провадження № 2-п/756/25/16
УХВАЛА

22 січня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Мірошниченко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 січня 2010 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

15 січня 2010 року Оболонським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №21-80R/08-2006А від 08 серпня 2006 року разом з відсотками та пенею в сумі 28568 доларів США 04 цента, що в еквіваленті при перерахунку на національну валюту України за офіційним курсом НБУ станом на 07.08.2009 року складає 219917 грн. 31 коп., судових витрат в сумі 1700 грн. судового збору та 120 грн. за інформаційно-технічне забезпечення.

Судом направлялась копія заочного рішення відповідачу, проте кореспонденція повернулася до суду без вручення з поміткою «за закінченням терміну зберігання».

20 жовтня 2015 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення, в якій він посилається на те, що про ухвалене судом рішення йому стало відомо 16 жовтня 2015 року у ВДВС Оболонського районного управління юстиції м. Києва у зв'язку з застосуванням до нього заходів примусового виконання вказаного рішення. Того ж дня ним було отримано копію вказаного заочного рішення.

Відповідач вказує, що судом не було встановлено всіх обставин, які мають істотне значення для вирішення справи. Зокрема, ні йому, ні поручителю банк не направив вимоги про погашення суми заборгованості, чим порушено умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку стягнення заборгованості.

Позивачем не додано жодного доказу на підтвердження надання кредитних коштів та отримання їх позичальником, а також доказів надання кредиту в іноземній валюті, як це передбачено умовами договору.

Також відповідач посилається на те, що судом не було здійснено спроб вручити йому повістку через відповідних посадових осіб житлово-експлуатаційної організації, які в силу свого службового становища мають можливість вручити її в будь-який момент. Визнавши причини його неявки в судове засідання неповажними, не вживши при цьому усіх передбачених законом заходів щодо його повідомлення про дату судового засідання, суд позбавив його права подати свої заперечення чи клопотання, зокрема, заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідач зазначає, що за період з 11 вересня 2006 року по 20 червня 2007 року він сплатив частину боргу у розмірі 6490,21 дол. США, проте цього не було враховано судом при ухваленні рішення.

Також відповідач посилається на те, що у суду були відсутні підстави для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя у зв'язку з припиненням 08 серпня 2007 року поруки внаслідок не пред'явлення банком вимоги до поручителя.

Крім того, відповідач позбавлений інформації про те, яким чином банк розраховував суму заборгованості, яку суму банк зараховував на відсотки, а яку на тіло кредиту, у зв'язку з чим не може самостійно правильно визначити суму заборгованості по кредиту та відсоткам, тому по справі має бути призначена судова економічна експертиза.

Враховуючи викладене, відповідач просить скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Представник заявника - відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 завчасно та належним чином повідомлявся про всі судові засідання, в тому числі про судове засідання, яке відбулося 15 січня 2010 року, за адресою: АДРЕСА_1, яка також співпадає з адресою, вказаною відповідачем у своїй заяві про перегляд заочного рішення.

Зокрема, повістка про виклик в судове засідання, яке відбулося 09 жовтня 2009 року, разом з ухвалою про відкриття провадження в справі та копією позовної заяви з додатками, які були направлені відповідачу за вказаним місцем проживання, повернулися на адресу суду з відміткою відділення поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання».

Повістка про виклик в судове засідання, яке відбулося 10 листопада 2009 року, вручена ОСОБА_1, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Про наступне судове засідання, яке було призначене на 15 січня 2010 року, відповідач повідомлявся шляхом опублікування оголошення в пресі та шляхом направлення йому повістки.

Таким чином, відповідач був повідомлений про перебування в провадженні суду вказаної справи, мав достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи та подачі своїх заперечень на позов, проте своїм правом не скористався.

Будь-яких доказів, які б свідчили про наявність у відповідача поважних причин, що унеможливлювали його явку в судові засідання, або отримання ним адресованої йому кореспонденції, до заяви про перегляд заочного рішення не додано.

На підставі викладеного у суду відсутні підстави для висновку, відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин.

Ухвалюючи рішення, суд прийшов до висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за договором та навів обґрунтування своїх висновків.

Наявність у позичальника заборгованості за договором та її розмір підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості. Доказів неврахування банком при розрахунку заборгованості грошових сум, сплачених на користь банку відповідно до квитанцій, доданих до заяви про перегляд заочного рішення, відповідачем не надано.

При цьому представник відповідача не заперечував отримання відповідачем кредиту для придбання автомобіля.

Доказів, які б спростовували висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позову, доказів відсутності заборгованості за договором або існування заборгованості в меншому розмірі, до заяви про перегляд заочного рішення відповідачем не додано.

Враховуючи наведене, заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 січня 2010 року залишити без задоволення.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до ч.4 ст.231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Маринченко