Провадження № 2/263/187/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 січня 2016 року місто Маріуполь
Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Григорьєвій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного транспортного страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 06 квітня 2013 року приблизно о 15 годині 10 хвилин в місті Маріуполі на перехресті бульвару Шевченка та вул. 9-ої Авіадивізії, неподалік від магазину «АТБ» на регульованому пішохідному переході водій автомобіля марки «Опель Омега», державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 скоїла наїзд на пішохода - неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був сином позивача.
У зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою на місце події були викликані співробітники відділу по ДТП МВС України в Донецькій області був проведений огляд міста дорожньо-транспортної пригоди, огляд пошкоджень автомобіля, огляд положення пішохода на проїзній частині, складена схема ДТП, а неповнолітнього ОСОБА_2 швидкою допомогою терміново було доставлено в нейрохірургічне відділення комунального закладу охорони здоров'я міської лікарні № 5.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди сину позивача ОСОБА_2 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, з якими він находився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні міської лікарні № 5 в м. Маріуполі з 06.04.2013 року по 15.04.2013 року. Діагноз при доставці до лікарні: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку тяжкого ступеня - стволова форма, пластинчаті субдуральні гематоми, закритий перелом великої гомілкової кістки справа, забита рана нижньої губи з її розірванням близько 3,5 см, багаточисленні кровоточиві рани III, IV, V пальців правої кисті. Патологічна рухливість правої гомілки, подряпини на грудній клітині спереду та справа, забита рана підборіддя біля 2 см.
За наслідками дослідчої перевірки було відкрито провадження по справі та справа внесена до Єдиного реєстру кримінальних проваджень, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автомобіля «Опель Омега», державний номер НОМЕР_1, Правил дорожнього руху України.
У даному кримінальному провадженні позивача визнано потерпілою особою, якій внаслідок вчинення злочину було заподіяно не тільки матеріальну шкоду, але й тяжку моральну шкоду. Так, внаслідок знаходження на лікуванні у реанімаційному відділенні нейрохірургічного відділення міської лікарні № 5 м. Маріуполя неповнолітнього ОСОБА_2, позивачем згідно із рекомендаціями лікарів придбавались медичні препарати на лікування на суму 7009,21 гривень.
Оскільки травми, спричинені сину позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, виявилися несумісним з життям, ІНФОРМАЦІЯ_3 року він помер.
Також позивачеві спричинено моральну шкоду, полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала відразу після ДТП, оскільки дорожньо-транспортна пригода трапилась на її очах та за її присутності на місці ДТП 06 квітня 2013 року. Через трагедію позивач страждає на стійкі нервові розлади, які супроводжуються безсонням, страхом, недовірою до людей. Позивач прокидається вночі, та її нічний сон складає всього декілька годин. Вона кожен день плаче, а поїздки на кладовище для неї стають випробуванням. Через втрату сина звичайний ритм життя позивача порушено, вона відмовляється від спілкування будь з ким, не хоче нікого бачити. Крім того, вимушена була звільнитися з роботи, оскільки її психічний стан не відновлений та пригнічений. Після поховання сина позивач знаходилась в стані стресу та проходила лікування на денному стаціонарі в міській лікарні № 2.
Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність.
Представник позивача ОСОБА_4 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку.
Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, що розглядається, та справи про кримінальне правопорушення, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
При вирішенні спірних правових відносин суд, перш за все, керується вимогами ст. 11 ЦПК України, за якими суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 06 квітня 2013 року в приблизно о 15 годині 10 хвилин в місті Маріуполі на перехресті бульвару Шевченка та вул. 9-ої Авіадивізії, неподалік від магазину «АТБ» на регульованому пішохідному переході водій автомобіля марки «Опель Омега», державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 скоїла наїзд на пішохода - неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був сином позивача, в результаті чого останній загинув.
Вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 серпня 2015 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено відповідне покарання. Звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 році.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 29.10.2015 року вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07.08 2015 року щодо ОСОБА_5 в частині залишення позовних вимог потерпілої ОСОБА_1 без розгляду скасовано з поверненням кримінального провадження до суду першої інстанції для розгляду цивільного позову потерпілої по суті у порядку цивільного судочинства.

Згідно із частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Матеріалами кримінального провадження вини потерпілої особи - ОСОБА_2 в заподіянні собі шкоди не встановлено.

Володільцем джерела підвищеної небезпеки автомобіля марки «Опель Омега», державний номер НОМЕР_1, на момент ДТП є ОСОБА_3, яка здійснила наїзд на пішохода - ОСОБА_2.

Відповідно до п. 2.1 ст.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно із статтею 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) передбачено, що на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Володілець джерела підвищеної небезпеки транспортного засобу «Опель Омега», державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, не застрахувала своєї цивільно-правової відповідальності, не уклала такий договір із страховою організацією, що має право на здійснення обов'язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів, та на момент ДТП не мала діючого полісу цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV (в редакції, яка діяла на дату ДТП) передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно із статтею 22 Закону 1961-IV передбачено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Виконавши, вимоги статті 33, 35 Закону № 1961-IV, позивач своєчасно 08.04.2013 року повідомила МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди, надавши письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, встановленого МТСБУ зразка та заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV передбачено,що Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду.

Відповідно до пункту 24.1 ст. 24 Закону № 1961-IV передбачено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням в домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я.

Згідно з фіскальними чеками позивачем згідно із рекомендаціями лікарів, зазначених переліком найменувань у посмертному епікризі із історії хвороби № 393 та у Виписці із історії хвороби н/х № 404, придбавалися медичні препарати на лікування сина ОСОБА_2, та на їх вартість склала - 7009 гривень 21 копійка.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року син позивача ОСОБА_2 помер, оскільки травми, спричинені йому внаслідок ДТП, виявилися несумісними з життям. 17 квітня 2013 року відбулося поховання сина позивача ОСОБА_2.

Відповідно до товарних чеків та квитанцій витрати на поховання складаються з:

- утримання тіла в холодильній камері №1 - квитанція № 056 від 16.04.2013 року - 100,00 гривень;

- утримання тіла в холодильній в камері № 2 - квитанція № 057 від 16.04.2013 року, сума - 130,00 гривень;

- підготування тіла до поховання, макіяж голови, маска на обличчя, збереження тіла з використанням консервуючи речовин - квитанція № 081 від 16.04.2013 року сума - 890,00 гривень;

- реєстрація місця поховання - комунальним підприємством - чек від 17.04.2013 року, сума - 35,00 гривень;

- придбання одягу для поховання - товарний чек від 16.04.2013 року, сума - 1090,00 гривень, та взуття для поховання, сума - 453,00 гривень, чек від 15.04.2013 року, всього: 1543,00 гривень;

- догляд за могилою - квитанція № 171 від 16.04.2013 року, сума - 345,00 гривень;

- винос тіла, придбання вінків, траурних стрічок, написи на траурних стрічках та ін. - квитанція № 170 від 16.04.2013 року, сума - 630,00 гривень;

-копка могили - квитанція № 168 від 16.04.2013 року, сума - 650,00 гривень;

-придбання труни, оббивки на труну, дерев'яного хреста, покривала для укриття тіла, таблички, траурних стрічок, вінків та ін. - квитанція № 169 від 16.04.2013 року, сума - 8346,00 гривень. Всього: 12669,00 гривень.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого, як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Згідно зі ст. 27 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати на поховання. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

На день настання страхового випадку розмір мінімальної заробітної плати в місячному розмірі встановлений Законом України № 5515-VI з 01 січня 2013 року становить - 1147 гривень, 12 мінімальних розмірів заробітних плат, встановлених на день настання страхового випадку, тобто 6 квітня 2013 року дорівнює - 13764 гривень 00 копійок.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 була особою, яка взяла на себе витрати на поховання. Загальні витрати, понесені нею становлять 12669,00 гривень, та відповідно до ст. 27 Закону № 1961-IV мають бути відшкодовані Моторним транспортним страховим бюро України.

Витрати на медикаменти для лікування потерпілого на суму 7009,21 гривень також підтверджені належними доказами, а тому підлягають стягненню з Моторного транспортного страхового бюро України.

Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Моральну шкоду позивач обґрунтувала тим, що в результаті ДТП загинув її син, який був найдорожчою людиною у їх житті, це є тяжка утрата й ніякий фінансовий еквівалент не замінить їй дитини. Розмір мінімальної зарплати на день смерті потерпілого становить 1147,00 гривень, тому моральна шкода, яка підлягає стягненню з Моторного транспортного страхового бюро України на користь позивача ОСОБА_1, становить 13 764,00 гривень.

Позивач при звернені до суду з позовом за Законом України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, який для позовної заяви майнового та немайнового характеру складає по 487,20 гривень на загальну суму 974,40 гривень, який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 214-218 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1167, 1168, 1172, 1187, 1188, 1201 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Моторного транспортного страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.

Стягнути з Моторного транспортного страхового бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, відшкодування матеріальної шкоди в розмірі понесених витрат на лікування в сумі 7009,21 гривень, відшкодування понесених витрат на поховання у зв'язку зі смертю потерпілого в розмірі 12669,00 гривень, відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю фізичної особи - ОСОБА_2, в сумі 13764,00 гривень, а всього стягнути у вигляді одноразової виплати суму 33442 (тридцять три тисячі чотириста сорок дві) гривні 21 копійку.

Стягнути з Моторного транспортного страхового бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, ) на користь держави судовий збір в розмірі 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана в перебігу десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М. Томілін