АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1819/2016 Доповідач - Музичко С.Г
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого судді Музичко С.Г.

суддів Прокопчук Н.О., Кирилюк Г.М.,

при секретарі Гладченко Ю.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом в якому посилаючись на те, що відповідачі не виконують взятих на себе зобов'язань у договірних відносинах, просив суд стягнути з останніх заборгованість за кредитним договором в розмірі 58565,07 грн. та судовий збір у розмірі 585,65 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2. та ОСОБА_3 на користь ТОВ«ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в розмірі 585 65,07 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2. та ОСОБА_3 на користь ТОВ«ОТП Факторинг Україна» по 292,83 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає,що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є повним. На думку апелянта, матеріали справи не містять доказів передачі позивачу права вимоги до відповідачів.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Мілімко А.А. просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити, з підстав викладених в ній.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Встановлено, що 28.12.2006 року між Закритим акціонерним комерційним банком «ОТП Банк»,правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № CNL-007/759/2006, за умовами якого позичальник отримав 69000,00 доларів США з розрахунку 5,49 % річних за користування кредитом на 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору (а.с.8-15).

Відповідно до додаткового договору 4 до кредитного договору від 27.01.2010року сторони встановили, що на період з 27.01.2010р. до 27.10.2010р., для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 13.14% річних, а на період з 27.10.2010р., до повного виконання боргових зобов'язань за кредитом для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча відсоткова ставка в розмірі 5,64% річних + FIDR (а.с.32-37).

28.12.2006 року між Закритим акціонерним комерційним банком «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № SR-007/759/2006, за умовами якого ОСОБА_3поручилась перед кредитором за виконання боржником збов»язань за вказаним кредитним договором.

05.06.2014 року між ТОВ ОПТ Факторинг» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір факторингу, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах визначених цим договором, ТОВ ОПТ Факторинг» передає (відступає) ПАТ «ОТП Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами,внаслідок чого ПАТ «ОТП Банк» замінює «ТОВ ОПТ Факторинг» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, та до ПАТ «ОТП Банк» переходить право вимоги до боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.(а.с.42)

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідачів на користь позивача солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 58 565,07 грн., суд виходив з того,що в зв'язку з порушенням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 11.11.2014 року, сума простроченої заборгованості становить 58565,07 грн., заборгованість за кредитом - 1440,61 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 21327,11грн.; заборгованість, за відсотками 86,79 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 1284,86грн.; пеня за прострочення виконання зобов'язань за період з 05.06.2014 по 11.11.2014 р. в розмірі 35953,10 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 03 вересня 2014 року (справа №6-100 цс 14), яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, за правилами п.1 ч.2 ст.258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Доводи про те, що наданий банком розрахунок заборгованості по кредиту є необґрунтованим, не заслуговують на увагу, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних доводів відповідач суду не надав і в чому саме неправильність розрахунку пояснити не зміг.

В апеляційній скарзі апелянт посилання на збільшену позивачем відсоткову ставку, яку було застосовано при нарахуванні заборгованості, а тому розрахунок, на думку апеллянта, є необґрунтованим.

Проаналізувавши розрахунки, надані позивачем на підтвердження позовних вимог та квитанції ОСОБА_2про сплату платежів в рахунок погашення заборгованості, колегія суддів вважає,що розрахунки заборгованості позичальника не викликають сумнівів в їх об'єктивності, оскільки вони відповідають вищевказаним умовам кредитного договору, з яким погодився ОСОБА_2,уклавши цей договір,а в подальшому,уклавши договір про зміни до кредитного договору, наведені вище.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 309 ЦПК України слід змінити зменшивши суму пені з 35 953,10 гривень до 11 306,00 гривень.

Керуючись ст.ст.304,307,309,313-315,316 ЦПК України,колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 року змінити зменшивши суму пені що підлягає стягненню з 35 953,10 до 11 306,00 грн. Зменшити загальний розмір заборгованості за кредитним договором з 58 565,07 гривень до 33 917,97 гривень. Зменшити судовий збір з 292,80 гривень до 170 гривень з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді