АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1399/16 Справа № 191/2347/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бондаренко Г. В. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - Осіяна О.М.,

суддів - Пищиди М.М., Деркач Н.М.,

за участю секретаря - Хлус Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року по справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дніпропетровській області, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, про встановлення факту проживання однією сім'єю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є рідною сестрою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З моменту народження вони проживали разом у складі однієї сім'ї. ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер батько заявниці - ОСОБА_4 Рішенням Синельниківського районного суду Дніпропетровської області, яке вступило в законну силу 03 серпня 1998 року, матір заявниці - ОСОБА_5, було позбавлено батьківських прав у відношенні її неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 (брата заявниці) та ОСОБА_2 (самої заявниці).

Відповідно до рішення Виконкому Іларіонівської селищної ради народних депутатів від 26 листопада 1997 року «Про призначення опікуном ОСОБА_6 над її неповнолітніми онуками: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7» ОСОБА_6, призначено опікуном заявниці та її рідного брата. Отже, заявниця та її рідний брат ОСОБА_3 були членами однієї сім'ї, а їхнім фактичним вихованням з 03 серпня 1998 року займалася їх бабуся - ОСОБА_6, яка була призначена опікуном.

Після випуску заявниці та її брата з школи-інтернату по досягненні заявницею 16-річного віку (на момент випуску брату було 17 років), вони стали проживати спільно однією сім'єю в батьківському будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 Вони, як члени однієї сім'ї (рідні брат та сестра) вели спільне домашнє господарство, підтримували будинок у належному стані, обробляли огород, мали спільний побут та піклувалися один за одним.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року внаслідок нещасного випадку на виробництві помер брат заявниці - ОСОБА_3 Отже, до моменту смерті брата заявниця проживала спільно з ним однією сім'єю в одному будинку, вела разом з ним сумісне господарство, мала спільний побут.

Після смерті брата, заявниця в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», звернулася до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України з заявою від 12 травня 2015 року про виплату одноразової допомоги членам сім'ї потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві. Листом від 28 квітня 2015 року № 5016ю Відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Дніпропетровська Дніпропетровської області повідомило заявницю, що на даний час вона не має права на отримання даної допомоги, оскільки факт перебування її з ОСОБА_3 у сімейних відносинах не встановлено та рекомендовано для встановлення даного факту звернутися до суду.

22 травня 2015 року заявниця повторно звернулася до органів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві з заявою про виплату відповідної одноразової допомоги, долучивши на підтвердження факту проживання її з братом однією сім'єю документи. Однак, листом від 29 травня 2015 № 842/05 Управління Виконавчої дирекції Фонду в Дніпропетровській області повторно повідомило заявницю, що на даний час вона являється кровним родичем свого брата, а не членом його сім'ї, та запропонували для встановлення відповідного факту звернутися до суду.

На підставі викладеного, заявниця просила встановити факт того, що вона, ОСОБА_2, проживала однією сім'єю з ОСОБА_3 до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6 року, та була членом його сім'ї.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року заява ОСОБА_2 задоволена.

Встановлений факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Встановлений факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, була членом сім'ї ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким залишити позов без розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно листа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську Дніпропетровській області №5016ю від 28 квітня 2015 року та листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дніпропетровській області №842/05 від 29 травня 2015 року ОСОБА_2 було відмовлено у праві на одержання страхових виплат відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у зв'язку з тим, що вона являється кровним родичем ОСОБА_3, а не членом його сім'ї.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19 листопада 1997 року, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 року. Батьком записаний ОСОБА_4, матір'ю записана ОСОБА_5.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19 листопада 1997 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 року. Батьком записаний ОСОБА_4, матір'ю записана ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 12 лютого 2015 року ОСОБА_3 помер у віці 27 років, ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Згідно довідки № 962 від 12 травня 2015 року Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2. До дня смерті свого брата, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, вона проживала з ним однією сім'єю, вони вели сумісне домашнє господарство, мали спільний побут та піклувалися одне за одного.

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 року, трудовий договір між ПП «ВТФ «Легіон центр» та ОСОБА_3 припинено у зв'язку зі смертю ОСОБА_3.

Із листа Другої Синельниківської нотаріальної контори вбачається, що відсутні інші спадкоємці, які б зверталися з заявами про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3. Тобто, судом було встановлено, що спір про право відсутній.

Тому суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними братом та сестрою. Вони постійно разом проживали за адресою: АДРЕСА_3 вели спільне господарство, доглядали будинок.

Стаття 3 Сімейного кодексу України передбачає створення сім'ї на підставах кровного споріднення, в даному випадку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були кровними родичами. Крім того, суду не було доведено, що спільне проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суперечило моральним засадам суспільства, а тому вони мали право проживати однією сім'єю на підставах кровного споріднення, відповідно до чинного сімейного законодавства України.

Посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 3, ч. 4 ст. 3 СК України, дослідивши всі обставини справи, надані докази та показання свідків, суд дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню у повному обсязі, як законно обґрунтовані, та підтверджені документально.

Посилання Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області в апеляційній скарзі на те, що факт спільного проживання заявниці з загиблим братом за одним місцем проживання не має юридичного значення для набуття заявницею права на одержання страхових виплат у зв'язку зі смертю потерпілого, як члена сім'ї, оскільки у даному випадку в розумінні діючого законодавства заявниця є кровною родичкою свого загиблого брата, а не його сім'єю, - необґрунтовані та зводяться до особистого тлумачення апелянтом норм діючого законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч. 4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Як підтверджено матеріалами справи, заявниця зі своїм рідним братом проживала однією сім'ю, створеною на підставі кровного споріднення, вела спільне домашнє господарство, мала спільний з ним побут, піклувалася про нього, як члена своєї сім'ї, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 3, ч. 4 ст. 3 СК України.

Встановлення факту проживання однією сім'єю не пов'язане із вирішенням спору про право, а тому у суду не було підстав для залишення заяви без розгляду на підставі ч.4 ст.256 ЦПК України.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку.

Судді: