Справа № 2-629/09
провадження № 6/368/3/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" січня 2016 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого Шевченко І.І.

при секретарі Гребеневич А.І.

з участю представника заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 та Кредит» про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчих листів до виконання, заінтересована особа: ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

представник заявника просить суд поновити строк для предявлення до виконання виконавчих листів № 2-629/2009 від 01.02.2011 року для примусового виконання рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 17.11.2009 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «ОСОБА_2 і Кредит», в особі Філії «Центральне РУ» ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що в провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебувала цивільна справа № 2-629/2009 за позовом ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», в особі Філії «Центральне РУ» ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду набрало чинності 17.11.2009 року. Виконавчі листи (про стягнення суми основного боргу, і окремо в/л про відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, судового збору) були отримані 01.02.2011 року.

У зв'язку з рядом обставин виконавчі листи із заявою про примусове виконання рішення суду були надіслані до ВДВС Кагарлицького РУЮ 09.04.2014 року, на яку 11.04.2014 року за супровідним листом № 3317,3316 були надіслані постанови від 11.04.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження, у зв'язку пропущенням строку предявлення виконавчого окументу до виконання.

Підставами несвоєчасного подання виконавчого листа до виконання були наступні: постійні переговори з боржником щодо виконання рішення суду у добровільному порядку. Боржник звертався з проханням до банку не пред'являти виконавчий лист до ВДВС, з умовою того, що сплатить борг, тим самим вводив позивача в оману, і затримував реалізацію банком свого права на виконання рішення суду.

За час проведення таких переговорів, виконавчі листи № 2-629/2009 від 01.02.2011 р. перебували на контролі у співробітника відділу стягнення заборгованості у виконавчому провадженні ОСОБА_5, проте внаслідок несумлінних дій цієї особи банком було пропущено строк предявлення до виконання виконавчого листа. Зазначене було встановлено висновком за результатами службової перевірки по факту порушення строків предявлення виконавчих документів до виконання співробітником філії ЦРУ АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» ОСОБА_5 від 31.08.2014 р.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Визнання поважності причин пропуску строку предявлення виконавчого листа до виконання є питанням, яке вирішується суто в субєктивного ставлення кожної окремої особи у конкретних обставин.

Слід звернути увагу на той факт, що АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» є юридичною особою, яка здійснює свої права через своїх працівників. Навіть контроль за виконанням функціональних обовязків одних працівників, здійснюють інші працівники. Тобто в своїй діяльності юридична особа залежить від людського фактору та можливості будь-якої особи здійснювати помилки під час реалізації своїх службових обовязків.

Разом з цим, за поновленням строку пред'явлення виконавчого листа до виконання звернулися не особисто працівники юридичної особи, які не здійснили предявлення виконавчого листа до виконання, а АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», який має право на виконання судового рішення та який був обмежений у своєму праві несумлінними діями третіх осіб.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичної особи, права чи інтереси юридичної особи, державні та суспільні інтереси способом, встановленим законами України.

При цьому слід враховувати, що згідно ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 14 ЦПК судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території. На даний час рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 17.11.2009 року не виконано і досі.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, по кредитному договору банк чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позичальнику позику у строк та у порядку передбаченому договором.

Таким чином, кредитні правовідносини передбачають беззаперечне право кредитора на повернення наданих у кредит грошових коштів.

АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» є фінансовою установою діяльність якої залежить саме від виконання позичальниками свого обов'язку по поверненню кредитних коштів.

Таким чином, враховуючи встановлені законом права кредитодавця АТ «Банк «ОСОБА_2 та кредит» та обовязки боржника ОСОБА_3, залежність юридичної особи від сумлінності дії її представників, вважають, що вищевикладені обставини в сукупності свідчать про поважність пропущення банком строку предявлення до виконання виконавчого листа № 2- 629/2009 від 01.02.2011 р. та є підставою для захисту судом прав АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», як кредитора, та поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання.

