Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/446/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Ковальчука М.

секретаря Дворак Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олевськ цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі позивач, кредитор, Банк) звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що за кредитним договором ОСОБА_1 (далі відповідач, позичальник, клієнт) має заборгованість станом на 21.09.2015 року в сумі 193405,29 грн. яка складається: із заборгованості за кредитом 30978,59 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 67801,37 грн.; заборгованості за пенею та комісією 94625,33грн.. а також штрафи: штраф 500 грн.; штраф -745,60 грн. та враховуючи стягнуту суму рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 13.02.2014 року, в розмірі 178493,20 грн., просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 16157,69 грн. та судовий збір при зверненні до суду в розмірі 1218,00 грн..

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 04.10.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено строковий кредитний договір №DNH4KS78030019 на суму 40920,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з строком на 42 місяця, однаквідповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірі і у строки, передбачені кредитним договором. Тому позивач за захистом свого права звернувсь до суду.

15.01.2016 року позивач надав суду уточнюючу позовну заяву в якій уточнив позовні вимоги та зазначив, що станом на 12.01.2016 року відповідач за кредитним договором від 04.10.2006 року №DNH4KS78030019 має заборгованість 208956,77 грн., яка складається з наступного: із заборгованості за кредитом 30978,59 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 67425,91 грн.; заборгованості за пенею та комісією 110552,27 грн., а також штрафи: штраф 500 грн.; штраф -2029,50 грн. та враховуючи стягнуту суму рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 13.02.2014 року, в розмірі 178493,20 грн., просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 43119,50 грн. та судовий збір при зверненні до суду в розмірі 1378,00 грн..

Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові і просить їх задовольнити в повному обсязі. Крім того, в поданій заяві просить стягнути крім зазначених у позові сум, витрат понесених на опублікування оголошення у пресі в сумі 480 грн. Не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, день і місце розгляду справи через оголошення у пресі про, що свідчить опублікування оголошення в газеті «Житомирщина» від 01.12.2015 року про виклик до суду.

Так відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, з якої слідує, що відповідач, місце проживання (перебування чи роботи) або місцезнаходження якого позивачеві невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності відповідача на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приват Банк»з урахуванням того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача із ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк» назва якого підтверджується витягом із Статуту (а.с.17) який має право надавати банківські послуги згідно банківської ліцензії (а.с.16), зареєстрований в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (а.с.14) був укладений строковий договір №DNH4KS78030019 від 04.10.2006 року з ОСОБА_1 відповідно до якого, банк надає позичальнику кредит строком на 42 місяця у сумі 40 920,00 грн. на придбання товару (спальні та серванту) (а.с. 8) а відповідач зобовязується виконати умови договору який складається із заяви та «Умови надання споживчого кредиту фізичним особам» (далі «Умови») (а.с.8-12).

Суд зазначає, що підпис відповідача на заяві підтверджує його згоду на умови договору який забезпечений заставою у виді придбаного товару з максимальним розміром вимоги 62 200,32 грн. який знаходиться за адресою: с. Хмелівка, вул.. Річна, буд. 13.

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умова, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до договору, грошові кошти були передані позичальнику на придбання продукції (спальні, серванту) шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству ПП ОСОБА_2 код НОМЕР_1, рахунок №1304 в ПриватБанк.

Згідно заяви відповідач зобовязувавсь повернути кредит у строки передбачені у Заяві, а саме: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «21» по «28» число кожного місяця, відсотки за його користування у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом яка має бути здійснена не пізніше дати фактичного повного погашення Кредиту (3.2.3 Умов), а також сплати комісії та інші витрати які зазначена в Умовах.

У Заяві та згідно п.4.2 Умов, при порушенні Позичальником зобовязань по погашенню Кредиту, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом у розмірі 6,00% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

У п.4.2. Умов передбачено, що згідно ст. 212 ЦК України, при порушенні Позичальником зобовязань по погашенню Кредиту, передбачених Заявою та пп.. 3.2.2, 3.3.3 даних Умов, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом у подвійному розмірі від розміру зазначеному у Тарифах та Заяві. Розраховані відповідно до цього пункту Умов відсотки сплачуються Позичальником окремо понад зазначену в Заяві суми щомісячного платежу по Кредиту, разом з несплаченим залишком попереднього щомічного платежу.

Згідно п. 5.1 Умов при порушення позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 Умов, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу.

5.3 Умов при порушенні Позичальником строків платежу по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник сплачує банку штрафи у розмірі 500 грн. та + 5% від суми заборгованості по кредиту (а.с.12).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З розрахунку (а.с.58-61) вбачається, що відповідач не виконав перед кредитором своє зобовязання за кредитним договором №DNH4KS78030019 від 04.10.2006 року, у звязку з чим, станом на 12.01.2016 року у нього виникла заборгованість в розмірі 208956,77 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 30978,59 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 67425,91 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором 110552,27 грн. та штрафів (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 2029,50 грн.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 13.02.2014 року (а.с.4) з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» була стягнута заборгованість за кредитним договором №DNH4KS78030019 від 04.10.2006 року яка складана станом на 21 травня 2013 року в сумі 178493,20 грн. ( яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 30978,59 грн., заборгованості по процентам в сумі 68576,47 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань в сумі 69962,27 грн., штраф (фіксована частка) 500 грн., штраф (процентна складова) 8475,87 грн.).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази які б підтверджували виконання рішення Апеляційного суду Житомирської області від 13.02.2014 року, що в свою чергу дає підставу суду вважати, що на день розгляду справи в суді зобовязання відповідача перед Банком не виконано, а тому продовжують існувати цивільні правовідносини.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б підтверджували б, що Банк одержав задоволення за рахунок заставлено майна, згідно Договору (а.с.8).

Враховуючи те, що з відповідача тіло кредиту в розмірі 30978,59 грн. було стягнуто за рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 13.02.2014 року то суд вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути відсотки за користування кредитом.

Провівши розрахунок: 67425,91 грн. (відсотки станом на 12.01.2016 рік) мінус 68576,47 грн. (відсотки стягнуті за рішенням Апеляційного суду станом на 21.05.2013 року) = 1150,56 грн. Суд встановив, що відсотки за період з 21.05.2013 року по 12.01.2016 рік складають в розмірі 1150,56 грн.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення штрафі в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 2029,50 грн. (процентна складова) та пені то суд зазначає, що відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Умовами спірного договору, а саме пунктом 5.1 Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення Позичальником будь-якого із зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні (а.с.12).

Згідно позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 40590,00 грн. за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (а.с.56).

У той самий час, згідно з пункта 5.3 Умов сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення Позичальником строків платежу по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором.

Враховуючи вище викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином суд вважає стягнути з відповідача пеню за прострочення виконання зобовязання за період з 21.05.2013 року по 12.01.2016 року.

Провівши розрахунок: 110552,27 грн.(пеня станом на 12.01.2016 рік) мінус 69962,27 грн.(пеня стягнута за рішенням Апеляційного суду станом на 21.05.2013 року) = 40 590, 00 грн. Судом встановлено, що пеня за період з 21.05.2013 року по 12.01.2016 року за порушення Позичальником зобовязання складає в розмірі 40 590, 00 грн..

Враховуючи, що за кредитним договором №DNH4KS78030019 від 04.10.2006 року з ОСОБА_1 на користь Банку було стягнуто за рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 13.02.2014 року тіло кредиту в розмірі 30 978,59 грн., а пеня за період з 21.05.2013 року по 12.01.2016 рік значно перевищує розмір основного боргу та складає в сумі 40 590,00 грн., то суд дотримуючись принципу справедливості вважає зменшити суму пені та стягнути в розмірі 15 000, 00 грн..

Отже за період з 21.05.2013 року по 12.01.2016 рік відповідач має перед Банком заборгованість в сумі 16150, 56 грн. яка складається з наступного: заборгованості по відсоткам в розмірі- 1150,56 грн.; та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 15 000,00 грн.

Згідно з 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

В ч.1 ст.60 ЦПК зазначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В даному випадку позивач надав суду достатньо доказів про невиконання відповідачем умов кредитного договору, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, а відповідач в свою чергу не спростувув доводи позивача викладені в позовній заяві.

Суд, дотримуючись норм закону, принципів законності та справедливості та всебічного і повного дослідження матеріалів справи зазначає, що на час розгляду справи в суді сторонами договір №DNH4KS78030019 від 04.10.2006 року не був припинений, ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконав свої зобов'язання перед Банком, що є істотним порушенням договору внаслідок якого позивач позбавлений можливості отримати суму кредиту, відсотків, комісії за користування кредитними коштами, на що розраховував при укладенні договору, тому враховуючи вище наведене вважає, що даний позов є обґрунтований на доведений належними доказами тому підлягає до часткового задоволення та стягненню з відповідача за період з 21.05.2013 року по 12.01.2016 рік заборгованість в сумі 16 150,56 грн, яка складається: відсотків за користування кредитом в розмірі 1150,56 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 15 000,00 грн..

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Позивач, як сторона, на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідача судових витрат, зокрема судового збору у розмірі 1378,00 грн., що стверджується розрахунковим документом (а.с.50, 52).

Керуючись ст.ст. 526, 530, 625, 1046, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224-227, 233 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН- 28.02913551, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (р/р № 3111 (для погашення заборгованості) МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором №DNH4KS78030019 від 04.10.2006 року за період з 21.05.2013 року по 12.01.2016 рік в сумі 16 150,56 грн. (шістнадцять тисяч сто пятдесят гривень 56 коп.) яка складається: з відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1150,56 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 15 000,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» ( р/р № 0001 (для відшкодування судових витрат), МФО 305299, ) судові витрати в розмірі 1378,00 грн..

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3