Cправа № 127/2905/16-ц
Провадження № 2/127/2186/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 лютого 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Реал Кредит» про розірвання договору та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до КС «Реал Кредит» про розірвання договору та стягнення коштів.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 119 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху з метою усунення недоліків.

Відповідно до п.п. 5,6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та зазначення доказів по кожній наведеній обставині.

З поданої позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості по договору №4/09-3/В від 15.04.2009 року про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок в розмірі 4000,86 грн. Разом з тим, по заявленій вимозі позивачем не зазначено обставин з посиланням на відповідні докази неналежного виконання відповідачем умов договору, яка полягає в неповерненні залишку вкладу в конкретному розмірі, невиплаті заявленого розміру процентів річних (розрахунки, видаткові касові ордери, квитанції, виписки, інші розрахункові документи).

По-друге, заявляючи у позові немайнову вимогу про розірвання договору №4/09-3/В від 15.04.2009 року про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, позивач посилається як на підставу саме на ст. 10 Закон України «Про захист прав споживачів», при цьому у відповідності до вказаного положення закону не зазначає обставин із посиланням на докази про наявність тих істотних недоліків товару, внаслідок чого споживачем понесено збитки та в чому вони полягають.

Крім того, вказуючи на обставину звільнення позивача від обовязку сплати судового збору за подання позовної заяви до суду, як інваліда 2-ї групи, одночасно не зазначено відповідних доказів по даній обставині.

Щодо посилання позивача на звільнення її від сплати судового збору відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то суд зауважує, що спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір».

З 01 вересня 2015 року Закон України «Про судовий збір» діє у новій редакції. Із статті 5 цього Закону, яка визначає пільги щодо сплати судового збору, виключено пункт, який встановлював, що від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. Отже, з 01 вересня 2015 року позови споживачів оплачуються судовим збором за ставками, встановленими Законом.

Тобто, на день подання позову діють нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному регулюють питання оплати судового збору. Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-рп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах застосуванню підлягають положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Як вказувалося вище, Закон України «Про судовий збір» у редакції, що діє з 01 вересня 2015 року, виключив споживачів з переліку пільгової категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Таким чином, враховуючи предмет спірних правовідносини, позивачу належить сплатити судовий збір, виходячи із ставки судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви як немайнового, так і майнового характеру, розмір якої, відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», становить: 0,4 розміру мінімальної заробітної плати щодо вимог немайнового характеру (551,20 грн.) та 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати щодо вимог майнового характеру. В разі наявності пільг, про які зазначив позивач, надати відповідні докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Реал Кредит» про розірвання договору та стягнення коштів залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше пяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: