Категорія 24Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Марчук В.С.

Суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за апеляційною скаргою Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" звернулося до суду з вказаним позовом. Вимоги мотивовані тим, що відповідачі проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та регулярно отримують послуги з централізованого теплопостачання, вироблені КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго». Станом на 14 серпня 2015 року вони заборгували позивачу за надані послуги 19274 грн. 95 коп., які КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго» просило стягнути з відповідачів на його користь. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України, просило стягнути 3% річних в сумі 2 844 грн. 42 коп. та інфляційні нарахування в сумі 13 805 грн. 41 коп., оскільки в добровільному порядку відповідачі відмовляються сплатити зазначену заборгованість. При цьому, вказано, що ухвалою Вінницького міського суду від 29.10.2013 року у справі №127/25433/13-ц було відмовлено у прийнятті заяви КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті послуги з даних відповідачів.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2015 року було закрито провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_5 з підстав визначених п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України ( у зв`язку зі смертю) (а.с. 74).

Ухвалою цього ж суду від 23 листопада 2015 року відмовлено у прийняті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 про усунення порушень прав споживача житлово-комунальних послуг (а.с. 73).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2015 року позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в розмірі 26918,70 грн. за період з жовтня місяця 2010 року по серпень 2015 року; в решті позовних вимог відмовлено; вирішено питання судових витрат. Суд, ухвалюючи рішення, врахував заяву ОСОБА_2, викладену у зустрічному позові, про застосування строку позовної давності, яка була підтримана його представником ОСОБА_7 та ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2013 року про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу, яка перериває перебіг позовної давності.

Позивач оскаржив зазначене рішення суду, як незаконне та необґрунтоване, винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права та таке, що підлягає скасуванню. Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на наявність судового наказу від 14.10.2011 року та на переривання перебігу позовної давності, у зв`язку з цим.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення суду, вказані правові норми дотримані в повному обсязі.

Так, в ході розгляду справи встановлені наступні обставини.

Згідно копії особового рахунку №134336, за адресою: АДРЕСА_1, проживають та зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4 (а.с. 3).

Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло від 30 квітня 1998 року, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 (а.с. 71).

Станом на 14 серпня 2015 року за період з жовтня 2007 року по серпень місяць 2015 року (включно) борг відповідачів за послуги з централізованого теплопостачання, надані їм КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго»становить 35 924 грн. 78 коп., з яких: 19 274 грн. 95 кой. - борг за спожиту теплову енергію, 2 844 грн. 42 коп. - 3 % річних, 13 805 грн. 41 коп. - сума втрат від інфляції (а.с. 4-5).

Зазначені розрахунки нічим не спростовані лише представник відповідача просив суд застосувати строк позовної давності та стягнути заборгованість з часу звернення до суду з позовною заявою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 жовтня 2013 року у справі № 127/25433/13-ц відмовлено у прийнятті заяви КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання (а.с. 6).

Відповідно до ст.256 ЦК України, особа може звернутися до суду за захистом своїх порушених прав чи інтересів в межах певного строку строку позовної давності.

До зобов`язальних правовідносин, які відповідають встановленим обставинам у справі, застосовується загальний трирічний строк позовної давності, визначений ст.257 ЦК України. З огляду на це та дату звернення з позовом у суд 28.08.2015 року, строк за період з якого, без переривання перебігу позовної давності, мала б стягуватися вказана заборгованість це з серпня місяця 2012 року по серпень місяць 2015 року.

Разом з тим, судом врахована ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 29 жовтня 2013 року у справі № 127/25433/ 13-ц, якою відмовлено у прийнятті заяви КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання та яка тягне переривання перебігу позовної давності, відповідно до ч.2 ст. 264 ЦК України і правової позиції Верховного Суду України, висловленої 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14, і збільшено період захисту порушених прав позивача ще на три роки, починаючи з постановлення ухвали суду з жовтня 2010 року по серпень 2015 року. Саме за такий період суд обрахував заборгованість відповідачів перед позивачем за надані послуги з централізованого теплопостачання і стягнув солідарно 26918,70 грн., з яких: 12 206,21 грн.- борг за спожиті послуги; 2 486,65 грн. 3% річних та 12 225,85 грн. інфляційні витрати.

Апелянтом стягнуті суми не оскаржуються, оскаржується лише висновок суду про часткове задоволення позову, оскільки позивач вважає, що суд безпідставно застосував строк позовної давності та стягнув заборгованість за період з жовтня 2010 року по серпень 2015 року. Так, КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» в апеляційній скарзі вказує, що заборгованість відповідачів охоплює період з жовтні 2007 року, яку і потрібно було стягнути, задовольнивши позов у повному обсязі, оскільки 14.10.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниця був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заборгованості за послуги теплопостачання і відбулося переривання перебігу позовної давності.

Ще апелянт вказує, що про дані обставини позивач повідомляв суд першої інстанції.

Як видно з матеріалів справи, судовий наказ Ленінського районного суду м. Вінниця від 14.10.2011 року про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заборгованості за послуги теплопостачання, на який вказує апелянт, ним наданий лише до апеляційної скарги ( а/с 96).

Відповідно до технічного запису судового засідання у даній справі та згідно пояснень представників сторін ОСОБА_7 і ОСОБА_9, зазначений письмовий доказ надавався представником позивача суду першої інстанції з порушенням норми ч.2 ст.27 ЦПК України після початку розгляду справи по суті, тому судом було відхилене таке клопотання.

За таких обставин, суд правомірно відхилив доводи позивача про переривання перебігу позовної давності судовим наказом Ленінського районного суду м. Вінниця від 14.10.2011 року, через відсутність такого наказу в матеріалах справи.

Та, навіть за умови наявності даного судового наказу у матеріалах справи на час розгляду справи судом першої інстанції, він не тягне за собою наслідків, на які вказує апелянт, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову.

У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14 вказано, що судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Таким чином, перериває перебіг позовної давності позов або заява про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, а не рішення суду чи судовий наказ, яким стягнута заборгованість.

У даному ж випадку, судовим наказом Ленінського районного суду м. Вінниця від14.10.2011 року стягнута солідарно з вказаних відповідачів на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з теплопостачання (а/с 96). Тобто, даним наказом було задоволено вимоги позивача і вони не можуть бути задоволені повторно в іншому судовому засіданні, потрібно було виконувати вказаний судовий наказ. Ті обставини, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2014 року, наданою апелянтом, знову ж таки, лише до апеляційної скарги, скасований судовий наказ від 14.10.2011 року, не міняє ситуації.

Отже, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду, воно ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2015 року -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно ОСОБА_10