Ухвала

13 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання заповіту недійсним, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Не погоджуючись із позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулася із позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання заповіту недійсним, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 28 травня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу зі ОСОБА_5 у період із 1992 року до 24 квітня 2011 року.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Додатковим рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 03 вересня 2014 року стягнуто зі ОСОБА_4 на користь держави 133 грн 73 коп. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 25 червня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом частково недійсними.

Ухвалено у цій частині нове рішення, яким визнано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у рівних частках.

Визнано частково недійсним заповіт від 01 серпня 2006 року, складений 27 квітня 2011 року за свого життя спадкодавцем ОСОБА_5, у частині розпорядження Ѕ частиною вказаного будинковолодіння, та скасовано видане 28 листопада 2011 року приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу Тернопільської області на ім'я ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом у частині визнання права власності на Ѕ частини вказаного будинковолодіння.

У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Враховуючи те, що під час проведення попереднього розгляду справи встановлено обставини, передбачені ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити її до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання заповіту недійсним, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25 червня 2015 року призначити до судового розгляду на 10 лютого 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В. Дем'яносов

І.К.Парінова