Справа № 379/81/16-ц Головуючий у І інстанції Бойко М. Г.
Провадження № 22-ц/780/3509/16 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 46 27.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

27 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Березовенко Р.В., Воробйова Н.С.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 18 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Таращанська міська рада Київської області про усунення перешкод у користуванні предметом оренди - земельною ділянкою, -

встановила:

у січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся Таращанського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що у відповідності до умов Договору оренди земельної ділянки на період будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд за №276 від 12.05.2015 року він набув права оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Загальна площа орендованої ним земельної ділянки складає 0,1000га., кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1 (Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-015 від 20 квітня 2015 року, дата державної реєстрації земельної ділянки 20 квітня 2015 року).

У відповідності до п.1.1. зазначеного Договору Орендодавець - Таращанська міська рада Київської області передала йому, а він прийняв у тимчасове користування зазначену земельну ділянку із земель фонду Таращанської міської Ради під будівництво житлового будинку.

Зазначений Договір зареєстрований у встановленому порядку 12 травня 2015 року, що доводиться Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 18 травня 2015 року. За користування зазначеною земельною ділянкою він сплачує орендну плату.

Разом з тим, не зважаючи на вказані обставини, він не має можливості використовувати орендовану ним земельну ділянку за цільовим призначенням, визначеним у Договорі оренди, а саме - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських приміщень та будівель у зв'язку з тим, що відповідач не допускає його до частини зазначеної земельної ділянки площею близько 0,0474 га., яку той використовує для власних потреб.

Так, зокрема, відповідач у відповідний період сезону вирощує на зазначеній частині земельної ділянки городні культури, після зібрання врожаю городніх культур утримує там своїх домашніх тварин: гусей, курей, собак. Окрему частину земельної ділянки, на якій вирощує багаторічні городні культури, відгородив металевою огорожею.

28 жовтня 2015 року він звернувся до голови Таращанської міської ради Київської області з заявою про вирішення земельного спору.

24 листопада 2015 року спірна земельна ділянка була обстежена комісією Таращанської міської ради Київської області, яка в ході обстеження виявила наступне:- частину земельної ділянки орієнтовно площею 0,0474га., відгороджено до садиби АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2 Вказана огорожа облаштована з металевих стовпчиків та металевої сітки;- вказана частина земельної ділянки використовується під вирощування городніх культур, а також на ній складено каміння та облаштована гноярка, що не відповідає встановленому цільовому призначенню;- орендар ОСОБА_3 не має доступу до зазначеної частини земельної ділянка та не може використовувати її за цільовим призначенням.

Зазначене викладено комісією в Акті від 24 листопада 2015 року, яким також рекомендовано ОСОБА_2 усунути перепони, а саме: ліквідувати встановлену ним огорожу частини земельної ділянки та не чинити інших перешкод щодо користування земельною ділянкою орендарем ОСОБА_3

Не зважаючи на зазначені рекомендації комісії Таращанської міської ради Київської області, ОСОБА_2 до цього часу продовжує чинити перешкоди використанню ним частини земельної ділянки площею близько 0,0474 га.

Просив зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні позивача частиною орендованої у відповідності до Договору оренди земельної ділянки на період будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд №276 від 12 травня 2015 року земельної ділянки, розміщеної за адресою:АДРЕСА_1, шляхом: - звільнення зазначеної частини земельної ділянки від домашніх тварин відповідача; - звільнення зазначеної частини земельної ділянки від багаторічних городніх культур; - демонтажу металевої огорожі, що знаходиться безпосередньо на земельній ділянці; - демонтажу гноярки; - звільнення зазначеної частини земельної ділянки від складового на ній каміння.

А також, зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у користуванні зазначеною частиною земельної ділянки. Та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 18 квітня 2016 року позов було задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 частиною орендованої у відповідності до договору оренди земельної ділянки на період будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд №276 від 12 травня 2015 року земельної ділянки, розміщеної за адресою: АДРЕСА_1 шляхом: - звільнення зазначеної частини земельної ділянки від багаторічних городніх культур (дерев); - демонтажу металевої огорожі, що знаходиться безпосередньо на земельній ділянці; - демонтажу гноярки (вивезення гною, демонтажу дерев'яних конструкцій, засипання котловану землею); - звільнення зазначеної частини земельної ділянки від складованого на ній каміння.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 551,20 грн., понесених ним судових витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, таке,що ухвалене у зв'язку з не з'ясуванням обставин, що мають істотне значення для справи та неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача договору оренди земельної ділянки від 12 травня 2016 року №276 із закінченням строку дії договору 30 квітня 2016 року.

При цьому, апелянт, стверджує, що позивач не надав суду першої інстанції рішення сесії Таращанської міської ради в якому малося доручення міському голові укласти з ОСОБА_3 зазначений договір оренди землі.

На момент передачі земельної ділянки позивачу в оренду апелянт користувався нею на законних підставах значний час.

Також, суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення не взяв до уваги доводи відповідача, у своєму рішенні проігнорував надані документи, зокрема саме постанову Таращанського районного суду Київської області від 01.07.2015 року акт депутата міської ради.

Просив скасувати рішення Таращанського районного суду Київської області від 18 квітня 2016 року, ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, щоу відповідності до умов Договору оренди земельної ділянки на період будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд за №276 від 12 травня 2015 року позивач ОСОБА_3 набув права оренди (користування) земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Загальна площа орендованої ним земельної ділянки складає 0,1000га., кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1 (Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-015 від 20.04.15., дата державної реєстрації земельної ділянки 20 квітня 2015 року).

У відповідності до п.1.1. зазначеного Договору Орендодавець - Таращанська міська рада Київської області передала позивачу, а він прийняв у тимчасове користування зазначену земельну ділянку із земель фонду Таращанської міської Ради під будівництво житлового будинку.

Зазначений Договір зареєстрований у встановленому порядку 12 травня 2015 року, що доводиться Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 18 травня 2015 року. За користування зазначеною земельною ділянкою позивач сплачує орендну плату.

Разом з тим, не зважаючи на вказані обставини, позивач не мав можливості використовувати орендовану ним земельну ділянку за цільовим призначенням, визначеним у Договорі оренди, а саме - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не допускає його до частини зазначеної земельної ділянки площею близько 0,0474га., яку той використовує для власних потреб, вважаючи помилково, що він (відповідач) робить це на законних підставах, оскільки у відповідь на його письмову заяву з якою він звернувся в жовтні 2006 року про передачу йому у приватну власність суміжної земельної ділянки площею 0,04 га, розташованої по АДРЕСА_1 Таращанською міською радою 26.10.2006 року було прийнято рішення №47-5-V згідно з яким йому було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,10га., по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (з урахуванням виділеної земельної ділянки площею 0,06га., згідно рішення виконкому Таращанської міської ради від 29.01.1986 року № 13).

В зв'язку з цим 28 жовтня 2015 року позивач звернувся до голови Таращанської міської ради Київської області з заявою про вирішення земельного спору.

24 листопада 2015 року спірна земельна ділянка була обстежена комісією Таращанської міської ради Київської області, яка в ході обстеження виявила наступне:- частину земельної ділянки орієнтовно площею 0,0474га., відгороджено до садиби АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2 Вказана огорожа облаштована з металевих стовпчиків та металевої сітки;- вказана частина земельної ділянки використовується під вирощування городніх культур, а також на ній складено каміння та облаштована гноярка, що не відповідає встановленому цільовому призначенню;- орендар ОСОБА_3 не має доступу до зазначеної частини земельної ділянка та не може використовувати її за цільовим призначенням.

Зазначене комісія виклала в Акті від 24 листопада 2015 року, яким також рекомендувала ОСОБА_2 усунути перепони, а саме: ліквідувати встановлену ним огорожу частини земельної ділянки та не чинити інших перешкод щодо користування земельною ділянкою орендарем ОСОБА_3

Незважаючи на зазначені рекомендації комісії Таращанської міської ради Київської області, ОСОБА_2 до цього часу продовжує чинити перешкоди використанню ним частини земельної ділянки площею близько 0,0474га.

Вказана обставина порушує права ОСОБА_3, як орендаря земельної ділянки.

ОСОБА_2 у жовтні 2006 року було подано клопотання до Таращанської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,10га.

26 жовтня 2006 року Таращанською міською радою було прийнято рішення №47-5-V згідно з яким йому було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,10га., по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (з урахуванням виділеної земельної ділянки площею 0,06га., згідно рішення виконкому Таращанської міської ради від 29.01.1986 року №13). У вказаному рішенні поряд із іншим було зазначено (п.3) - довести ОСОБА_2, що згідно п.1 даного рішення, відповідно ст.125 ЗК України приступати до використання земельної ділянки без встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документу, що посвідчує право на неї та державної реєстрації - забороняється.

Проте, ОСОБА_2 протягом майже дев'яти років не скористався своїм правом і не звернувся до відповідної землевпорядної організації з метою виготовлення технічної документації із землеустрою на вказану земельну ділянку, не отримав документу, що посвідчує право на неї та не провів її держану реєстрацію і без встановлення її меж в натурі приступив до її використання, порушуючи таким чином права позивача ОСОБА_3, як орендаря земельної ділянки, якому спірна земельна ділянка була передана в користування на підставі договору оренди з дотриманням вимог ст.ст.12,40,116, 124,125 ЗК України, адже відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що він, виходячи із вимог земельного законодавства, набув законних прав на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, тобто має на неї права, які у разі їх порушення, оспорення чи невизнання повинні бути захищені судом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того,що26 жовтня 2006 року Таращанською міською радою було прийнято рішення № 47-5-V згідно з яким було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (з урахуванням виділеної земельної ділянки площею 0,06 га згідно рішення виконкому Таращанської міської ради від 29 січня 1986 року № 13).

У вказаному рішенні поряд із іншим було зазначено (п. 3) - довести ОСОБА_2, що згідно п. 1 даного рішення, відповідно ст. 125 ЗК України приступати до використання земельної ділянки без встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документу, що посвідчує право на неї та державної реєстрації - забороняється.

Крім того, відповідач не надав суду першої інстанції жодного належного та допустимого доказу того, що він, виходячи із вимог земельного законодавства, набув законних прав на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, тобто має на неї права, які у разі їх порушення, оспорення чи невизнання повинні бути захищені судом.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Стаття 2 ч.1 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що відносини, пов'язані з орендою землі регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативними актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно ст.17 Закону об'єкт за договором оренди землі вважається переданий орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації право оренди, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 25 Закону України «Про оренду землі» містить перелік прав орендаря земельної ділянки, одним з яких являється право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди.

Статтею 27 зазначеного Закону передбачає, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями.

Згідно ст.35 Закону спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку.

Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Таращанського районного суду Київської області від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді