Номер провадження: 22-ц/785/792/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів та від заборгованості по сплаті аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2015 року,

встановила:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, який уточнив та просив звільнити його від сплати аліментів на користь відповідачки, а також звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, яка утворилась з 14 липня 2014 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилався на те, що 22 січня 1983 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою в Іллічівськом міському РАЦС Одеської області, який був розірваний 21 грудня 2005 року. Від шлюбу в сторін є син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2007 року з позивача було стягнуто аліменти на утримання сина, у звязку з продовженням навчання, починаючи з дня виповнення повноліття дитини до 10 березня 2007 року у розмірі 500, 00 грн. щомісячно.

Також, вказаним рішенням було стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 29 листопада 2005 року до припинення інвалідності відповідачки.

Зазначив, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 червня 2011 року йому було зменшено розмір аліментів до 200,00 грн. щомісячно, у звязку з погіршенням його матеріального становища, у звязку з тим, що він є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою до акту МСЕК від 14 липня 2014 року серії 10 ААВ №734831.

Оскільки позивач не може продовжувати сплачувати аліменти на утримання відповідачки, його необхідно звільнити від сплати таких аліментів, а також від погашення заборгованості по аліментам, яка утворилась з 14 липня 2014 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено.

Звільнено ОСОБА_3 від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на її утримання. Звільнено ОСОБА_3 від сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_4, яка утворилась з 14 липня 2014 року.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_4 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Інші сторони судове рішення не оскаржували.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 22 січня 1983 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб в Іллічівськом міському РАЦС Одеської області, який був розірваний 21 грудня 2005 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2007 року з позивача було стягнуто аліменти на утримання сина, у звязку з продовженням навчання, починаючи з дня виповнення повноліття дитини до 10 березня 2007 року у розмірі 500,00 грн. щомісячно. Також, вказаним рішенням було стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 29 листопада 2005 року до припинення інвалідності відповідачки.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 червня 2011 року йому було зменшено розмір аліментів до 200,00 грн. щомісячно, у звязку з погіршенням матеріального становища позивача.

Згідно ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Згідно довідки до акту МСЕК від 14 липня 2014 року серії 10 ААВ № 734831, ОСОБА_3 є інвалідом другої групи загального захворювання. Відповідно до довідки до акту МСЕК № 773948 від 09 липня 2015 року вбачається, що інвалідність позивача продовжена до 01 серпня 2017 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 пояснив, що він з 14 липня 2014 року є інвалідом другої групи загального захворювання, пенсіонером, отримує пенсію в розмірі 1049 грн.

Відповідач ОСОБА_4 показала, що вона є інвалідом третьої групи загального захворювання, пенсіонером, отримує пенсію в розмірі 980 грн. Працює прибиральницею в ООО «Есмеральд» отримує заробітну плату в сумі 1000 грн.

Отже, позивач на даний час є непрацездатним та не в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_4

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 82 СК України право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинено за рішенням суду, якщо буде встановлено, що платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Як вбачається з довідки Першого Приморського ВДВС ОМУЮ від 16 червня 2015 року, заборгованість ОСОБА_3 станом на 31 грудня 2014 року становить 43533,44 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

За таких обставин, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про звільнення ОСОБА_3 від сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 та звільнення від сплати заборгованості по аліментам на користь відповідачки, яка утворилась з 14 липня 2014 року, тобто з часу встановлення позивачу інвалідності та про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3 Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_6

ОСОБА_2