Справа № 2/489/379/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

12 січня 2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю сторін:

позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності. Свої вимоги мотивувала тим, що 25.05.2014 р. помер її батько - ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді належної йому частки АДРЕСА_1. Оскільки частки співвласників в праві спільної сумісної власності на вказану квартиру визначено не було, та на теперішній час оригінал правовстановлюючого документу втрачено, позивачка просить суд визнати за нею право власності на квартиру в цілому.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник Миколаївської міської ради в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 14.03.1994 р. квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

У відповідності до ст.ст. 368, 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки майна, що є у праві спільної сумісної власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що частки співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в праві власності на АДРЕСА_3 є рівними та складають по ? - частка кожного.

25.05.2014 р. ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому ? частки у праві власності на квартиру № 93, розташовану в буд. № 5 по вул. 12 Поздовжня в м. Миколаєві.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Оскільки позивачка є спадкоємицею першої черги за законом як донька померлого, у встановленому законом порядку вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька - ОСОБА_3 Відповідно до матеріалів спадкової справи № 308/2014, заведеної державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, інші особи, крім позивачки, з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не звертались.

Проте, відповідно до Постанови нотаріуса від 12.01.2015 р., ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки документів на нерухоме майно, що належало померлому 25.05.2014 р. ОСОБА_3, позивачкою надано не було.

Разом з тим, з пояснень позивачки вбачається, що оригінал свідоцтва про право власності на житло втрачено.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачка, як спадкоємиця першої черги за законом, успадкувала право власності на 1/2 частку квартири після смерті свого батька. Також ОСОБА_1 на праві власності належить 1/2 частка вищезазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності. Однак, на теперішній час, реалізувати своє право власності позивачка не має можливості, оскільки правовстановлюючий документ було втрачено.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 1216, 1218,1228, 1268, 1269, 1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 123, 212, 214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: