АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/9053/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження 22ц/774/348/К/16 інстанції - Борис О.Н.
Категорія № 26 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

із секретарем - Євтодій К.С.,

за участю - представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Некрасової Катерини Олександрівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі -ПАТ «Кривбасзалізорудком»), в обґрунтування якого зазначила, що працювала в шкідливих умовах на підприємствах відповідача, внаслідок чого отримала професійне захворювання. Висновком МСЕК від 02 червня 2010 року їй встановлено 20 % втрати професійної працездатності безстроково. У зв'язку з цимпросила суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, спричинену втратою професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, у розмірі 120 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково та на її користь з ПАТ «Кривбасзалізорудком» стягнуто 11 000 грн. моральної шкоди, а також - на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізорудком» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, ставить під сумнів наявність у позивача моральних страждань і факт набуття нею професійного захворювання саме з вини відповідача, зазначаючи, що довідки МСЕК і виписки з історії хвороби позивача не є беззаперечними доказами заподіяння моральної шкоди. Вважає, що суд не прийняв до уваги той факт, що відповідач створює для своїх працівників безпечні умови праці, і наполягає, що зі сторони роботодавця не вчинено ніяких навмисних протиправних дій. Крім того, вважає, що суд залишив поза увагою той факт, що при влаштуванні позивача на роботу, її ознайомлено з умовами праці та їх можливими наслідками для здоров'я, а також те, що позивач продовжувала виконувати свої трудові обов'язки з власної волі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 працювала на підприємстві відповідача: з 09 серпня 1984 року по 24 вересня 1985 року електрослюсарем черговим та по ремонту гірничого устаткування 3-го розряду дільниці №13 ш. «Родіна» РУ ім. К.Лібкнехта ВО «Кривбасруда»; з 26 лютого 1986 року по 30 квітня 1986 року поверховим електрослюсарем черговим та по ремонту гірничого устаткування 3-го розряду дільниці №13 ш. «Родіна» ВО «Кривбасруда»; з 29 травня 2001 року по 07 червня 2010 року гірничим майстром з повним робочим днем в підземних умовах дільниці №36 ш. «Гвардійська» ВАТ «Кривбасзалізрудком», тобто впродовж 30 років 3 місяців, з яких 10 років 2 місяці в умовах впливу шкідливих факторів. 07 червня 2010 року звільнилась за власним у зв'язку з виходом на пенсію (а.с.9-15).

Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №14 від 18 травня 2010 року ОСОБА_4 11 травня 2010 року встановлено професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої ступені. ЛН першої - другої ст., причиною виникнення якого стало неефективне провітрювання робочих місць, незастосування засобів знепилення, запиленість повітря робочої зони, параметри якої перевищували ГДК ( а.с. 18,19).

Висновком МСЕК від 02 червня 2010 року ОСОБА_4 первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності безстроково (а.с. 16).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_4 та встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання нею трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності, у зв'язку з цим, підстав для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним, орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як убачається з Акту розслідування від 18 травня 2010 року, причиною виникнення професійного захворювання стала запиленість повітря робочої зони, параметри якої перевищували ГДК.

Правильно встановивши обставини справи та надавши їм вірну юридичну оцінку, суд першої інстанції обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та вірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги відповідача про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці позивачем не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки не знімають з відповідача обов'язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці" й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманими нею професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушена проходити курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлена нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації її життя. Стан здоров'я позивача не покращується, про свідчать результати періодичних медичних оглядів.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взятими до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним з урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, а також обсягом фізичних та душевних страждань позивача. При постановленні рішення суд першої інстанції врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача за наслідками професійного захворювання, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, тривалість роботи позивача на ПАТ «Кривбасзалізрудком», конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: І.Є. Ляховська

Судді: А.П. Барильська

Л.В. Михайлів