Справа № 362/27/16-ц
Провадження № 2/362/702/16
У х в а л а

11 січня 2016 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, перевіривши який, приходжу до висновку, що його необхідно залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог.

Так, вимоги пункту другого прохальної частини цивільного позову не є позовними по своїй суті, оскільки не стосується дій чи бездіяльності відповідача та не можуть бути до нього звернені, оскільки взагалі не є предметом спору між сторонами.

Зокрема, вирішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, про яке позивач просить у пункті другому заяви, здійснюється судом в силу положень ЦПК України при постановлені рішення у справі, тобто належить до виключної компетенції суду, а тому не залежить від відповідача та не потребує додаткового їх заявлення як позовних.

Тобто, позивачу слід уточнити зміст позовних вимог в цій частині.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, викладаючи обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, у заяві вказано, що вона з відповідачам зареєструвала шлюб та від шлюбу вони мають неповнолітніх синів, проте, в порушення в порушення наведених вимог цивільного процесуального закону, у позові не зазначено доказів, що підтверджують кожну з цих обставин.

Тобто, згідно із вимогами пункту 6 частини другої статті 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, а тому позивачу необхідно у новій редакції позовної заяви лише зазначити докази, що підтверджують зазначені ним у заяві обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Також, з урахуванням вимог пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» позивачу необхідно сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі.

Одночасно, позивачу необхідно розяснити порядок сплати судового збору, передбачений нормою частини третьої статті 6 Закону України «Про судових збір», відповідно до якої за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Отже, враховуючи, що у позові заявлено дві позовні вимоги, одна з яких немайнового, а інша майнового характеру, позивачу слід сплатити судовий збір за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали (ч. 1 ст. 121 ЦПК України).

Таким чином, враховуючи, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України, приходжу до висновку, що її слід залишити без руху, про що повідомити позивача і надати йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Повідомити про вказане позивача і надати йому строк для усунення недоліків пять днів з дня отримання ним копії ухвали.

Розяснити позивачу, що якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк він не виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України або не сплатить судовий збір, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута йому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя