Справа № 274/5459/15-ц
Провадження № 2/0274/388/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2016 року . Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого судді Хавронюк О.Л., з участю секретаря - Лободи В.Л.,представника позивача- Кроснік Т.О., представника відповідача -ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Бердичівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, згідно доводів позову, просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю .Вказує, що він з листопада 1997 року постійно проживає в цій квартирі , володіє нею, оплачує комунальні послуги ,ремонтує,жодна особа до цього часу не заявила вимог на цю квартиру,яка належала на праві власності ОСОБА_3,яка померла 7.11.1997 року.

В судовому засіданні представник позивача просить позов задоволити. Пояснила, що нині покійна ОСОБА_3 була одинокою, позивач, його мати доглядали сусідку до смерті, похоронили за власний рахунок. Позивач вселився в квартиру ОСОБА_3 ще до її смерті за її згодою, здійснював її догляд, і залишився в квартирі проживати після її смерті. До цього часу жодна особа претензій на квартиру не заявила.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечив.Вказав,що позивачем не доведено законність та добросовісність вселення в квартиру, не доведено її площу. За даними листа ЖКГ за 1998 рік у покійної є спадкоємці-онуки ,які не залучені до участі в справі, а також є вказівка про іншу площу квартири.В документах на поховання спадкодавця вказано прізвище не позивача, а іншої особи ,що викликає питання добросовісності заволодіння нерухомим майном.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши наявні письмові докази. прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41).Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, закрема в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років , набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Частиною 8 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки , коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001року.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами , які мають значення для справи , і , які повинен довести сам позивач ( ч.1 ст. 60 ЦПК України) , є законний об'єкт володіння , добросовісність володіння , відкритість володіння , давність володіння та його безперервність ( тобто строк володіння).

Відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 померла 7.11.1997 року (а.с.5), вказана особа була власником квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 29,3 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.10.1997 року (а.с.6,21).Належна нині покійній ОСОБА_3 квартира не була ніким успадкована, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (а.с.39-40).Відумерлою спадщина в установленому законом порядку не визнавалась. Сам факт обізнаності позивача про те, що він не є власником квартири , не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайства тощо).

Факт відкритого та безперервного володіння спірним майном позивачем з листопада 1997 року по теперішній час стверджено поясненнями свідків ОСОБА_4,ОСОБА_5.Свідкам відомо, що позивач та його рідні(мати, сестра) доглядали за нині покійною ОСОБА_3,яка останніх три роки життя була лежачою хворою , похоронили її.Позивач постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, оплачує комунальні послуги,ремонтує квартиру.Такі покази свідків узгоджуються з доводами представника позивача в суді щодо оплати комунальних послуг за квартиру позивачем з 1997 року та представлених суду для огляду квитанцій про оплату. Крім того, з клопотання начальника ПЖРЕП № 6, ,повідомлення начальника відділу ЖКГ Бердичівського міськвиконкому (а.с.9,11)вбачається, що в 1998 році житлово-експлуатаційній організації, відділу ЖКГ виконкому було відомо про смерть власника квартири, вирішувалась питання про можливість приєднання квартири № 12 до житла сім"ї позивача в цьому ж будинку,що свідчить про відкритість володіння. З письмових доказів про понесення витрат на поховання, тверджень очевидців вбачається, що позивач проживає в квартирі з 1997 року,він та члени його сім"ї брали участь в догляді та похованні ОСОБА_3Й.(а.с.12-16).

Наведене свідчить про те, що позивач добросовісно заволодів квартирою і з 1997 року, відкрито та безперервно нею користувався увесь цей час.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, обов'язок доказування та подання доказів покладається на сторони.Відповідачем обставини, викладені в позові, жодним доказом не спростовані.

Доводи представника відповідача про наявність спадкоємців ,про що вказано в листі відділу ЖКГ (а.с.11) суд до уваги не приймає, оскільки вказаний лист не може бути оцінений як доказ прийняття спадщини певною особою,такі доводи спростовані витягом зі Спадкового реєстру про відсутність даних щодо відкриття спадщини ,відсутність заяв про прийняття спадщини. Представником відповідача не надано належних доказів того, що будь-яка інша особа заявила свої права на це нерухоме майно шляхом предявлення відповідного позову.Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.Отже за відсутності власника квартири позивач правомірно пред'явив позов до органу місцевого самоврядування на території якого розміщений будинок з квартирою.Рішення Бердичівської міської ради від 12.12.2013 року про перейменування вулиць міста, в тому числі вулиці К.Лібкнехта на вул.Європейську, є загальновідомим фактом, доведенню не підлягає.

Вказівка в рахунках про витрати на поховання прізвища замовника ОСОБА_6, а не позивача, доводів позову про визнання права власності на майно за набувальною давністю не спростовує.За даними технічних паспортів на квартиру, виготовлених на ім"я нині покійного власника та на ім"я позивача житлова площа квартири становить 18,3 кв.м., загальна-29,3 кв.м.(а.с.17-18,22-23),такі документи є офіційними ,узгоджуються з дланими свідоцтва про право власності щодо площі квартири. Лист житлово-експлуатаційної організації за 1998 рік з посиланням на площу квартири 17 кв.м.(а.с.9)не стверджує ,що позивач претендує на іншу квартиру, з іншою площею,чи існують 2 різні квартири, а тому заявлених вимог не спростовує.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і позивач має право на визнання за ним права власності на квартиру . Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88,212-215,209,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Бердичівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя :