Справа № 401/1952/15-ц, 04.01.16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2016 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого: судді Баранець А.М.,

при секретарі: Христенко О.В.

за участю:

-представника позивача: ОСОБА_1

-представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в міста Світловодська цивільну справу за позовом СПД ФО ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до СПД ФО ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач СПД ФО ОСОБА_5 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь суму недостачі грошових коштів в сумі 19514,45 грн. а також судові витрати.

Свій позов обґрунтовує тим, що 09.12.2013р. у м. Світловодську між ним з одного боку та ОСОБА_4 з іншого боку був укладений Трудовий договір відповідно до якого відповідачка ОСОБА_4 була прийнята на посаду продавця продовольчих товарів та зобов'язана виконувати обов'язки продавця продовольчих товарів , здійснювати продаж товарів відповідно до вказівок підприємця , якісно і чемно обслуговувати покупців , збереження товарно - матеріальних цінностей , нести матеріальну відповідальність.

23 березня 2015 року трудовий договір укладений між позивачем та відповідачкою був розірваний сторонами, відповідачка була звільнена за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. При звільненні у магазині було проведено інвентаризацію товару під час якої виявлено недостачу в сумі 19514,45 грн. Вважає, так як ОСОБА_4 відповідно до умов трудового договору відповідала за збереження товарно - матеріальних цінностей , то вказана сума завданих збитків підлягає стягненню з відповідачки у судовому порядку .

Не погодившись з позовними вимогами СПД ФОП ОСОБА_5 відповідачка ОСОБА_4 звернулася до суду з зустрічним позовом про зобов'язання СПД ФОП ОСОБА_5 вчинити певні дії та стягнення з нього моральної шкоди. У подальшому представник відповідачки ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги і остаточно просив суд визнати відсутність вини позивача ОСОБА_4 , щодо утворення боргу за матеріально товарні цінності в сумі 19514,45 грн. магазину продовольчих товарів №17 СПД ФОП ОСОБА_5 , розташованого в с. Нагірне, визнати СПД ФОП ОСОБА_5 винним у порушенні трудового законодавства, зобов'язати СПД ФОП ОСОБА_5 видати ОСОБА_4 її трудову книжку, стягнути з СПД ФОП ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу працівника ОСОБА_4 у сумі 7095грн. 06 коп., стягнути з СПД ФОП ОСОБА_5 заробітну плату працівника ОСОБА_4 за період з 12.12.2014 року по 30.03.2015 року в сумі 3777 грн. 70 коп., стягнути з СПД ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 20000грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини та докази, що їх стверджують. Зустрічний позов не визнав у повному обсязі, вважаючи його необґрунтованим.

Представник відповідачки позовні вимоги СПД ФОП ОСОБА_5 не визнав у повному обсязі, вказуючи на те, що в виникненні недостачі коштів відсутня вина ОСОБА_4 так як борг було утворено внаслідок узгоджених дій між продавцем та власником. Зазначає, що саме СПД ФОП ОСОБА_5 знав та дозволяв відпускати товари в борг. Вважає, що таким чином у відповідачки не було умислу в утворенні боргу. Зустрічний позов просив задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доводи сторін , з'ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку:

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 09 грудня 2013 року між позивачем та відповідачкою було укладено трудовий договір відповідно до якого ОСОБА_4 була зобов'язана виконувати обов'язки продавця продовольчих товарів , здійснювати продаж товарів відповідно до вказівок підприємця , якісно і чемно обслуговувати покупців , збереження товарно - матеріальних цінностей , нести матеріальну відповідальність.

Відповідно до Наказу №2 виданого СПД ФОП ОСОБА_5 відповідачку було звільнено з посади продавця продовольчих та непродовольчих товарів з 23 березня 2015 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до товарно грошового звіту від 15.03.2015 року в магазині «Тясмин» виявлена недостача продукції на суму 19514, 45 грн., яка виникла в період з 09 березня 2015 року по 14.03.2015 року, тобто в період роботи відповідачки.

Відповідно до статті 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

У відповідності до вимог ст. 134 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини у випадках, коли між працівником і роботодавцем укладений письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для збереження або для інших цілей, а також коли шкода завдано недостачею.

Відповідно до ст.135-3 кодексу законів про працю України, яка передбачає, що у разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

Приймаючи до уваги, що з вини відповідачки позивачу спричинена шкода у вигляді недостачі товарно-матеріальних цінностей в магазині «Тясмин» на суму 19514, 45 грн., яку у добровільному порядку відповідачка відшкодувати відмовилась, завдану шкоду з неї слід стягнути у примусовому порядку.

Вирішуючи питання, щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 суд виходить з таких міркувань.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для справи і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із спірних правовідносин сторін, доведенню в даному випадку підлягають факти порушення СПД ФОП ОСОБА_5 норм КЗпП України, щодо порядку видачі ОСОБА_4 трудової книжки та невиплата заробітної плати.

Так на вимогу представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 у відповідача за зустрічним позовом СПД ФОП ОСОБА_5 було витребувано оригінали документів, що підтверджували б отримання ОСОБА_4 заробітної плати.

Вимоги суду СПД ФОП ОСОБА_5 були виконані і на огляд у судове засідання його представником ОСОБА_1 були надані оригінали видаткових касових ордерів про отримання ОСОБА_4 заробітної плати за її підписом, копії ордерів після звірення з оригіналом документів були долучені до матеріалів справи.

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 підтвердив, що підпис на усіх видаткових касових ордерах належить ОСОБА_4, таким чином спростовуються всі твердження ОСОБА_4 про те, що працюючи у СПД ФОП ОСОБА_5 вона не отримувала заробітну плату.

Щодо неотримання у день звільнення трудової книжки представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 пояснив, що у день свого звільнення 23.03.2015 року позивачка ОСОБА_4 не з'явилась до СПД ФОП ОСОБА_5 з трудовою книжкою, тому відповідач і не міг здійснити відповідний запис у трудовій книжці ОСОБА_4 про її звільнення, оскільки остання зберігається у позивачки. Окрім того просив звернути суд увагу на те , що у відповідності до п. 2.20-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58; трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю, пов'язану з наданням послуг (кухарі, няньки, водії тощо), зберігаються безпосередньо у працівників, у зв'язку з чим відповідач СПД ФОП ОСОБА_5 жодним чином не порушував правових норм КЗпП України та прав позивачки.

За положеннями частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, згідно ч.4ст.60 ЦПК.

З огляду на викладене , суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_4 за зустрічним позовом задоволенню не підлягають , так як вони є безпідставними, необґрунтованими та недоведеними доказами.

На підставі ст.ст. 134, 135, 135-1 КЗпП України, суд керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , жительки АДРЕСА_1 на користь СПД ФОП ОСОБА_5, завдану недостачею шкоду в сумі 19514,45 грн. та понесені ним судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Світловодського

Міськрайонного суду А.М.Баранець