АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1366/16 Доповідач - Дикун С.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представника відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3; представника позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 31 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном та припинення дій, що порушують право,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5.(далі- ФОП) звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.(далі - ФОП), ОСОБА_6, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями. Позивач посилався на ті обставини, що він, як ФОП здійснює свою підприємницьку діяльність по АДРЕСА_1. Основним видом його економічної діяльності є роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах, однак відповідачі, у тому числі й ФОП ОСОБА_1, який є власником іншої частини нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, котре він використовує під продуктовий магазин, перешкоджають йому у здійсненні підприємницької діяльності, оскільки, починаючи з 23.11.2015 року, навмисно паркують автомобілі впритул до дверей його приміщення, чим унеможливлюють вхід в аптеку йому, його працівникам та відвідувачам.

Уточнивши позовні вимоги, ФОП ОСОБА_5 просив суд зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні нежитловими приміщеннями магазину з надбудовою офісних приміщень по АДРЕСА_1 шляхом звільнення прибудинкової території від транспортного засобу Форд фокус,д.н.з. НОМЕР_1, а також усунути перешкоди у праві користування нерухомим майном шляхом заборони відповідачам вчиняти будь-які дії, направлені на обмеження прав позивача в користуванні та розпорядженні нерухомим майном.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 31 серпня 2016 року позов задоволено частково. Усунуто перешкоди ОСОБА_5 в користуванні нерухомим майном, а саме: нежитловим приміщенням магазину з надбудовою офісних приміщень по АДРЕСА_1 шляхом заборони ОСОБА_1 здійснювати стоянку (паркування) транспортних засобів, які знаходяться у його власності, володінні чи користуванні, на тротуарі, на відстані, меншій ніж 2 м навпроти вхідних дверей нежитлового приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень по АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_5 У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник відповідачів апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник позивача вважає апеляційну скаргу безпідставною.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до відповідей ТВП ГУ НП в Тернопільській області № 1823, № 1824, № 1833, № 291, № 394, № 444, № 523, № 638, № 1078, № 717, № 728, № 729, № 876, № 877, № 1072, № 1449, № 1496, № 1526, № 1528, № 1557, № 1562, № 1642, № 1698, № 1699, № 2267, № 2268, № 2271, № 2398, № 2400 на звернення ФОП ОСОБА_5 за тими фактами, що 07.11.2015 року 10.11.2015 року 13.11.2015 року, 16.11.2015 року 21.11.2015 року, 23.11.2015 року, 24.11.2015 року, 27.11.2015 року 30.11.2015 року, 01.12.2015 року, 02.12.2015 року, 10.12.2015 року, 12.12.2015 року, 14.12.2016 року, 16.12.2015 року, 17.12.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не впускають його в аптеку «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, в ході перевірки довелось з'ясувати, що підстав для внесення відомостей до ЄРДР та початку розслідування по даному факту немає, оскільки в даних матеріалах грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю та винятковим цинізмом не було. Як пояснив ОСОБА_1 автомобіль «Фіат», номерний знак НОМЕР_2, автомобіль «Форд Фокус», номерний знак НОМЕР_1, автомобіль «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_4 належать йому і були припарковані на його приватній земельній ділянці.

Із зображень на фототаблицях видно, що приміщення аптеки знаходиться на першому поверсі та вихід з приміщення веде на тротуар. Біля вхідних дверей приміщення аптеки ФОП ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 впритул припарковані автомобілі Фіат, р.н. НОМЕР_2, «Опель астра», р.н. НОМЕР_6, «Фіат Лінеа», р.н. НОМЕР_2, автомобілі «ВАЗ», які повністю блокують вхід до аптеки як власнику ФОП ОСОБА_5, так його працівникам і покупцям.

Відповідно до рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.06.2014 року позов ФО-СПД ОСОБА_5 до Тернопільської міської ради, ФО-СПД ОСОБА_1, Тернопільського міського управління юстиції про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та зобов'язання винити певні дії задоволено частково та вирішено визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 12.07.2011 року між ТМР та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0178 га по АДРЕСА_1, кадастровий № НОМЕР_7, про що внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2016 року було визнано недійсним договір дарування земельної ділянки для будівництва та обслуговування продуктового магазину з офісом площею 0,0178 га по АДРЕСА_1, кадастровий № НОМЕР_7, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_6 Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, для обслуговування продуктового магазину з офісом, площею 0,0178 га, кадастровий номер НОМЕР_7, що розташована в АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 26.03.2014 року. Внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 21 квітня 2016 року, в цій частині рішення залишено без змін.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Заяви N 29458/04 та N 29465/04) від 20 липня 2006 року передбачено, що внаслідок перевищення судом повноважень, які були чітко викладені у процесуальному кодексі національний суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у значенні пункту 1 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За вимогами ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

Зазначені правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-467цс15; 2 березня 2016 року у справі № 2307цс15.

За правилами ч. 1 ст. 310 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, передбачених ст. ст. 205, 207 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, враховуючи положення чинного законодавства, зміст правовідносин та суб'єктний склад учасників цих правовідносин, спір, що виник між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_1.( саме такий суб'єктний склад вбачається із заявлених позовних вимог (а.с.4), заяви про зміну предмета позову (а.с.17) та заяви про зміну предмета позову (а.с.29)), не підлягав розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен вирішуватись господарським судом.

Судове рішення підлягає скасуванню у частині вирішення вимог ФОП ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_1 із закриттям провадження у справі у цій частині, відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 206 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 205 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ, а саме, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції господарських судів.

В іншій частині судове рішення законне та обґрунтоване, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 310, 313-315, 319,324,325 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 31 серпня 2016 року скасувати в частині вирішення позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та припинення дій, що порушують право. Провадження у справі в цій частині закрити, повідомивши заявнику, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції господарських судів.

У решті рішення суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області С.І. Дикун