справа № 208/1772/15-ц
№ провадження 2/208/1059/15
РІШЕННЯ

Іменем України

06 січня 2016 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.,

при секретарі Севастьяновій Л.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 «Про стягнення заборгованості за кредитним договором», -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с.31-32), у якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № DZHCGK00770421, укладеним 23.03.2007р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, яка, станом на 19.12.2014р., складається з:

- 316 249,93 грн. - заборгованість за кредитом;

- 301 287,07 грн. - заборгованість по відсоткам;

- 49 234,24 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 533 850,78 грн. - пеня.

Водночас, позивач просить суд стягнути з відповідачів понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати у розмірі 3 654,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 23.03.2007р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № DZHCGK00770421, згідно якого позивач, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, надав відповідачу ОСОБА_2 у тимчасове користування кредитні кошти у розмірі 22 000,00 доларів США, а відповідач ОСОБА_2 зобов'язався повернути до 22.03.2027 року отримані від позивача кошти згідно умов договору, а також сплачувати відсотки за користування кредитом. Крім того, для забезпечення своєчасного повернення кредиту, виплати відсотків за користування кредитом, 23.03.2007р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки № DZHCGK00770421/1, згідно якого відповідач ОСОБА_4, як поручитель, поручилась перед кредитором за належне виконання відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору № DZHCGK00770421 від 23.03.2007р. Однак, зобов'язавшись щомісяця здійснювати погашення заборгованості відповідно до умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 19.12.2014р. утворилась заборгованість по вищезазначеному кредитному договору у розмірі 76 181,60 доларів США, яку позивач просить стягнути на свою користь солідарно з відповідача ОСОБА_2 та з відповідача ОСОБА_4, яка поручилась перед кредитором за неналежне виконання відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № DZHCGK00770421 від 23.03.2007р.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 позов не визнав, посилаючись на те, що, відповідач ОСОБА_2 не отримувала кредит у доларах США. Водночас, представник відповідача ОСОБА_2 надав суду письмову заяву, у якій просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог позивача, та стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 120 399,99 грн.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, та, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, 23.03.2007р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № DZHCGK00770421, згідно якого позивач, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, надав відповідачу ОСОБА_2 у тимчасове користування кредит у розмірі 22 000,00 доларів США, а відповідач ОСОБА_2 зобов'язався повернути до 22.03.2027 року отримані від позивача кошти згідно умов договору, а також сплачувати відсотки за користування кредитом.

Пунктом 4.1. вищезазначеного договору встановлено, що, при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого п.п.2.2.2., 2.2.3 договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Як вбачається з матеріалів справи, через неналежне виконання відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, утворилась заборгованість, яка, згідно розрахунку, наданого позивачем, за період з 23.03.2007р. по 19.12.2014р., складає:

- 316 249,93 грн. - заборгованість за кредитом;

- 301 287,07 грн. - заборгованість по відсоткам;

- 49 234,24 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 533 850,78 грн. - пеня.

При цьому, для забезпечення своєчасного повернення кредиту та виплати відсотків за користування кредитом відповідачем ОСОБА_2, 23.03.2007р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки № DZHCGK00770421/1, згідно якого відповідач ОСОБА_4, як поручитель, поручилась перед кредитором за належне виконання відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору № DZHCGK00770421 від 23.03.2007р.

Згідно п.2 вищезазначеного договору поруки № DZHCGK00770421/1, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дійсно має місце неналежне виконання боржником - відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного договору № DZHCGK00770421, що, в свою чергу, є підставою для стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором № DZHCGK00770421, що утворилась станом на 19.12.2014р.

Разом з цим, при встановленні розміру заборгованості, яка виникла через неналежне виконання відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного договору № DZHCGK00770421 - суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, останній надав суду розрахунок заборгованості відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором № DZHCGK00770421 за період з 23.03.2007р. по 19.12.2014р. у розмірі 76 181,60 доларів США, що в еквіваленті складає 1 200 622,02 грн.

Водночас, як встановлено судом, рішенням суду від 26.09.2011р., що набрало законної сили (а.с.47-48), у рахунок погашення заборгованості відповідача ОСОБА_2 за вищевказаним кредитним договором № DZHCGK00770421 у розмірі 22 674,62 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1

Як встановлено судом, вказана сума заборгованості відповідача ОСОБА_2 у розмірі 22 674,62 доларів США виникла станом на 06.02.2009 року, і, як пояснив суду представник позивача, не виключена позивачем із розрахунку заборгованості, наданого позивачем в обґрунтування даного позову.

Приймаючи до уваги те, що звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно зі стягненням заборгованості за кредитним договором є стягненням заборгованості у подвійному розмірі, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача в частині розміру заборгованості відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором № DZHCGK00770421, що виникла станом на 19.12.2014р.

Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Приймаючи до уваги, що, відповідно до ст.10, 60 ЦПК України саме сторони доводять перед судом переконливість наданих ними доказів, суд, враховуючи те, що, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях - дійшов висновку, що, позивачем в ході розгляду справи не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження існування заборгованості відповідача ОСОБА_2 перед позивачем станом на 19.12.2014р. у розмірі 76 181,60 доларів США, що в еквіваленті складає 1 200 622,02 грн.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що, даний позов є необґрунтованим, та таким, що задоволенню не підлягає у повному обсязі.

При цьому, керуючись ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним судові витрати по справі покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 525, 526, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 233 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 «Про стягнення заборгованості за кредитним договором» - відмовити.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя Нельга Д. В.