Справа № 659/826/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2016 року Нижньосірогозький районний суд Херсонської області у складі головуючого - судді Панкєєва В.М., з участю секретаря судових засідань Юрчук Н.С., представника заявника адвоката Пестрецової Р.Г., сільського голови Братської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Нижні Сірогози Нижньосірогозького району Херсонської області цивільну судову справу провадженням № 659/826/15-ц за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_4 звернулася до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, обґрунтовуючи заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Братське Нижньосірогозького району Херсонської області помер її батько ОСОБА_5. Після смерті батька відкрилася спадщина - право на земельну частку (пай) площею 12,09 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Схеми поділу земель колективної власності колишнього КСП «Братський» відповідно до виданого на його ім'я 09 жовтня 1996 року сертифікату НОМЕР_1. Заявник стверджує, що будучи спадкоємцем першої черги, фактично прийняла спадщину після смерті батька шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном у шестимісячний строк з дні відкриття спадщини, оскільки проживала в одному будинку з батьком доглядала перед смертю за батьком, а після його смерті як старша дочка, доглядала за будинком, обробляла земельні ділянки, належні спадкоємцю, займалася домашнім господарством. Крім цього на протязі шести місяців разом з сестрами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та братом ОСОБА_9 однією сім'єю проживали в належному батькові будинку АДРЕСА_1 до свого одруження з ОСОБА_10 у 1999 році. Після реєстрації шлюбу прийняла прізвище чоловіка «ОСОБА_4». Займаючись підготовкою документів для належного оформлення прийнятої спадщини, звернулася до Братської сільської ради Нижньосірогозького району з метою отримання довідки, якою б було підтверджено факт її проживання в будинку батька на момент відкриття спадщини, що б підтвердило прийняття спадщини. З невідомих причин відомості про проживання заявника в будинку батька на момент його смерті і пізніше в погосподарській книзі Братської сільської ради, та Степненської сільської ради виявилися відсутніми. В грудні 2015 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтво про право на спадщину, мотивуючи своє рішення тим, що відсутні документи, які б підтверджували факт прийняття спадщини, а строки прийняття спадщини а законом давно минули, тому рекомендував звернутися до суду з метою отримання судового рішення про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_5 в порядку спадкування.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_2 підтримали заяву, прохали суд задовольнити з викладених в ній підстав, пояснивши, що до смерті батька разом з матір'ю ОСОБА_11, меншими сестрами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і братом ОСОБА_9 проживали в одному з батьком будинку, після смерті батька фактично прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті батька, оскільки залишалися проживати разом з матір'ю та сестрами і братом в батьковому будинку за адресою: АДРЕСА_1. Прийнявши спадщину, доглядала будинок, та прилеглу земельну ділянку, тому відповідно до норм ст. 549 ЦК України 1963 року, чинного на час відкриття спадщини, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. З вказаних підстав прохали заяву задовольнити, у судовому порядку встановити факт прийняття нею спадщини, що відкрилася після смерті батька ОСОБА_5, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Братське Нижньосірогозького району Херсонської області. ОСОБА_4 не змогла назвати поважних причин того, що до часу звернення до суду сертифікат на право на земельну частку (пай) залишався не реалізований, не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, земельна ділянка в натурі на місцевості так і не була виділена, не отримала державний акт на право приватної власності на землю.

Заінтересовані особи у справі ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснили, що заявник ОСОБА_4 доводиться їм рідною сестрою, визнали заяву ОСОБА_4, підтвердивши у судовому засіданні, що дійсно ОСОБА_4 проживала разом з матір'ю, батьком, і з ними в будинку батька по АДРЕСА_1 Після смерті батька, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 продовжувала жити з ними однією сім'єю в цьому ж будинку до свого одруження у 1999 році, тому вважають, що як і всі вони, ОСОБА_4 також прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті батька, має право на свою частку спадщини. Прохали заяву ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_11, будучи залученою судом до участі у справі в якості заінтересованої особи, пояснила, що прожила з померлим ОСОБА_5 у незареєстрованому шлюбі 21 рік, народивши від цих шлюбних відносин з ОСОБА_5 п'ять дітей - ОСОБА_4 1976 року народження, ОСОБА_6 1977 року народження, ОСОБА_7 1980 року народження, ОСОБА_8 1983 року народження, та сина ОСОБА_9 1987 року народження. ОСОБА_11 підтвердила дані у судовому засіданні пояснення своїх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, заявила, що дійсно її дочка ОСОБА_4 до 1999 року проживала однією сім'єю в будинку батька разом з нею, батьком і сестрами, та братом до свого заміжжя у 1999 році. Після реєстрації шлюбу вона прийняла прізвище чоловіка «ОСОБА_4», та покинула батьківський будинок. Визнає, що ОСОБА_4 також фактично прийняла спадщину після батька, спору не має. Сама отримала земельну ділянку, тому не має заперечень, щоб батьківську спадщину у вигляді земельної ділянки діти поділили між собою.

ОСОБА_7, будучи допитаною Болградським районним судом Одеської області, також підтвердила свідчення ОСОБА_6, ОСОБА_8, та брата ОСОБА_9 і матері ОСОБА_11, підтвердивши той факт, що її старша сестра ОСОБА_4 дійсно проживала однією сім'єю в батьківському будинку до смерті батька і після його смерті до свого заміжжя, прийнявши таким чином спадщину, які залишив батько. ОСОБА_7 також пояснила, що вважає і себе такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті батька, не заперечила проти задоволення заяви ОСОБА_4.

