Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/59/15-ц Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я.
Категорія 27 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Зарицької Г.В., Жигановської О.С.

з участю

секретаря судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про розірвання кредитного договору за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 листопада 2015 року, -

встановила:

В січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернулося з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 7999,91 дол.США, що за курсом НБУ станом на 08.12.2014 року становить 123322,6 грн., та пеню в сумі 43,46 грн. мотивуючи тим, що 14.10.2005 року між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний договір в розмірі 16500 дол.США. Інші відповідачі виступили поручителями позичальника, яка не виконує умови договору належним чином і утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню.

В серпні 2015 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов, в якому просила розірвати кредитний договір від 14.10.2005 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що при укладанні договору їй не надано інформацію, передбачену Законом України «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими і містять істотний дисбаланс договірних прав, банк не мав права укладати договір в іноземній валюті, після його укладення виникли обставини, які вона не могла передбачити, що призвели до неможливості виконання договору (відсутність роботи, зміна курсу валют). При цьому одночасно посилається на ст.ст.215, 227-230 ЦК України.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 листопада 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору № 6/2005/ф-840/тт382 від 14.10.2005 року, забезпеченому договором поруки № 6/2005/ф-840/тт382/п1 від 14.10.2005 року, в розмірі 7999,91 дол.США та 43,46 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору № 6/2005/ф-840/тт382 від 14.10.2005 року, забезпеченому договором поруки № 6/2005/ф-840/тт382/п2 від 14.10.2005 року, в розмірі 7999,91 дол.США та 43,46 грн. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» по 411,22 грн. судових витрат. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» та про задоволення її позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин. Зазначає доводи викладені у позовній заяві щодо зміни її майнового стану та курсу валют, що не могла вона передбачити при укладенні договору, істотний дисбаланс прав та обовязків сторін у договорі, надання неповної інформації щодо можливих ризиків при отриманні кредиту у валюті і вважає, що суд повинен був застосувати ч.2 ст.652 ЦК України.

Представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги і зазначив, що інші відповідачі також знають про розгляд справи, але перебувають за межами області.

Розглянувши справу в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 14.10.2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке перейменовано на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір № 6/2005/ф-840/тт382, за умовами якого банк надає ОСОБА_1 кредит в розмірі 16500 дол.США зі сплатою 12,5% річних та кінцевим терміном повернення до 14.10.2021 року.

Згідно п.1.3 договору проценти нараховуються щомісячно і сплачуються з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти.

За порушення терміну повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню з розрахунку 0,4 процента від суми зазначеної заборгованості, розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати (п.7.2 договору).

В цей же день між банком та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено договори поруки № 6/2005/ф-840/тт382/п1 та № 6/2005/ф-840/тт382/п2, відповідно, за якими останні надали згоду відповідати перед банком за зобовязаннями ОСОБА_1 в повному обсязі.

Право надання кредиту в іноземній валюті надано банку на підставі дозволу Національного банку України № 75-2 від 24 грудня 2001 року та додатку до нього № 75-2 від 19.11.2002 року, виданих згідно банківської ліцензії № 75 (а.с.150).

Відповідач належним чином умови договору не виконувала, а тому станом на 08.12.2014 року утворилася заборгованість в сумі 7999,91 дол.США, що за курсом НБУ станом на 08.12.2014 року становить 123322,6 грн., з яких : 7526,62 дол.США по тілу кредиту (з них 1017,56 дол.США простроченої заборгованості), 473,29 дол.США по процентам за користування кредитом (з них 385,24 дол.США простроченої заборгованості) та пені в сумі 43,46 грн.

09.10.2014 року банк надіслав позичальнику та поручителям вимогу про дострокове повернення боргу (а.с.44-55).

Представником відповідача ОСОБА_1 не заперечується факт наявності заборгованості.

Доводи представника відповідача щодо отримання позичальником в банку кредиту у національній грошовій одиниці, конвертованої по курсу долара США, виходячи із розміру кредиту, не спростовують факт його отримання. Крім того, ці доводи суперечать запису продавця житлового будинку, на придбання якого отримано кредит, у договорі купівлі-продажу від 07.10.2005 року про отримання від покупця 16500 доларів США, тобто суми кредиту (а.с.199, зворот)

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення позичальником вимог ст.ст.526, 530, 1050, 1054 ЦК України, що є підставою для звернення до суду про дострокове стягнення всієї суми боргу в солідарному порядку з позичальника та поручителів.

Також, суд правильно виходив з того, що доводи апеляційної скарги щодо порушення банком вимог ст.ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживача» відносно ненадання інформації про сукупну вартість кредиту, не попередження про можливі ризики з курсом валют, істотний дисбаланс договірних прав та обовязків та несправедливість умов договору про надання кредиту в іноземній валюті не стосуються порушення договору другою стороною (ст.651 ЦК України), оскільки зазначені ОСОБА_1 обставини виникли при укладенні договору, а не його виконанні.

Відповідальність за порушення вимог ч. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживача» передбачена ст.ст.15 і 23 цього Закону і ненадання повної інформації не є підставою для розірвання договору.

Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.12.2015 року по справі № 6-1341цс15, в якій зазначено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним.

З цих же підстав не може бути застосовано вимоги ст.ст.215, 227-230 ЦК України, на які посилається заявник.

Доводом апеляційної скарги є також не застосування судом ст.652 ЦК України, з посиланням на неможливість передбачити під час укладання договору зміну її сімейного та матеріального стану, падіння курсу національної грошової одиниці.

Відповідно до ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно п.8.2 кредитного договору ОСОБА_1 підтвердила свою здатність виконувати умови договору та повністю розуміє всі умови цього договору, її права та обовязки за цим договором і погодилася з ними.

Позичальник отримала кредит на придбання житла, оформлене договором купівлі-продажу від 07.10.2005 року, сплачувала кошти на виконання кредитного договору, допускаючи прострочення.

Закон повязує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених цією нормою права, при істотній зміні обставин (постанови ВСУ від 21 лютого 2011 р. № 3-10гс11 та від 23 травня 2011 року № 3-47 гс 11).

Настання світової фінансової кризи не є істотною зміною обставин (постанова ВСУ від 20 лютого 2012 р. № 6-93 цс 11).

Отже, зміна сімейного та матеріального стану позичальника, зміна курсу валют не є обставинами, які визначені у ч.2 ст.652 ЦК України, та не можуть бути підставою для розірвання договору, як і вимога банку про дострокове повернення кредиту, оскільки договір діє до повного погашення суми кредиту та плати за кредит (п.9.5 кредитного договору).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України право заявити вимогу про розірвання договору у звязку із істотним порушенням договору позичальником належить кредитору.

Рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не оскаржується.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні.

Суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Судді