Справа № 159/6038/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Окостень І.В.
Провадження № 22-ц/773/395/16 Категорія: 39 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В.А.,

суддів - Киці С.І., Шевчук Л.Я.,

секретар - Вергун Т.С.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в інтересах яких виступає ОСОБА_2, з участю органу опіки та піклування Ковельської міської ради Волинської області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_7, про накладення стягнення на спадкове майно спадкоємців, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах відповідачів (малолітніх) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2016 року позов ОСОБА_4 до малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в інтересах яких виступає ОСОБА_2, з участю органу опіки та піклування Ковельської міської ради Волинської області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_7, про накладення стягнення на спадкове майно спадкоємців задоволено повністю.

Накладено стягнення у користь ОСОБА_4 в рахунок погашення заборгованості боржника ОСОБА_8 в рівних частках на спадкове майно його спадкоємців ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а саме на земельну ділянку, площею 0,0523га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що на АДРЕСА_1, ринковою вартістю 273079,00 гривень, - в рахунок погашення заборгованості спадкодавця ОСОБА_8 перед ОСОБА_4 згідно з борговими розписками від 01 лютого, 12 лютого та 04 червня 2013 року. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2, яка діє в інтересах відповідачів (малолітніх) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій покликається на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, вказує, що суд першої інстанції неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків про задоволення позову не відповідають встановленим обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати, як незаконне та не обґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на доводи, викладені в ній.

Представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав та заперечив проти її задоволення, вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та підстав для його скасування немає.

Представник третьої особи органу опіки і піклування, третя особа ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Причин неявки в суд не повідомили.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1046, ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Судом встановлено, що 01 лютого 2013 року ОСОБА_8 взяв у борг у позивача ОСОБА_4 20000 доларів США з терміном повернення позики до 31 грудня 2013 року, 12 лютого 2013 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 взяли в борг у позивача ОСОБА_4 36000 доларів США з терміном повернення позики до 31 грудня 2013 року, а 04 червня 2013 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 позичили у позивача 10000 доларів США з терміном повернення позики до 01 вересня 2013 року, що стверджується оригіналом розписок ( а.с. 126-128) і дані обставини відповідачем ОСОБА_2 відповідно до ч.3 чт.10, ч.1 ст.60 ЦПК України не спростовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленими договором.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, у визначений в розписках строки ОСОБА_8 позику не повернув.

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Статтею 1281 ЦК України встановлені строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право на пред'явлення вимог до спадкоємців. Йому належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від строку вимоги.

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

З матеріалів справи вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_8 в силу ч. 4 ст. 1268 та ст. 1273 ЦК України прийняли його малолітні діти ОСОБА_5 і ОСОБА_6, а мати спадкодавця ОСОБА_9 та дружина ОСОБА_2 у межах шестимісячного строку після відкриття спадщини подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини (а.с.24-27) .

20 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_4 направила письмову претензію про повернення позики (а.с.8-10), а 23 листопада 2015 року пред'явила позов про стягнення боргу (а.с.2)., оскільки зобов»язання по розписці не були виконані належним чином.

Таким чином, позивачем були дотримані терміни звернення до спадкоємців з вимогою про виконання зобов»язання.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_8 належала земельна ділянка, площею 0,0523га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що на АДРЕСА_1; іншого рухомого та нерухомого майна на час смерті він не мав.

Розмір боргу ОСОБА_8 за трьома борговими розписками, в тому числі складеними з участю третьої особи ОСОБА_7, позивачем ОСОБА_4 визначено у 43000 доларів США, що за курсом Національного банку України еквівалентна 1060380 грн.

Ринкова вартість земельної ділянки, належної за життя ОСОБА_8, згідно із звітом про експертну грошову оцінку станом на 22 грудня 2015 року складає 273079,00 гривень (а.с.87-96).

Зважаючи на визначений ч. 1 ст. 1267 ЦК України принцип рівності часток спадкоємців, стягнення в рахунок погашення заборгованості боржника ОСОБА_8 накладається в рівних частках на спадкове майно його спадкоємців ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Також судом встановлено, що спадкоємці боржника ОСОБА_8, в інтересах яких виступає ОСОБА_2, відмовились сплатити позивачу суму боргу одноразовим платежем, а тому суд першої інстанції в порядку ст. 1282 ЦПК України правомірно задоволив позовні вимоги про накладення стягнення на спадкове майно спадкоємців.

Таким чином, встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Посилання відповідача та її представника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні питання про залучення до участі в розгляді справи належного відповідача та безпідставний розгляд позовних вимог зі зміненими предметом і підставою позовних вимог, не залучення до участі в розгляді справи ОСОБА_9, не може бути підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову в позові, оскільки такі доводи сторони не ґрунтуються на положеннях ч.3 ст.309 ЦПК України.

Щодо порушення, ухваленим рішенням суду, прав дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5, передбачених ст. ст.2, 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» є довільним тлумаченням встановлених обставин справи, оскільки в даному випадку звертається стягнення на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, а не на житловий будинок, право власності на який, відповідно до вимог чинного законодавства, виникає лише з моменту державної реєстрації. Інші доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного рішення суду, були предметом розгляду в суді першої інстанції і висновків суду, викладених в рішенні, вони не спростовують.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах відповідачів (малолітніх) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: