Провадження №2/761/1098/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Рибака М.А.,

при секретарі Сівоха І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач) про розірвання шлюбу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.01.2002 між ним та відповідачкою у Дружнянській сільській раді Бородянського району, Київської області було укладено шлюб, про що складено актовий запис №1. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сімейне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя та з втратою порозуміння. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем.

Ухвалою суду від 29.07.2015 року за клопотанням відповідача з метою збереження сім'ї сторонам надано строк на примирення 2 місяці.

У судовому засіданні представник позивача повідомив, що наданий судом строк на примирення не дав результатів, він не вбачає можливості подальшого збереження шлюбу та просить його розірвати.

Представник відповідача щодо позову заперечила. При цьому фактично пояснила, що певний період часу позивач з відповідачем спільно не проживають, оскільки він лише інколи приходить додому, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, у наданий судом строк на примирення ситуація не змінилась. Поряд з цим, на думку відповідачки дані обставини не є визначальними для розірвання шлюбу.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 20.01.2002 між ним та відповідачкою у Дружнянській сільській раді, Бородянського району, Київської області було укладено шлюб, про що складено актовий запис № 1 (а.с. 4).

Від шлюбу позивач та відповідачка мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.4, 5)

Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1.ст. 110 СК України).

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно з ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено: «Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст.111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.».

Ухвалою суду від 29.07.2015 року сторонам надавався час на примирення, проте як стверджує позивач це не змінило ситуації і він не вбачає можливості подальшого збереження шлюбу.

При вирішенні питання про розірвання шлюбу судом також враховані положення ст. 51 Конституції України, згідно з якими шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї, та положення ст. 22 СК України, якою закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З огляду зазначені вище норми законодавства, надані представником позивача у судовому засіданні пояснення, а також враховуючи позицію представника відповідачки, викладену у судовому засіданні при наданні пояснень, суд приходить до висновку, що в даному випадку подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Посилання відповідача та її представників на неможливість розірвання шлюбу у зв'язку із вагітністю відповідача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки достовірних доказів, які б свідчили про факт вагітності відповідача станом на час звернення позивача із позовом та на час розгляду справи, суду не надано.

Так, надані представником відповідача в судовому засіданні довідки про стан та строк вагітності ОСОБА_2 (65, 66, 67, 71) спростовані офіційною відповіддю на запит суду з ДП "Інститут педітрії, акушерства і гінекології НАМН України", згідно із якою ОСОБА_2 ніколи не зверталась за медичною допомогою в клініку Інституту (а.с. 82).

Окрім того, надані в судовому засіданні 15.01.2016 року документи з КНП "Консультативно-діагностичний центр" Святошинського району м. Києва також не підтверджують факту вагітності відповідача станом на день подання позову та прийняття судового рішення.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу між сторонами.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні судовий збір.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 169,179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був зареєстрований у Дружнянській сільській раді Бородянського району Київської області, про що зроблено актовий запис № 1 від 20.01.2002 року - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ М.А. РИБАК