Також, слід звернути увагу на практику суду у справах такої категорії, а саме: до матеріалів справи додається ухвала апеляційного суду за апеляційною скаргою ПАТ «ОСОБА_2 та кредит» на ухвалу Подільского р/с м. Києва від 26.09.2014 про відмову у задоволенні заяви поновлення строку для предявлення виконавчих документів до виконання по цивільній справі за позовом ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» до Особа 1, Особа_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, (справа № 2-4763/09).

Представник заявника в судові засідання не зявлявся, подавши до суду заяви про розгляд у відсутність представника банку. Заяву підтримують та не заперечують проти винесення заочної ухвали.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 ОСОБА_1 заяву не підтримала та просила суд у задоволенні відмовити з наступних підстав. Для прийняття обґрунтованого рішення по справі позивач посилається на те, що підставою несвоєчасного подання виконавчого листа стали постійні перемовини з відповідачем щодо погашення боргу. Але це не є поважною причиною пропушення строку подання для виконання виконавчого листа. Оскільки, законодавством України, а саме: ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», передбачена детальна процедура виконання судових рішень, яка включає в себе порядок та строки їх виконання, а також уповноважує для цього певну державну установу. Позивач знехтував даними нормами законодавства та взяв на себе функцію, якою за законом не наділений. Таким чином, контроль за виконання виданого виконавчого листа, позивач цілком та повністю поклав на себе, а отже і відповідальність за термін його виконання, а відповідно взяв на себе і виконання самого рішення суду про стягнення заборгованості. На її думку, посилання на постійні перемовини з відповідачем не є обгрунтованою підставою для поновлення строків подання для виконання виконавчого листа, оскільки всі перемовини і домовленості повинні були відбуватись та обговорюватись ще до звернення у суд із заявою про стягнення заборгованості. Рішенням Кагарлицького районного суду за позовом ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» до ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 21-295/07 від 16 червня 2007 року в суммі 9 999 грн., набрало законної сили 17.11.2009 року. Строк його предявлення до виконання був встановлений у три роки. Тобто, кінцевий термін предявлення до виконання виконавчого листа становив 17.11.2012 року. Отриманий виконавчий лист позивачем був лише 01.02.2011 року, а надісланий до виконання 09.04.2014 року. Наведені дати та терміни показують період часу у пять років, і свідчать про систематичну недисциплінованість працівників позивача та відповідну недбалу організацію їх роботи, адже весь цей час у штаті фінансової установи працював та працює цілий колекгив фахівців, що відповідають за даний напрямок роботи і контролюють його. Крім того, виконавчий лист до ВДВС Кагарлицького РУЮ позивач надіслав 09.04.2014 року, постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження надійшла позивачу 11.04.2014 року, а службова перевірка по факту недбалості у позивача проводилася 31.08.2014 року, аж через чотири місяці після відмови, тобто вже після зазначеної події. Отже, посилання на службову недбалість одного фахівця не є такими, що відповідають дійсності. Крім того, робота одного юриста не може вплинути на проведення банком претензійно-позовної роботи, з огляду на його штат працівників, зокрема юристів. Просить врахувати також ту обставину, що боржник за спірним кредитним договором ОСОБА_4, щодо якого Кагарлицьким районним судом було винесено рішення по справі № 2-629/09 від 06.11.2009 року за позовом ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та кредит», в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» до ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 21-295/07 від 16 червня 2007 року в сумі 9 999 грн. 12.08.2011 року помер. А ОСОБА_3 є поручителем за спірним им договором. Отже, з огляду на вищенаведене, вважає, що позивач пропустив строк для явлення виконавчих листів без поважних на те причин. Окрім того, просить суд стягнути з заявника найого користь витрати по сплаті судового збору та за представником його інтересів в суді та по за судом, розрахунок якого додано до справи та квитанції до прибуткового касового ордера.

Суд, вислухавши представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що цивільна справа № 2-629/09 була розглянута Кагарлицьким районним судом Київської області та 06.11.2009 р. по справі постановлено рішення, яким з ОСОБА_4 і ОСОБА_3 леонідовича солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит»» особі філії Центральне регіональне управління Відкритого акціонерного товариства Банк ОСОБА_2 та Кредит заборгованість за кредитним договором № 21-295/07-ШД від 16 червня 2007 року в сумі 9999 грн., де 6650,50 грн. сума кредиту, 1183,50 грн.забргованість по комісії, 1151,04 грн.заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитом, щомісячної комісії , а також судові витрати в розмірі 120 грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 99 грн. у відшкодування судового збору.

Із заяви АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит»» вбачається, що виконавчий лист на виконання рішення від 06.11.2009 року був виданий 01.02.2011 року та отриманий стягувачем 23.03.2012 року.

В матеріалах справи (а.с.46) приєднано заяву ВАТ «ОСОБА_2 та Кредит»» від 18.11.2011 року про видачу копії рішення та виконавчого листа по справі.

Отже, виконавчий лист № 2-629/09 року був виданий Кагарлицьким районним судом Київської області 06.11.2009 року і підлягав предявленню до виконання протягом трьох років.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 цього Кодексу стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено строк пред'явлення виконавчих документів протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Встановлені законами, а саме: ст. 223 ЦПК України строки набрання рішенням законної сили та ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» строки предявлення до виконання виконавчих листів, є загальними строками, що стосуються ухвалених рішень суду по цивільних справах, і не можуть бути іншими щодо конкретної цивільної справи.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі, якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Посилання стягувача в заяві на підстави не пред'явлення виконавчих листів до виконання протягом встановленого строку, а саме: постійні переговори з боржником та неналежне виконання працівниками банку своїх обов'язків, не можливо визнати їх поважними з наступних підстав.

Щодо постійних переговорів представників банку з боржником ОСОБА_4, який звертався з проханням не предявляти виконавчі листи до виконання, то вказане тверження представником нічим не підтверджене. Оскільки ОСОБА_4 помер 12.08.2011 р., а виконавчі листи позивачем отримано 23.03.2012 року. Тому стає не зрозуміло, хто саме і з яким представником банку вів переговори. Окрім того, стає не зрозумілим хто від імені ОСОБА_4 проводив оплати. Проте працівниками банку не було вчинено жодних дій для встановлення спадкоємців боржника ОСОБА_4, до яких перейшов обов'язок щодо сплати заборгованості за кредитним договором, даних про те, яка сума боргу була сплачена боржником в рахунок виконання зобовязань стягувач не навів.

Окрім того, судом встановлено, що дані про звернення представників Банку до суду із заявами про видачу виконавчих листів раніше та/або відмову суду у видачі виконавчого листа в матеріалах справи відсутні. Отримані 23.03.2012 року виконані листи банком до виконання були пред'явлений лише 09.04.2014 року. Постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа, виданого 01.02.2011 року) винесено державним виконавцем 11.04.2014 року. Із заявою до суду про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання банк звернувся лише 13.01.2015 року (а.с. 50, 55-56) .

Разом з тим, з матеріалів справи, а саме: висновку за результатами службової перевірки по факту порушення строку пред'явлення виконавчих документів до виконання співробітником філії ЦРУ АТ «Банк «ОСОБА_2 та кредит» ОСОБА_5, вбачається, що керівництву Банку про порушення працівником ОСОБА_5 службових обов»язків було відомо ще 20.01.2014 року (а.с.61 зв.), проте будь-які дії, які б сприяли вирішенню питання щодо стягнення проблемних заборгованостей боржників банком не приймалися.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28.09.2015 року переглядалась ухвала Кагарлицького районного суду Київської області від 13.07.2015 року, згідно якого заяву банку було задоволено та поновлено строки предявлення виконавчого листа до виконання, але було скасовано ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області, оскільки суд першої інстанції належним чином не встановив дійсні обставини справи, не дав належної оцінки доказам, на які досилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, залишив поза увагою норми чинного законодавства, що регламентує порядок та строки предявлення судових рішень до виконання.

Перебуваючи на новому розгляді у Кагарлицькому районному суді Київської області представником заявника не надано ніяких інших даних, ніж ті, які були предметом розгляду, ні разу не був у судових засіданнях, хоча судом виносилась ухвала суду про обовязкову явку представника заявника, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення банку пропущеного строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання, оскільки судом повно зясовані всі обставини, що мають значення для справи, тому заява стягувача про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчих листів до виконання до задоволення не підлягає.

Щодо судових витрат, то суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Стосовно судових витрат на правову допомогу адвоката в сумі 6059 грн. 00 коп., то вказані витрати підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України особа має конституційне право на захист будь-якими незабороненими законом засобами. Згідно зі ст. 27 ЦПК України особа має право на отримання правової допомоги.

Офіційне тлумачення поняття „правова допомога було дане у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. у справі №1-23/2009 (справа про правову допомогу). Відповідно до п.3.2 цього Рішення правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права.

Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином та адвокатом. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до вимог статей 12, 56, 84, 88 ЦПК України витрати на правову допомогу - це витрати сторін, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги фахівця у галузі права і за законом має право надання правової допомоги. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано договір про надання такої правової допомоги, який містить дані про вид правової допомоги, що надається, вартість виконання цього доручення визначається додатковими угодами та порядок її оплати та шість квитанцій про оплату послуг.

Стосовно витрат на правову допомогу, то відповідно до ст. 84 ЦК України це витрати сторони, що вона понесла у звязку із оплатою допомоги адвоката. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю сторін. На підтвердження цієї обставини суду слід надати договір про надання правової допомоги та документ, що свідчить про оплату гонорару. Це можуть бути квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати. У постанові від 01 жовтня 2002 року у справі № 30/63 Верховний Суд України звертає увагу на те, що судові витрати за участю адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, якій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Стосовно представництва в судових засіданнях, то відповідно до п. 2 ст. 84 ЦПК України розмір такої компенсації з урахуванням справи визначається судом. Відповідно до ст.. 12 Закону України «Про адвокатуру» ця оплата здійснюється на підставі угоди між громадянином та адвокатом.

Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачені такі граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу якщо компенсації сплачуються іншою стороною не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що представник заінтересованої особи приймала участь у десяти засіданнях першої інстанції та на одному засіданні апеляційної інстанції, і судом зроблено розрахунок.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 01.01.2015 року по 31.08.2015 року установлено розмір мінімальної заробітної плати в сумі 1218 грн. 00 хв. і проведено 7 судових засідань за 1 год. 15 хв. і становить 609 грн. 00 коп.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 01.09.2015 року по 01.01.2016 року установлено розмір мінімальної заробітної плати в сумі 1218 грн. 00 хв. і проведено 4 судових засідань (три засідання у Кагарлицькому районному суді та одне в Апеляційному суду Київської області) за 0 год. 40 хв. і становить 367 грн. 46 коп., а всього 976 грн. 46 коп.

Стосовно витрат на написання заперечення проти заяви про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання, клопотання та апеляційної скарги, то суд враховує, що представником було затрачено чотири години, що становить у 2015 р. 487,20 грн., але оскільки стороною заявлено меншу суму, ніж зроблено розрахунку судом, тому підлягає стягненню 1550 грн. 00 коп. У задоволені решти витратах суд заінтересованій особі ОСОБА_3 відмовляє.

Окрім того, було заінтересованою особою понесено витрати по сплаті судового збору в сумі 121 грн. 80 коп. за подачу апеляційної скарги, які також підлягають стягненню з заявника.

Керуючись ст. ст. 88, 371 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 та Кредит» про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчих листів до виконання у цивільній справі № 2-629/09 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит»» в особі філії «Центральне регіональне управління» Вікритого акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит»» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором, - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 та Кредит» на користь ОСОБА_3 судові витрати, що складаються із витрат пов'язанні із наданням правової допомоги в сумі 2526 грн. 46 коп. та витрат по сплаті судового збору в сумі 121 грн. 80 коп., а всього 2648 (дві тисячі шістсот сорок вісім) грн. 26 коп.

У задоволенні решти судових витрат заінтересованій особі ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.І. Шевченко