Номер провадження: 22-ц/785/5295/16
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Сегеди С.М.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 04 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Гулянської сільської ради Красноокнянського району Одеської області про визнання заповіту нікчемним,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_3, Гулянської сільської ради Красноокнянського району Одеської області про визнання заповіту нікчемним, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна - земельної ділянки площею 5,65 га, яка розташована на території Римарівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, право власності батька на земельну ділянку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_1. Звернувшись своєчасно до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_2 стало відомо, що земельну ділянку, площею 5,65 га, що розташована на території Римарівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, батько заповів ОСОБА_3 Вказаний заповіт був посвідчений секретарем Гулянської сільської ради Красноокнянського району Одеської області.

Позивачка вважає, що вказаний заповіт є недійсним, оскільки складений з порушенням вимог закону, а саме, як їй стало відомо батько на момент складення заповіту був у стані сильного алкогольного сп'яніння, крім того, заповіт посвідчений секретарем Гулянської сільської ради Красноокнянського району, тоді як батько проживав на території Римарівської сільської ради Красноокнянського району.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати вищевказаний заповіт нікчемним, оскільки він був укладений з порушенням вимог закону.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав.

Представник відповідача Гулянської сільської ради Ігнатов О.В. позов не визнав.

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 04 травня 2016 року в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Гулянської сільської ради Красноокнянського району Одеської області про визнання заповіту нікчемним відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17)

На момент смерті ОСОБА_5 проживав у с. Нестерове Красноокнянського району, що територіально відноситься до Римарівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна земельної ділянки площею 5,65 га, розташованої на території Римарівської сільської ради Красноокнянського району, право на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_2. ( а.с.22).

24 лютого 2015 року ОСОБА_5 склав заповіт, згідно до якого заповів земельну ділянку, площею 5,65 га, розташовану на території Римарівської сільської ради Красноокнянського району ОСОБА_3

Вказаний заповіт було посвідчено ОСОБА_7, секретарем Гулянської сільської ради Красноокнянського району Одеської області та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за N 12 (а.с. 75).

Дані про вказаний заповіт внесені до Спадкового реєстру 26 березня 2015 року, номер у Спадковому реєстрі 57275711. (а.с.13).

ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_5 і спадкоємцем першої черги. (а.с.18-19, 20-21).

За зверненням позивача ОСОБА_2 приватним нотаріусом Бушуєвою І.І. була відкрита спадкова справа №43/2015 (номер у спадковому реєстрі 58405987).

03 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Бушуєвої І.І. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с.74).

Також судом встановлено, що рішенням Гулянської сільської ради Красноокнянського району Одеської області №4-УІ від 18 листопада 2010 року ОСОБА_7 була обрана секретарем Гулянської сільської ради і на неї, відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування» були покладені обов'язки секретаря виконавчого комітету Гулянської сільської ради та вчинення нею нотаріальних дій. ( а.с.62).

Тобто ОСОБА_7, як посадова особа органу місцевого самоврядування протягом каденції, була уповноважена вчиняти нотаріальні дії, в тому числі посвідчувати заповіти.

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування, згідно із ст. 1217 ЦК України, здійснюється за заповітом або за законом.

Загальні вимоги до форми заповіту визначені ст. 1247 ЦК України, за якою заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, особисто підписаний заповідачем, посвідчений нотаріусом або іншою посадовою, службовою особою, визначеною у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу.

Положеннями ст. 1251 ЦК України визначено, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Крім того, відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат», у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють нотаріальні дії, зокрема щодо посвідчення заповітів (крім секретних).

Згідно із ч. 1 ст. 1257 цього ж Кодексу заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до п.п. 1.1-1.3 Порядком, перелік нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування, визначено статтею 37 Закону України «Про нотаріат», згідно якої вказані особи мають право, в тому числі, і посвідчувати заповіти крім секретних.

Таким чином, на час набуття законної сили Порядку, секретар Гулянської сільської ради вже мала повноваження, визначені законодавством і правових підстав для прийняття нового рішення сільської ради не було.

Згідно зі ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набраннями ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженими Наказом МЮ України 11.11.2011р за № 3306/05, зареєстрованим 14.11.2011 р. за № 1298/20036 , нотаріальні дії можуть вчинятися посадовою особою будь-якого виконавчого комітету на всій території України, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93, 103 Закону України «Про нотаріат», та інших випадків, передбачених законодавством України. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів.

Таким чином, вказаним Законом та Порядком прямо передбачено перелік нотаріальних дій, які забороняється вчиняти посадовим особам органів місцевого самоврядування. Серед цього переліку відсутня будь-яка заборона щодо посвідчення заповіту члену іншої територіальної громади.

Отже, громадянин України має право звернутися до будь-якого нотаріуса чи посадової, службової особи органу місцевого самоврядування. Для визначення дійсності заповіту важливим є волевиявлення особи на складання заповіту, посвідчення заповіту нотаріусом в межах закріпленого за ним територіального нотаріального округу чи посвідчення секретарем виконавчого комітету на території сільської ради, де його обрано, а також дотримання інших вимог, передбачених ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст.1, 47 Закону України «Про нотаріат», вимоги до документів, що подаються для вчинення нотаріальної дії та місця посвідчення заповіту не забороняють посвідчувати заповіт заповідачу за його бажанням в системі органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені Законом України «Про нотаріат», з метою надання їм юридичної вірогідності.

Судова колегія погоджується з вказаними висновками суду, та не находить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що секретар Гулянської сільської ради ОСОБА_7 не мала права та повноваження на посвідчення заповіту ОСОБА_5, особи, яка не проживає на території Гулянської сільської ради, не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а також Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом МЮ України 11.11.2011р за № 3306/05, зареєстрованим 14.11.2011 р. за № 1298/20036, оскільки зазначений Порядок визначає деталізовану процедуру вчинення нотаріальних дій, а правовою підставою для здійснення відповідною посадовою особою нотаріальних дій є положення ст. 1251 ЦК України та ст. 37 Закону України «Про нотаріат» щодо уповноваження посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування на здійснення нотаріальних дій, на підставі рішення органу місцевого самоврядування, оскільки саме ОСОБА_7, як посадова особа органу місцевого самоврядування була уповноважена вчиняти нотаріальні дії, в тому числі посвідчувати заповіти.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 04 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ С.М. Сегеда