ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ Провадження №2/263/280/2016
13 січня 2016 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Ікорської Є.С. при секретарі Турчіній Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж-Строй» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні, компенсації втрати частини доходів внаслідок порушення встановлених строків їх виплати -
Позивачка надала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про розгляд справи повідомлений належним чином, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу в порядку ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ст. 6 ОСОБА_2 Європи «Про захист прав людини та основних свобод» від 04.11.1950 року, ратифікованою згідно із Законом України від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і відкритий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом.
Згідно із статтею 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Суд, дослідивши подані документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновків про необхідність часткового задоволення позову.
Судом встановлено, що позивачка з 10.04.2013 року по 12.01.2015 року перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Авантаж-Строй», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці (а.с.6-9).
Згідно з вимогами ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Статтею 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Як зазначено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.
Суд, вважаючи обґрунтованою вимогу позивачки про стягнення середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку із нею по заробітній платі при її звільненні, та задовольняючи позовні вимоги в цій частині, вирішує питання про розмір стягуваної суми, виходячи з наступного.
Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні провадиться відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно з пунктом 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).
Відповідач не надав на вимогу суду довідку про середній заробіток відповідно до вищезазначеного Порядку.
З довідки про наявність заборгованості по заробітній платі вбачається, що за останні повні два місяці роботи перед звільненням позивачці нарахована заробітна плата за листопад 2014 р. 2198,13 грн., за грудень 2014 р. 2225,57 грн., а тому середня заробітна плата становить 102,88 грн. за день роботи. (а.с. 12).
Визначаючи період, за який підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати, суд, керуючись вимогами ст. 11 ЦПК України, розглядає справу в межах заявлених вимог та стягує середній заробіток за період з 13.01.2015 року (тобто з наступного дня після звільнення позивачки) по 31.10.2015 року (як зазначено у розрахунку, наданому позивачкою).
Згідно із ст.1, ст.2, ст.3, ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Виплата компенсації проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції за період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
На підставі зазначених вимог закону відповідач повинен виплатити позивачці компенсацію втрати частини її доходів, яка обчислюється відповідно до ст.4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових коштів у зв'язку з порушенням терміну їх виплати», затвердженого постановою КМ України №159 від 21.02.2001р.
Відповідачем не наданого доказів на спростування вимог позивачки в цій частині.
Також відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 582 грн. 50 коп., від сплати якого, відповідно до закону, звільнена позивачка.
Керуючись ст.ст.1, 2, 4, 33 ЗУ «Про оплату праці», ст.ст. 1,3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», ст. 115,116, 117, 233 КЗпП України, ст.ст.10,11,60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж-Строй» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні, компенсації втрати частини доходів внаслідок порушення встановлених строків їх виплати задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж-Строй» на користь держави судовий збір у розмірі 582 грн. 50 коп.
Відповідачем на заочне рішення може бути подана письмова заява про його перегляд Жовтневим райсудом міста Маріуполя протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення.
Позивачем на заочне рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Жовтневий райсуд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: Є.С. Ікорська