договору є безпідставними, оскільки він укладений з додержанням письмової форми, підписаний сторонами та ніким не оспорений, а тому діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів, викладених в оскаржуваному рішенні, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, спростовуються матеріалами справи, були предметом дослідження апеляційного суду та не знайшли свого підтвердження.

Оскільки зі змісту касаційної скарги не вбачається неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.К. Парінова

М.В. Демяносов

А.В. Маляренко