Справа № 363/3531/15-ц Головуючий у І інстанції Скарлат О. І.
Провадження № 22-ц/780/248/16 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 33 12.01.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

12 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Інкомстрах» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача майнову шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 36 667 грн. 69 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 травня 2009 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген», яким керував відповідач, та автомобіля «Шкода Октавія» під керуванням позивача. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 12 серпня 2009 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Позивачу внаслідок пошкодження автомобіля завдано майнову шкоду у розмірі 61 657 грн. 69 коп. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у НАСК «Оранта» та позивачу виплачено страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності в розмірі 24 990 грн. Крім того, транспортний засіб позивача «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1 був застрахований в порядку добровільного страхування. Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 19 жовтня 2010 року стягнуто із ЗАТ СК «Інкомстрах» на користь позивачу різницю, необхідну для повного покриття заподіяної дорожньо-транспортною пригодою шкоди. В межах процедури примусового виконання вказаного рішення суду отримати повне відшкодування шкоди не вдалося. Постановою державного виконавця від 24 листопада 2014 року повернуто виконавчий лист позивачу у зв'язку з відсутністю коштів у боржника. Позивач вважає, що різницю від фактичним розміром шкоди і страховою виплатою повинен сплатити ОСОБА_3

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що майнова шкода, завдана позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодована не в повному обсязі. Відповідач визнав позовні вимоги та пояснив, що готовий відшкодувати різницю частинами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 31 травня 2009 року близько 15 год. 20 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_2 на 24 км. автодороги Київ-Чоп, не врахував дорожню обстановку, не мав змоги постійно контролювати рух та безпечно керувати ним, в результаті чого допустив зіткнення в автомобілем «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 12 серпня 2009 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.8).

Відповідно до звіту про оцінку завданого позивачу, як власнику автомобіля «Шкода Октавія» матеріального збитку № 0135 розмір майнової шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, становить 61 657 грн. 69 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, який керував автомобілем Фольксваген д.н.з. НОМЕР_3 на момент ДТП була застрахована у НАСК «Оранта».

08 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ СК «Інкомстрах» укладено договір № 000752 добровільного страхування наземного транспортного засобу.

16 лютого 2010 року НАСК «Оранта» виплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 24 990 грн. в межах ліміту відповідальності.

Заочним рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 19 жовтня 2010 року стягнуто із ЗАТ СК «Інкомстрах» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування внаслідок настання страхового випадку у розмірі 36 667 грн. 69 коп. (а.с.14).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві від 24 листопада 2014 року повернуто виконавчий лист ОСОБА_2 щодо примусового стягнення коштів з ЗАТ СК «Інкомстрах» в сумі 36 667 грн. 69 коп. у зв'язку з відсутністю коштів у боржника.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки обов'язок у заподіювача шкоди зі сплати потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою виникає лише у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування шкоди.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З матеріалів справи вбачається, що страхова компанія, в якій було застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, відшкодувала ОСОБА_2 збитки, завдані внаслідок пошкодження автомобіля в межах ліміту відповідальності. Однак, сума коштів, виплачена страховиком, не покриває матеріальні збитки, понесені позивачем для відновлення транспортного засобу. Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 19 жовтня 2010 року стягнуто із ЗАТ СК «Інкомстрах , в якій було добровільно застраховано пошкоджений автомобіль на користь ОСОБА_2 різницю страхового відшкодування. Однак, зазначене рішення не виконано та виконавчий лист повернуто стягувачу у зв'язку з відсутністю коштів у боржника. Таким чином, право позивача на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, належним чином не поновлене та реальний розмір збитків в повній мірі не покритий. За таких обставин, відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, в силу вимог ст. 1194 ЦК України зобов'язаний відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції належним чином не обґрунтував свої висновки та безпідставно вказав на наявність рішення суду про стягнення зі страховика на користь позивача страхового відшкодування. При цьому суд не звернув уваги, що зазначене рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 19 жовтня 2010 року не виконано саме через відсутність коштів у страхової компанії.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Інкомстрах» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, проживаючого по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, проживаючого по АДРЕСА_2 майнову шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 36 667 (тридцять шість тисяч шістсот шістдесят сім гривень). 69 коп. та судовий збір у розмірі 770 (сімсот сімдесят гривень) 68 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.