УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ядро», третя особа - директор Товариства з обмеженою відповідальністю Горічко Ігор Іванович, про поновлення трудових прав, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що перебувала в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ядро» (далі - ТОВ «Ядро») з 01 травня 2010 року, працюючи намотувальником рулонів.

Наказом від 13 серпня 2014 року № 32-К була звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін.

Вважає неправомірними дії відповідача щодо винесення наказу про її звільнення з роботи, оскільки письмову заяву про звільнення з роботи писала всупереч своїй волі під тиском, примусом і погрозами директора товариства.

Крім того, у позові посилається на те, що заяву про звільнення з роботи від 13 серпня 2014 року одразу ж відкликала, про що нею було подано іншу заяву. Стверджує, що незаконним звільненням їй завдано моральну шкоду, яка полягає у позбавленні відповідачем гарантованого Конституцією України права на працю, втратою нормальних життєвих зв'язків. Моральну шкоду оцінює у 5 000 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 22 жовтня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 жовтня 2015 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05 серпня 2015 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 22 жовтня 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що звільнення позивача з роботи за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України з 13 серпня 2014 року проведено відповідно до чинного законодавства.

Доводи касаційної скарги щодо написання заяви про звільнення під тиском та відкликання заяви про звільнення та написання заяви не спростовують висновків судів попередніх інстанцій. Так, позивачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження написання заявою під тиском директора товариства.

Крім того, анулювання домовленості між працівником та власником підприємства про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) може мати місце лише при взаємній згоді про це власника та працівника.

Таким чином, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк