РІШЕННЯ

Іменем України

05.02.2016 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Мартинишин М.О.

при секретарях Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Сторони зареєстрували шлюб 20.03.2008 року у Франківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції.

Від подружнього життя сторони мають сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу покликаючись на те, що сімейне життя у них не склалось. Між ними втрачено взаємні почуття любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки. Вони стали один для одного чужими людьми. Примирення між ними неможливе. Вважає, що шлюб в них носить формальний характер. Просить розірвати шлюб.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримав, та пояснив, що спільне подружнє життя з відповідачкою не склалося, між ними існують сварки та примирення між ними не можливе. Просить позов задоволити.

Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона разом проживає з позивачем в одному приміщенні, подружні відносини підтримують та ведуть спільного господарства. Вважає, що сімейні відносини між сторонами покращаться. Просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення з наступних підстав

Судом встановлено, що сторони зареєстрували 20.03.2008 року у Франківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції.

Від подружнього життя сторони мають сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони подружні відносини підтримують, разом проживають, спільне господарство ведуть та примирення між ними можливе.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ст.105 цього Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малотітньої дитини, дитини-інваліда, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п.10 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Крім цього, позивач не надав суду доказів, які свідчать про те, що їх із відповідачкою подружнє життя та збереження шлюбу є неможливим, а тимчасовий розлад у сім'ї, конфлікти між подружжям, викликані випадковими причинами, а також необґрунтоване небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем не є достатніми підставами для розірвання їх шлюбу.

Враховуючи наведені обставини, положення ст.112 СК України та зазначені роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку щодо необхідності відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, оскільки позовні вимоги позивача про необхідність розірвання шлюбу не свідчать про те, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити.

Керуючись ст. ст. 3,4, 10, 11, 27, 30, 57-60, 62, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мартинишин М.О.