Справа № 2-2703/11
Провадження № 6/513/13/16
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні подання

25 липня 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Кожокар Т.Я., при секретарі Антонюк Н.П., за участю державного виконавця Тарасюк О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата подання державного виконавця Саратського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області, заінтересовані особи: боржник ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань за рішенням суду,

В С Т А Н О В И В:

державний виконавець Саратського районного відділу ДВС головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся до суду з даним поданням про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання зобовязань за рішенням Київського районного суду м. Одеси. Подання обґрунтував тим, що на виконанні Саратського районного відділу ДВС знаходиться виконавчий лист за № 2-2703/11 від 15 березня 2011 року, виданий Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

05 листопада 2014 року відділом ДВС була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, боржнику наданий добровільний строк для погашення боргу. Однак, боржник від сплати аліментів ухиляється. З метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем надані запити до різних органів, але майно, яке б належало боржникові, не зареєстровано. За місцем реєстрації боржника майно, яке йому належить не виявлено.

Під час розгляду справи державний виконавець Тарасюк О.П. підтримала подання, просила його задовольнити та пояснила суду, що боржник зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3, але за вказаною адресою не проживає, місце його проживання та праці невідомі. На цей час перебуває у розшуку, як боржник який ухиляється від виконання рішення суду.

Заслухавши державного виконавця, вивчивши надані матеріали та матеріали виконавчого провадження №207/5-2016, номер за ЄДРВП 45336484, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити з таких підстав.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області від 05 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-2703/11 від 15 березня 2011 року, виданим Київським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01 лютого 2011 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 08 червня 2023 року (а.с. 10).

Згідно розрахунку державного виконавця, заборгованість за аліментами ОСОБА_1 станом на 31 травня 2016 року складає 23901,52 гривні (а.с.4-5).

Відповідно адресної довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, ОСОБА_1, 27 березня 2013 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 11).

Державним виконавцем була проведена перевірка майнового стану боржника, надані запити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Державної податкової служби, Арцизького МРЕВ ДАЇ, управління пенсійного фонду України у Саратському районі. На запити державного виконавця отримано відповіді про те, що за боржником майно не зареєстроване, доходів він не отримує (а.с. 12,13,14 зворотня сторона).

Згідно акту державного виконавця від 25 лютого 2016 року, за місцем реєстрації боржника не виявлене майно, яке належить ОСОБА_1 на праві власності (а.с.14).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Частини 1, 3, 4 ст. 313 ЦК України встановлюють, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Пунктом 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Пункт 5 частини 1 ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України визначає, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань.

Статею 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи, або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №207/5-2016, номер за ЄДРВП 45336484, постанова про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки його доходу до повноліття дитини, до 08 червня 2023 року, винесена 05 листопада 2014 року. Однак, виконавче провадження не містить відомостей про отримання вказаної постанови боржником ОСОБА_1 (а.с.6).

02 березня 2015 року, ухвалою Саратського районного суду Одеської області боржника ОСОБА_1, на підставі ст. 375 ЦПК України оголошено у розшук (а.с.34).

25 лютого 2016 року, державним виконавцем встановлено, що боржник не проживає за адресою реєстрації місця проживання с.Плахтіївка Саратського району, вул. Миру, 19. Однак, 02 березня 2016 року державний виконавець надіслав боржнику за вказаною адресою лист-попередження про направлення до суду подання про обмеження його у праві виїзду за межі України у разі невиконання зобов'язань (а.с.39), 08 квітня 2016 року, державним виконавцем повторно надіслано боржнику за тією ж адресою лист-попередження про направлення до суду подання про обмеження його у праві виїзду за межі України у разі невиконання зобов'язань (а.с.57), які боржником не отримані.

Про ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України встановленні чинним законодавством України не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за свідоме ухилення від їх виконання у повному обсязі чи частково. Такі роз'яснення надав Верховний суд України 01 лютого 2013 року аналізуючи судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Факт ухилення боржника від виконання зобов'язання має бути доведений.

Державний виконавець не надав суду доказів, які б підтвердили факт навмисного, свідомого невиконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань, тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст.3-8, 10,11, 377-1, 209, 210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні подання державного виконавця Саратського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання зобовязань за рішенням суду відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутніми під час проголошення ухвали протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т. Я. Кожокар