Справа № 203/96/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що з 29 січня 2010 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних малолітніх дітей - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вже півроку сторони не мешкають разом, не ведуть спільного господарства і шлюбні відносини між ними фактично припинені з того ж часу, причиною чого є відсутність у подружжя взаєморозуміння, втрата почуття любові, що призводило до непорозумінь при вирішенні сімейних питань. Спору з приводу спільного майна подружжя, місця проживання дітей та їх утримання між сторонами немає внаслідок вирішення цього питання шляхом укладення сторонами шлюбного договору. Наразі спільні діти сторін проживають разом із позивачем, яка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги своєї довірительки підтримав, просив суду позов задовольнити, вказав, що позивач не бажає змінювати своє прізвище на дошлюбне, питання з розподілу судових витрат просив вирішити відповідно до закону.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив суд позов задовольнити, підтвердивши всі викладені в позові фактичні обставини, зокрема вирішення сторонами питань щодо подальшого проживання спільних дітей сторін з позивачем, утримання спільних дітей, а також вказав на відсутність між сторонами будь-яких пов'язаних з розірванням шлюбу спорів, зокрема майнових.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 06 грудня 2008 року народився ОСОБА_5, про що зроблено відповідний актовий запис в книзі реєстрації народжень за №102. Батьками дитини у її свідоцтві про народження записано сторін по даній цивільній справі (а.с.8).

29 січня 2010 року між сторонами у справі було укладено шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №35 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у сторін народилась друга дитина - дочка ОСОБА_6, про що 19 листопада 2013 року складено відповідний актовий запис за №1197 (а.с.9).

Також судом з пояснень представників сторін у відповідності до положень ст.61 ч.1 ЦПК України встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з серпня 2015 року і більше не відновлювались, подружжя не підтримує достатньо тісних стосунків, проживає окремо з того ж часу, спільного господарства не веде. Причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність в родині взаєморозуміння, різні погляди на стосунки подружжя в сім'ї, зникнення почуття кохання в подружжя один до одного, що негативно впливало на шлюбні відносини та виховання дітей. Наразі спільні діти сторін проживають з позивачем.

04 грудня 2015 року між сторонами у справі укладено шлюбний договір, положеннями якого окрім іншого вирішено питання щодо порядку надання відповідачем та розміру майнового утримання спільних дітей сторін та позивача, організації та оплати їх відпочинку і дозвілля, забезпечення житлом, питання участі у вихованні та спілкуванні сторін з дітьми (а.с.10-11).

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України.

Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення.

Згідно ст.104 СК України підставою для припинення шлюбу є його розірвання.

За змістом ст.ст.105-107, 109, 110 СК України така форма припинення шлюбу у випадку наявності у подружжя спільних неповнолітніх дітей, небажання подружжя за обопільною згодою подати до суду заяви про розірвання шлюбу - можлива за позовною заявою одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.115 СК України рішення суду, яким задоволено позов про розірвання шлюбу і яке набрало законної сили, засвідчує факт розірвання шлюбу.

У відповідності до норми ст.112 СК України з метою встановлення наявності підстав для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

За змістом ст.ст.92-94, 99 СК України подружжя має право укласти між собою в письмовій нотаріальній формі шлюбний договір, яким визначити майнові права та обов'язки кожного як батьків, врегулювати майнові відносини між подружжям.

Підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги ту обставину, що подружжя стосунки не підтримує, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені вже тривалий час та більше не відновлювались, сторона позивача наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажає, а сторона відповідача підтримує в цьому сторону позивача, враховуючи інтереси кожного з подружжя та їх спільних дітей, беручи до уваги, що майнові відносини сторін, зокрема щодо утримання спільних дітей, належним чином врегульовані у шлюбному договорі, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню.

Приймаючи до уваги висловлене стороною позивача в судовому засіданні бажання позивача не змінювати прізвище після розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.113 СК України, ст.ст.8, 235 ЦПК України прізвище позивача, змінене нею при реєстрації шлюбу з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити незмінним - «ОСОБА_3».

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,2 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.92-94, 99, 105-107, 110, 112, 113, 115 СК України, ст.ст.3, 8, 10, 11, 57-61, 88, 169, 197, 208, 212-215, 235 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 29 січня 2010 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №35, - розірвати.

Прізвище ОСОБА_3, яке було змінено нею під час укладення шлюбу, після розірвання шлюбу залишити без змін - «ОСОБА_3».

В рахунок відшкодування судових витрат по справі у вигляді судового збору стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) - 551,2 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ф.Ф. Маймур