Справа № 308/8684/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Ужгород, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.03.2007 р. між громадянином України - ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інвестиційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов кредитного договору Банк надав позичальнику кредит в сумі 10 835,00 доларів США, із кінцевим терміном повернення - до 29.03.2012 року.

29.03.2007 року в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, між Банком та Позичальником укладено договір застави транспортного засобу, згідно з умовами якого в заставу передано автомобіль ВАЗ 11183, 2007 року випуску, шасі НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1.

30.01.2009 між Банком та Позичальником укладено Додаткову угоду № 1 та Додаткову угоду № 2 до кредитного договору, згідно з якими сторонами змінено графік погашення кредиту та кінцевий термін повернення кредитних коштів - до 29.03.2014 року.

11.06.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 4, відповідно до умов якого останньому було відступлено право вимоги за вищевказаним Кредитним договором.

У зв'язку з невиконанням Позичальником умов кредитного договору ТОВ «Кей-Колект» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

У грудні 2014 року у порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України судом з'ясовано факт смерті ОСОБА_2, про що позивача повідомлено ухвалою від 16.12.2014 року.

В судове засідання представник ТОВ «Кей-Колект» не з'явився, заявою просить суд розглянути справу без його присутності, посилаючись на обставини, викладені у позові, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання Відповідач в судове засідання повторно не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином.

Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 29.03.2007 р. між громадянином України - ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інвестиційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов кредитного договору Банк надав позичальнику кредит в сумі 10 835,00 доларів США, із кінцевим терміном повернення - до 29.03.2012 року.

29.03.2007 року в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, між Банком та Позичальником укладено договір застави транспортного засобу, згідно з умовами якого в заставу передано автомобіль ВАЗ 11183, 2007 року випуску, шасі НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1.

30.01.2009 між Банком та Позичальником укладено Додаткову угоду № 1 та Додаткову угоду № 2 до кредитного договору, згідно з якими сторонами змінено графік погашення кредиту та кінцевий термін повернення кредитних коштів - до 29.03.2014 року.

11.06.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 4, відповідно до умов якого останньому було відступлено право вимоги за вищевказаним Кредитним договором.

01.04.2015 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося до Ужгородської районної державної нотаріальної контори із вимогою до спадкоємців ОСОБА_2 погасити заборгованість за кредитним договором у разі прийняття спадщини.

Проте Ужгородська районна державна нотаріальна контора відмовилась надавати інформацію про відкриття спадкової справи та залишила вимогу ТОВ «Кей-Колект» без виконання.

Позивач також повідомив суд, що з інформації, отриманої під час досудового врегулювання погашення заборгованості, спадщину після смерті померлого ОСОБА_2 прийняла його донька - ОСОБА_1. Проте жодними відомостями про неї чи її місце проживання ТОВ «Кей-Колект» не володіє.

Окрім того звертають увагу суду, що ТОВ «Кей-Колект» стало відомо про те, що нею було реалізовано без згоди товариства майно, яке перебуває у заставі, а саме: автомобіль ВАЗ 11183, 2007 року випуску, шасі НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, проте жодних документів на підтвердження викладених фактів до матеріалів справи позивачем не додано.

За ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Відповідно до листа Ужгородської районної державної нотаріальної контори № 1074 від 30.12.2015 року було повідомлено суд, в Ужгородській нотаріальній конторі за ОСОБА_2 спадкова справа не заведена.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідач не подавала заяву на прийняття спадщини, отже не вважається такою, що прийняла її з огляду на положення ст. 1269 ЦК України.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України).

Так, частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов'язання померлого позичальника, оскільки спадкування обов'язків відбулося відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

Проте, позивачем заявлені вимоги з порушенням чинного законодавства, яке регулює порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця до спадкоємців.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців.

Статтею 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з приводу вирішення спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті позичальника за наявності спадкоємців, викладених в п. 32 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 1282 ЦК України, що у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, кредитор спадкодавця на реалізацію своїх прав мав надати докази наявності у спадкоємця спадкового майна в натурі, або заявити клопотання про витребування доказів, та позовні вимоги про накладення стягнення на майно.

Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не надано доказів щодо наявності та вартості спадкового майна, яке значиться за спадкодавцем, не заявлено клопотання про забезпечення таких доказів судом, не заявлено позовних вимог про накладення стягнення на майно.

Як встановлено судом, відповідач - ОСОБА_1, на час розгляду справи в суді спадщини після смерті ОСОБА_2 не прийняла, а тому не може вважатися такою, що прийняла спадщину, як зазначено в ч.3 ст. 1268, 1269 ЦК України.

З огляду на вказане, у відповідності до вимог ст. ст. 1281-1282 ЦК України, до неї кредитором спадкодавця не можуть пред'являтися жодні вимоги.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати із сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59,60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК України, ст. ст. 1281-1282 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Дергачова