Суддя Горчакова О. І.
Провадження № 2/644/684/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судовим засіданням - судді Горчакової О.І.,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивач ОСОБА_2 в особі представника - адвоката ОСОБА_3,

відповідача ПАТ «УкрСиббанк» в особі представника - ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні, у залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду міста Харкова у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсиббанк» «Про захист прав споживачів та визнання окремих положень договору недійсними», -

в с т а н о в и в:

До Орджонінікідзеського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсиббанк» «Про захист прав споживачів та визнання окремих положень договору недійсними» (а.с.1-17).

Позивачка прохає визнати абзац 4 п. 1.3.1 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27.03.2008 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк - ОСОБА_2 та пункт 8.1 Договору про надання споживчого кредиту № 00 від 27.03.2008 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббаш та ОСОБА_2

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 зазначає, що 27 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» (в подальшому - відповідач, Банк) та ним - ОСОБА_2 було підписано Договір про надання споживчого кредиту № 00 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), за умовами якого Банк зобовязався надати кредит у сумі 56 000 доларів США, а Позичальник - повернути його та сплатити відсотки за користування. За змістом договору про надання споживчого кредиту, ОСОБА_2 прийняв на себе зобовязання зі сплати суми кредиту та процентів шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 590,00 доларів США щомісяця. При цьому, повинен повернути Банку кредит у повному обсязі в термін не пізніше 27 березня 2029 року. Крім іншого у вказаному договорі про надання споживчого кредиту № 00 від 27.03.2008 р. міститься пункт 8.1, який передбачає наступне: «За порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених Договором та/або "Кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

За весь час з моменту укладення договору про надання споживчого кредиту № 00 від 27.03.2008 р., вперше Позивач допустив прострочення зі сплати чергового ануїтетного платежу у січні 2015 року. Оскільки Позивач не є спеціалістом у сфері банківських послуг та розрахунку будь-яких штрафних санкцій, звернувся за допомогою до спеціаліста та поцікавився наслідками прострочення сплати чергових платежів за договором у звязку із важким матеріальним становищем, в якому опинилась моя родина на теперішній час. Таким чином ОСОБА_2 дізнався про реальний розмір штрафних санкцій (пені), передбачених у п. 8.1. договору про надання споживчого кредиту № 00.

За умовами договору за прострочення сплати чергового аннуїтетного платежу передбачено пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. При цьому пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості.

Зважаючи на те, що остаточний розрахунок суми пені прив'язано до офіційного курсу долара США на день нарахування, вважаю доцільним привести приклад розрахунку штрафних санкцій у валюті договору - доларах США.

Так, відповідно до офіційного показника облікової ставки НБУ. з 27 січня 2015 року до 05 лютого 2015 року, її розмір складає 14%, а починаючи з 06 лютого 2015 року по 27 лютого 2015 року (календарний місяць з дня прострочення чергового ануїтетного платежу) показник облікової ставки НБУ складає 19,5%.

Керуючись п. 8.1 договору про надання споживчого кредит. № 00 розмір пені за кожен день з 28.01.2015 по 05.02.2015 року складає: 590 дол. США х 28% (подвійний розмір облікової ставки НБУ» = 165.2 дол. США; розмір пені за кожен день з 06.02.2015 по 27.02.2015 року складає; 590 дол. США х 39% (подвійний розмір облікової ставки НБУ» = 23 3.1 дол. США.

Загальний розмір пені за календарний місяць прострочення ануїтетного платежу складає 6 549 дол. США (шість тисяч пятсот сорок девять доларів США»: за 9 днів з по 05.02.2015 року - 1484 дол. США 80 центів, та за 22 дні з 06.02.2015 по року - 5062 дол. США 20 центів.

Позивач звернувся до суду, оскільки вважає зазначений пункт 8.1 договору про надання споживчого кредиту № 00 від 27.03.2008 р. таким, що порушує його права як споживача й одночасно суперечить Цивільному кодексу України.

У судове засідання позивач не зявився. Представник позивача надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник позивача додатково пояснив про те, що 27 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 було підписано Договір про надання споживчого кредиту № 00 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), за умовами якого Банк зобовязався надати кредит у сумі 56 000 доларів США, а Позичальник - повернути його та сплатити відсотки за користування. За змістом договору про надання споживчого кредиту, ОСОБА_2 прийняв на себе зобовязання зі сплати суми кредиту та процентів шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 590,00 доларів США щомісяця. При цьому, повинен був повернути Банку кредит у повному обсязі в термін не пізніше 27 березня 2029 року. За весь час з моменту укладення договору про надання споживчого кредиту № 00 від 27.03.2008 р., вперше Позивач допустив прострочення зі сплати чергового ануїтетного платежу у січні 2015 року. Оскільки Позивач не є спеціалістом у сфері банківських послуг та розрахунку будь-яких штрафних санкцій, звернувся за допомогою до спеціаліста та поцікавився наслідками прострочення сплати чергових платежів за договором у звязку із важким матеріальним становищем, в якому опинилась його родина на теперішній час. Таким чином ОСОБА_2 дізнався про реальний розмір штрафних санкцій (пені), передбачених у п. 8.1. договору про надання споживчого кредиту № 00.

Відповідач, ПАТ «УКРСИББАНК» в особі представника ОСОБА_4, надала пояснення про те, що дійсно між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 27.03.2008 року. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-УІ від 17.09.2008 року були внесені зміни у статут «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно з положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи « УкрСиббанк». Відповідно до умов кредитного договору Відповідач надав Позивачеві кредит (грошові кошти) у сумі 56000.00 дол. США шляхом зарахування коштів на рахунок Позивача, а останній зобовязався щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтет них платежів у розмірі 590.00 дол.США 27-го числа кожного місяця, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 27.03.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п. 1.1, 1.2. кредитного договору). За користування кредитними коштами Позивач зобовязався сплатити проценти у розмірі 11.4% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк - у подвійному розмірі. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому договором, (п. 1.3. кредитного договору). Згідно з п. 8.1. кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит Позивач сплачує Відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючі з 32 календарного дня. Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав та це не оскаржується Позивачем, вимоги чинного на момент укладання кредитного договору законодавства банком дотримані, позичальник мав необхідний обсяг цивільної дієздатності та його волевиявлення відповідали його внутрішній волі, а правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків. Бажаючи отримати кредитні кошти, позичальник за власним бажанням звернувся до відділення банку, де й уклав кредитний договір, що є предметом спору, ознайомившись та погоджуючись із всіма його умовами.

Судом установлено:

Відповідно до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27 березня 2008 року (а.с.3-7).

Установлено, що відповідно до умов кредитного договору Відповідач надав Позивачеві кредит (грошові кошти) у сумі 56000.00 дол. США шляхом зарахування коштів на рахунок Позивача, а останній зобовязався щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтет них платежів у розмірі 590.00 доларів США 27-го числа кожного місяця, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 27.03.2029 року (а.с. 3-7).

Відповідно до п. 8.1 Договору про надання споживчого кредиту за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених Договором та/або "Кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку, а саме:

-в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні;

-в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті;

-пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

Установлено, що з ОСОБА_2 було погоджено графік платежів (а.с. 8-12).

Суд вислухавши думку сторін, ознайомившись з матеріалами цивільної справи, дослідивши письмові докази, - вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

Статтями 1 та 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права відшкодування моральної (немайнової) шкоди, належить позивачеві. Особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

За правилами статті 203 ЦК України необхідними умовами чинності правочину є вільне та таке, що відповідає внутрішній волі, волевиявлення учасника правочину, спрямованість правочину на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором.

У договорах між позивачем та ПАТ «УКРСИББАНК», міститься особистий підпис позивача про те, що він повністю розуміє значення та умови цих договорів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Частиною 1 ст.215 ЦК України передбачений виключний перелік підстав для визнання недійсним правочину, а саме недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу а саме:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі ст. 230 ЦК може бути визнаний судом недійсним. Вбачається, що саме позивач як сторона, яка діяла під впливом обману, повинен довести наявність умислу з боку відповідача, істотність значення обставин, щодо яких її введено в оману, і сам факт обману. Позивач посилається на порушення своїх прав як споживача, оскільки оспорюваний договір містять несправедливі умови, у зв'язку із чим вони згідно з Законом України «Про захист прав споживачів» є недійсним із застосуванням наслідків його недійсності.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Проте, при цьому необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач та його представник, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд - приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено наявності умислу в діях ПАТ «УКРСИББАНК», а наявні у справі докази навпаки свідчать про обізнаність позивача щодо суті та змісту договору, діяльність відповідача не є нечесною, а також відсутня шкода споживачеву.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.203, 215-217, 629, 642, ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 3, 10, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсиббанк» «Про захист прав споживачів та визнання окремих положень договору недійсними »- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі проголошення короткого рішення право на оскарження наступає із дня отримання повного рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. І. Горчакова