Справа № 148/2866/15-ц
УХВАЛА

04 січня 2016 року м.Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Карнауха А.П.

при секретарі Грабовській Н.В.

з участю стягувача ОСОБА_1

представника стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції ( далі ВДВС Тульчинського РУЮ) про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Тульчинського районного суду зі скаргою на постанову державного виконавця ВДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_3 від 27.11.2015 року про закінчення виконавчого провадження, мотивуючи свою скаргу наступним.

11.12.2015 року вона отримала постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та виявила порушення своїх прав та інтересів. Так, рішенням Тульчинського районного суду від 03.03.2015 року з ОСОБА_4 стягнути на її користь кошти в сумі 15280 грн.95 коп. На виконання цього рішення був виданий виконавчий лист про примусове стягнення з ОСОБА_4 вказаної суми. На підставі виконавчого листа та її заяви ВДВС Тульчинського РУЮ було відкрито виконавче провадження, про що винесена відповідна постанова. Деражвним виконавцем ОСОБА_3 була винесена постанова про арешт майна боржника та заборону на його відчуження. За цією постановою ОСОБА_3 наклав арешт на транспортний засіб автомобіль ВАПЗ-2105,що належить боржнику та знаходиться в домогосподарстві ОСОБА_5 в с.Копіївці Тульчинського району Вінницької області по вул..Протасова.

Вона вважає постанову про накладення арешті на майно боржника ОСОБА_4 законною та такою, що підлягає виконанню. Однак, державний виконавець Галіза Ю.О. після накладення арешту на майно не мав наміру його реалізовувати, а лише наклав його з метою забезпечення виконання виконавчого документу. Він не встановив строк для його вилучення та наступної передачі на реалізацію. Державний виконавець також не визначив черговість стягнення на кошти боржника та інше майно, попередньо не надав боржник можливості визначити на яке майно необхідно в першу чергу звертати стягнення, оскільки в боржника крім автомобіля є інше майно, на яке може бути звернуто стягнення, а саме: частка будинку в с.Тарасівці Тульчинського району Вінницької області, інше майно домашнього вжитку. Це свідчить про бездіяльність державного виконавця Галізи Ю.О.

Невірно також державним виконавцем зроблений розрахунок заборгованості по виконавчому провадженню.

27.11.2015 року державним виконавцем ГалізоюЮ.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яку заявниця вважає незаконною.

Просить суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця ВДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_3 від 27 листопада 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 47607530 з примусового виконання рішення Тульчинського районного суду № 148/3248/14-ц.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою скаргу підтримала та просила її задовольнити, пояснила, що не згодна із постановою державного виконавця. ВАона також незгодна з тим, що рішення суду виконується частинами. Тобто, із боржника на її користь стягується періодично незначні кошти, а неї є майно, яке може бути реалізовано і кошти від цієї реалізації підуть на виконання рішення суду. Письмової заяви про накладення арешту на майно ОСОБА_4В, вона не подавала. 12.05.2015 року нею подана заява до ДВС про відкриття виконавчого провадження. З того часу вона жодної копійки не отримала. Знає, що арешт на майно боржника накладався, але яка його подальша доля не знає.

Представник заявниці ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити та пояснив суду, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена незаконно. Рішення суду не виконано. Кошти, які підлягають стягненню із ОСОБА_4 не передані ОСОБА_1 Державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, відоме місце знаходження автомобіля, який належить ОСОБА_4, але вилучення цього майна для реалізації не відбулось.

Державний виконавець ВДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечував та пояснив, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 27.11.2015 року ним була винесена через те, що було встановлено, що боржник ОСОБА_4 працює в ПАТ «Вінницька птахофабрика», яке знаходиться в м.Ладижині Вінницької області. Виконання рішення суду в такому випадку повинно виконуватись по місцю роботи боржника, тобто ВДВС Ладижинського МУЮ. Арешт на майено ОСОБА_4 він дійсно накладав. Але оскільки остання працює, то з її заробітної плати будуть вираховуватисьб кошти та передаватись ОСОБА_1 на виконання рішення суду.

Із оглянутого в судовому засіданні виконавчого провадження вбачається наступне.

12.05.2015 року ОСОБА_1 подала до ВДВС Тульчинського РУЮ заяву про відкриття виконавчого провадження та виконавчий лист від 07.05.2015 року № 148/3246/14-ц, виданий Тульчинським районним судом Вінницької області.

21.05.2015 року державним виконавцем Галізою Ю.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Постановою цього ж державного виконавця від 15.09.2015 року накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_4 та заборонено його відчужувати.

Згідно витягу з журналу карток Тульчинського МРЕВ ОСОБА_4 належить автомобіль ВАЗ-2107, державний номерний знак НОМЕР_1, який 2004 року випуску.

Згідно акту державного виконавця від 29.10.2015 року автомобіль за місцем проживання ОСОБА_4 відсутній.

29.10.2015 року державний виконавцем ОСОБА_6 винесена постанова про розшук майна ОСОБА_4, а саме вказаного автомобіля. Для виконання постанова направлена до УДАІ УМВС України у Вінницькій області.

У виконавчому провадженні міститься також заява боржника ОСОБА_4 від 24.11.2015 року про направлення виконавчого листа для виконання по місцю роботи до філії «Переробний комплекс» ПАТ «Вінницька птахофабрика», розташованому в м.Ладижині Вінницької області.

Згідно листа начальника ВДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_7 від 27.11.2015 року № 9-950 до ВДВС Ладижинського МУЮ направлено постанову державного виконавця Галізи Ю.О. від 27.11.2015 року про закінчення виконавчого провадження та виконавчий лист за належністю.

Вислухавши пояснення стягувача ОСОБА_1 та її представника, державного виконавця ВДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_3, дослідивши матеріали виконавчого провадження № 5909, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Передаючи виконавчий лист для виконання до ВДВС Ладижинського МУЮ за місцем роботи боржника ОСОБА_4, державний виконавець Галіза Ю.О. не отримав згоди на це стягувача ОСОБА_8, тобто не виконав вимоги закону про забезпечення права вибору місця проведення виконавчих дій.

Державним виконавцем також не дотримано вимог ч.5 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» щодо того,що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно

звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути

стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Виявивши наявність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення ( автомобіля), наклавши на нього арешт державний виконавець Галіза Ю.О. не вжив заходів до вилучення та звернення на нього стягнення.

При оголошенні розшуку цього майна обмежився формальним направлення постанови про проведення розшуку до органів ДАІ. При цьому не врахував, що стягувачу відоме місце перебування цього майна, але ця інформація при проведенні виконавчих дій ним не перевірена. Навіть не зроблено спроби з»ясувати місце знаходження цього майна у боржника,отримати пропозицію про звернення стягнення на інше майно замість арештованого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.20,52 Закону України «Про виконавче провадження» ст.ст.386,387 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця ВДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_3 від 27 листопада 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 47607530 з примусового виконання рішення Тульчинського районного суду № 148/3248/14-ц.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»яти днів з дня його проголошення.У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: