Справа №442/8102/15-ц
Провадження №2/442/328/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Харів І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої неповнолітніми особами,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 21 травня 2015 року у період часу з 10 по 11 год. неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у групі з неповнолітнім ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом злому вікна та злому наступно розміщених внутрішніх вхідних дверей, проникли на четвертий поверх будинку АДРЕСА_1 та розміщені там кімнати № 113 та 115, звідки таємно, повторно викрали належне йому особисте майно на загальну суму 6 218 гривень.

12 листопада 2015 року вироком Дрогобицького міськрайонного суду неповнолітній ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст..185, ч.2 ст.186 КК України та на підставі ст. 71 КК України засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Цим же вироком неповнолітній ОСОБА_4 також був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та на підставі ст.. 71 КК України щодо нього обране остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 7 місяців. Даний вирок суду набрав законної сили.

Завдану йому майнову шкоду ні під час досудового, ні в суді ОСОБА_8, ОСОБА_7 чи їх законні представники (батьки) не відшкодували, посилаючись на відсутність коштів. Окрім цього, внаслідок протиправних дій підсудних йому також була заподіяна і моральна шкода. Зокрема, вона полягає в тому, що внаслідок душевних страждання, яких він , як потерпілий - фізична особа, зазнав у зв'язку із крадіжкою належного йому майна. Дані немайнові втрати, спричинені моральними стражданнями. Негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні пережитого негативно впливають на його емоційний стан. Зокрема, це стосується порушення у нього сну, неприємних сновидінь, емоційної напруги, нервозності. Побоювання того, що така ситуація може повторитись у майбутньому, оскільки вказані неповнолітні тричі обкрадали його квартиру. Тому пережитий психологічний стрес який завдає йому постійних моральних страждань, він оцінює як заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав повністю, просить постановити рішення, в якому позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які являються законними представниками ОСОБА_2 та ОСОБА_4, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, покликаючись на те, що позивачу всі викрадені речі повернуто, а тому вважають позов безпідставним, та таким, що задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

З вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.11.2015 року вбачається, що неповнолітнього: ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст..185, ч.2 ст.186 КК України та на підставі ст. 71 КК України засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі; ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та на підставі ст.. 71 КК України засуджений до 4 років 7 місяців позбавлення волі. Даний вирок суду набрав законної сили. Зокрема їх визнано винними за те, що 21 травня 2015 року у період часу з 10 по 11 год. неповнолітній ОСОБА_6, у групі з неповнолітнім ОСОБА_7, шляхом злому вікна та злому наступно розміщених внутрішніх вхідних дверей, проникли на четвертий поверх будинку АДРЕСА_1 та розміщені там кімнати № 113 та 115, звідки таємно, повторно викрали належне ОСОБА_1 особисте майно на загальну суму 6 218 гривень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів і ін.

Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, з огляду на це позивач правомірно звернувся з позовом до відповідачів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У вищевказаному вироку зазначено, що неправомірними діями неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_4, позивачу завдана матеріальна шкода в сумі 6218 грн.

Неповнолітня особа згідно з ч. 1 ст. 1179 Цивільного кодексу України відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітнього майна причинена ним шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоду було завдано не з їхньої вини. Отже, у зв'язку з наведеним, відповідальність за завдану позивачу протиправними діями неповнолітніх шкоду зобов'язані нести їх законні представники.

У зв»язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що з відповідачів в користь позивача підлягає стягненню 6218 грн. - матеріальної шкоди.

Щодо стягнення з відповідачів в користь позивача моральної шкоди в розмірі 10000 (десять тисяч) грн., то така підлягає до стягнення частково у зв»язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди у відповідності з ст. 23 Цивільного кодексу України визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов»язана з розміром цього відшкодування.

Суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши при цьому характер скоєного злочину, матеріальне становище відповідачів, вважає, що позов про стягнення моральної (немайнової) шкоди з відповідачів необхідно задоволити частково.

Згідно п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись 10, 11, 57, 59-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст..ст. 15, 16, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а у разі недостатності у них майна для відшкодування шкоди, стягнути її солідарно з їх батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 завдану внаслідок протиправних дій майнову шкоду в сумі 6218 (шість тисяч двісті вісімнадцять) гривень та моральну шкоду в розмірі 2000 гривень заподіяну злочином, а всього 8218 (вісім тисяч двісті вісімнадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а у разі недостатності у них майна для відшкодування, стягнути солідарно з їх батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в користь держави судовий збір в сумі 551 гривню 20 копійок за вимогу майнового характеру та 1378 гривень, за вимогу про відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ___________________ Крамар О.В.