АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/974/16 Головуючий 1 інст. Зінченко О.В.
Справа № 630/582/15-ц
Категорія : договірні Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Івах А.П., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 17 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» вказує, що 13 лютого 2007 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір відповідно до якого, ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7 800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Правилами надання банківських послуг сторонами узгоджені питання щодо зміни кредитного ліміту, а саме, вказано, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Кредитні зобовязання ОСОБА_2 належним чином не виконував, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Станом на 08 липня 2015 року заборгованість відповідача за договором складає 23 976,17 грн.

Тому, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість у розмірі 23 976,17 грн. за кредитним договором від 13 лютого 2007 року, а також судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Відповідач заперечував проти позову, вказував, що після спливу терміну дії картки нову картку він не отримував, жодного платежу не здійснював. Крім того, просив суд відмовити в задоволенні позову в звязку із закінченням строку позовної давності, яка настала 01 грудня 2011 року, а саме з моменту закінчення дії кредитної картки.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 17 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності, оскільки позовну давність слід відраховувати окремо від кожного нарахованого, але несплаченого платежу за кредитом, а не від дати закінчення строку дії договору, що не має відношення до моменту настання строку виконання зобовязань по платежам кредиту. Крім того, строк дії картки не припиняє строку дії договору.

Сторони про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином причин неявки до суду не надали.

Неявка сторін та їх представника, належно повідомлених про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки строк дії картки закінчувався у грудні 2008 року, факту користування відповідачем кредитними коштами після закінчення строку дії картки Банком не доведено.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 13 лютого 2007 року між ЗАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 750 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць (30% річних) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8).

Даний договір складається з заяви позичальника, яка підписана разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, що стверджується копіями цих документів (а.с.7-14).

Згідно з Умовами і правилами надання банківських послуг, які затверджено головою правління ПАТ КБ «ПриватБанк», для надання послуг банк відкриває клієнтові картрахунки, видає клієнтові карти, вид та термін дії яких визначено у заяві й пам'ятці клієнта (п. 3.1). Клієнт або його довірена особа використовує платіжні карти у розмірі платіжного ліміту відповідного картрахунку як засіб для безготівкових розрахунків за товари (послуги), для перерахування коштів на рахунки інших осіб, а також як засіб для отримання готівки (п. 3.4).

Строк дії картки вказано на її чільній стороні і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного у ній місяця. Таким чином, отримана ОСОБА_2 платіжна картка була дійсною по грудень 2008 року.

У п. 5.4 розділу «Порядок нарахування і оплати процентів, порядок погашення боргових зобов'язань» вказаних Умов зазначено, що строк погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті.

Пунктом 9.1 Умов передбачено, що для зупинення або попередження будь-яких незаконних або неузгоджених з банком дій з картою держатель доручає банку у будь-який час і без укладення будь-яких додаткових угод зупинити або припинити дію карти.

Відповідно до пунктів 9.3, 9.6 Умов, картрахунки відкрито на необмежений термін, але у разі відсутності на ньому грошових коштів у розмірі, достатньому для оплати послуг банку для продовження дії карти та при ненадходженні грошових коштів протягом трьох місяців з моменту закінчення строку дії карти, банк стягує комісію за обслуговування рахунку.

Матеріали справи свідчать, що станом на 08 липня 2015 року сума заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 13 лютого 2007 року становить 23 976, 17 грн., яка складається з: -22 095,41 грн. заборгованість за кредитом;

-262,85 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

а також штрафи:

-500 грн. штраф (фіксована частина);

-1 117,91 грн. штраф (процентна складова).

У разі порушення забовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що просрочив, якщо він не приступив до виконання забовязання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч.1 ст. 612 ЦК України.

Згідно з п.9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Відповідно до п.п. 6.5, 6.6 умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язувався погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. А у випадку невиконання зобов'язань за договором, на вимогу кредитора виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту), сплатити винагороду банку.

Як передбачено п.5.3 умов та правил надання банківських послуг, банк залишає за собою право в односторонньому порядку за рішенням банку, без повідомлення клієнта, змінювати розмір встановленого на платіжну картку кредитного ліміту.

Відповідно до п.8.6 умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим поговором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 3.1.1 Умов та правил надання банківських послуг строк дії карти вказаний на лицьовій стороні карти (місяць та рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

Пунктом 3.1.3 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що по закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки ч новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Відповідно до п. 3.1.4 Умов та правил надання банківських послуг строк дії карт миттєвого випуску продовженню не підлягає.

Судом встановлено, що строк дії платіжної кредитної картки «Метро» за договором, укладеного між сторонами 13 лютого 2007 року, встановлений до грудня 2008 року.

З огляду на викладене суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову через пропуск позивачем строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Позивач вказав, що згідно з п.9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи вимоги позову тим, що зобов'язання за кредитним договором не припинились, ПАТ КБ «Приватбанк» не надав суду доказів на підтвердження того, що відповідач був ознайомлений з Умовами надання споживчого кредиту.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, на Умовах надання споживчого кредиту наявний підпис лише представника ПАТ КБ «Приватбанк».

Відсутність підпису відповідача на самих умовах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції, з будь-яким строком позовної давності та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. За таких обставин зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов на якій наполягає банк.

Отже матеріали справи не містять умов надання споживчого кредиту, відповідно до яких строк позовної давності за домовленістю сторін встановлено понад встановленого законом строку.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування до даних правовідносин наслідків пропуску строку позовної давності.

Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Крім того, згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-127цс14 від 22.10.2014 року за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності ( ст. 257 ЦК України ) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст. 261 ЦК України ), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня щомісяця дії картки ( ст. 261 ЦК України), а не закінченням дії договору.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Люботинського міського суду харківської області від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: А.П. Івах

ОСОБА_3