Сільський Голова Братської сільської ради Нижньосірогозького району ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив, що дійсно заявник ОСОБА_4, дівоче прізвище ОСОБА_9, проживала з матір'ю ОСОБА_11 і батьком ОСОБА_5 та сестрами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, братом ОСОБА_9 однією сім'єю в будинку АДРЕСА_1 до смерті у 1996 році батька ОСОБА_5 Заявник змінила місце проживання у 1999 році після одруження. ця інформація є достовірною, оскільки сам народився і прожив все життя в селі Братське, добре знав сім'ю ОСОБА_5. Сільський голова не надав заперечень проти задоволення заяви, пояснив також, що Братська сільська рада була заснована в 2000 році, раніше село Братське відносилося до Степненської сільської ради, тому в Братській сільській раді відсутні документи щодо того, хто і де проживав в селі до 2000 року, він також вважає, що всі члени сім'ї після смерті ОСОБА_5 фактично прийняла спадщину, яка відкрилася, визнає за необхідне заяву ОСОБА_4 задовольнити, оскільки на території сільської ради значна частина сертифікатів на право на земельну частку (пай) не реалізовані, земельні ділянки в натурі на місцевості не виділені.

Матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Волинське Каховського району Херсонської області, актовий запис № 17 від 07 липня 1976 року, батьком дитини вказаний ОСОБА_5, матір'ю - ОСОБА_11 (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_10, який народився ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, одружились 30 січня 1999 року, актовий запис № 01, прізвище дружини після одруження «ОСОБА_4» (а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Степне Нижньосірогозького району Херсонської області, актовий запис № 05 від 07 березня 1980 року, батьком дитини вказаний ОСОБА_5, матір'ю - ОСОБА_11 (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_14, який народився ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_7, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3, одружились 25 липня 2003 року, про що Василевською сільською радою Болградського району Одеської області зроблено актовий запис № 01, прізвище дружини після одруження «ОСОБА_7».

Відповідно до довідки Братської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 в селі Братське та протягом шести місяців після смерті в належному померлому будинку проживали його співмешканка ОСОБА_11, дочки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, та син ОСОБА_9 (а.с. 10).

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1 виданому 09 жовтня 1996 року, ОСОБА_5, який проживає в селів Братське Нижньосірогозького району Херсонської області, відповідно до розпорядження Нижньосірогозької райдержадміністрації належить право на земельну частку (пай) з земель, які перебували у колективній власності КСП «Братське» Нижньосірогозького району Херсонської області у розмірі 12,09 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки на місцевості (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 09 вересня 1996 року НОМЕР_3 ОСОБА_5 помер в селі Братське Нижньосірогозького району Херсонської області ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 50 років, про що Степненської сільською радою Нижньосірогозького району Херсонської області зроблено відповідний актовий запис № 18 (а.с. 7).

Отже, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене право на земельну частку (пай).

Спадкоємицями першої черги після смерті ОСОБА_5 являються його діти: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про свідчать долучені до матеріалів справи документи.

В оформленні свідоцтва про право на спадщину на ім'я заявника державним нотаріусом було відмовлено через відсутність документів, підтверджуючих факт прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

За такого, вирішуючи спір, суд дійшов обґрунтованого висновку про застосування до спірних правовідносин норми ЦК УРСР в редакції 1963 року, приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що відповідає Прикінцевим та Перехідним положенням ЦК України.

Системний аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

За правилами ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Доказом цього може бути наявність у спадкоємця ощадної книжки на ім'я померлого, іменних цінних паперів, квитанцій про оплату комунальних та інших послуг, обов'язкового страхування майна та інших документів, виданих на ім'я померлого, на майно, користування, управління і розпорядження яким можливе тільки після оформлення прав на нього.

Окрім того, Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14 червня 1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців (п. 113 вищевказаної Інструкції).

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема факт прийняття спадщини (щодо спадкових відносин, що існували до введення в дію Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 р., який прийшов на зміну ЦК УРСР 1963 р.).

За правилами ст. 27 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.

Ст. 28 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Досліджуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_5 помер в селі Братське Нижньосірогозького району Херсонської області ІНФОРМАЦІЯ_1, після його смерті відкрилась спадщина - на право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату НОМЕР_1, виданого на ім'я ОСОБА_5, з земель, які перебували у колективній власності КСП «Братське» Нижньосірогозького району Херсонської області у розмірі 12,09 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки на місцевості (а.с. 8)..

Суд не володіє відомостями про те, що у передбачений законом строк з заявами про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, до державної нотаріальної контори зверталися спадкоємці, та заводилися спадкові справи..

Так, відповідно до ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до ст. 527 ЦК України в редакції 1963 року, діючого на час відкриття спадщини, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житі і народжені після його смерті.

Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, діючого на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належать також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, діючого на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію (ст. 285 ЦПК (1502-06).

При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини суд виходить із положень статті 549 ЦК УРСР, ,згідно з якою діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ спадкоємця в управління або володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.

Зі змісту ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи ту обставину, що заявниця на момент смерті батьків на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, тому вважається такою, що прийняв спадщину, оскільки не заявила про відмову від неї. На підставі викладеного, заслухавши пояснення позивача, позицію зацікавлених сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши зібрані докази, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_4, як обґрунтовану.

Керуючись ст. ст. 377, 392, 527, 529, 531, 549 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 73, 209, 212, 214-215, 256 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_4 задовольнити.

Встановити факт прийняття заявником ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Волинське Каховського району Херсонської області, спадщини, яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 50 років в селі Братське Нижньосірогозького району Херсонської області.

Копію рішення суду негайно надіслати на адресу заінтересованої особи - ОСОБА_7.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Нижньосірогозький районний суд Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження

Суддя: В. М. Панкєєв