Номер провадження 2/289/142/16
Справа № 289/2198/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016 м.Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого Свінцицький Л. В.

при секретарі: Глущенко Я.В.

з участю позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Радомишльському районному суді Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Раковицької сільської ради про визнання в порядку спадкування за заповітом та за законом права власності на спадкове майно - на житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права на спадкове майно посилаючись на те, що 11.12.2001 року померла їх мати ОСОБА_4 Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Товсте, Радомишльського району по вул. Соболів,10. Ще при житті ОСОБА_4 склала заповіт, в якому все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом матиме право заповіла позивачам. Позивачі звернулися до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на будинок, проте отримали відмову у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Вважають свої права порушеними, тому за їх захистом звернулися до суду.

Позивачі в судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність його представника, позовні вимоги просив задовольнити.

Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 16 лютого 2001 р. ОСОБА_4 зробила заповіт (зареєстрований в реєстрі за № 4, с. Раковичі) в якому належний їй на праві особистої власності жилий будинок і предмет домашної обстановки і вжитку заповіла на ім"я позивачів (а.с.с. 13).

11.12.2001 року померла ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про її смерть. Після її смерті залишилося спадкове майно у виді жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Товсте, Радомишльського району по вул. Соболів, 10.

З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №663/2009 відносно майна померлої 11.12.2001 року ОСОБА_4, судом встановлено, що позивачі звернулися в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

Позивачі звернулися до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на будинок, проте отримали відмову у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області № 342 від 02.10.2015 року (а.с.21) згідно по господарських книг за 2001-2005 роки головою двору по вул.. Соболів, 10 в с. Товсте Радомишльського району Житомирської області була ОСОБА_4

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (2004 р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року.

Відповідно до положень ст.ст. 100,101 ЦК УРСР1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок , причому глава 10 «Особиста власність» цього ж кодексу не повязувала наявність такого права з його обовязковою державною реєстрацією.

Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалися позивачі як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивачів ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3,11,60,213,214,215 ЦПК України , на підставі статей 100,101,548,549 ЦК УРСР суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/3 ідеальну частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Товсте, Радомишльського району по вул. Соболів,10, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 11.12.2001 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/3 ідеальну частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Товсте, Радомишльського району по вул. Соболів,10, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 11.12.2001 року.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/3 ідеальну частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Товсте, Радомишльського району по вул. Соболів,10, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 11.12.2001 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л. В. Свінцицький