Єдиний унікальний номер 235/9444/15-ц Номер провадження 22-ц/775/365/2016
Єдиний унікальний номер 235/9444/15-ц
Номер апеляційного провадження 22-ц/775/365/2016 Головуючий 1 інстанції Хмельова С.М.
Категорія 53 Доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Новосядлої В.М.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську Донецької області апеляційну скаргу відповідача публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Красноармійську Донецької області, про відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків,

в с т а н о в и в :

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2015 року позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Красноармійську Донецької області, про відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків, задоволено частково.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням та його наслідками 40000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» судовий збір у сумі 487,20 грн.

З вказаним рішенням не погодився відповідач ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що єдиною правовою підставою для компенсації особі, що перебуває у трудових відносинах, моральної шкоди у разі отримання нею виробничої травми чи професійного захворювання за рахунок роботодавця на теперішній час є ст. 2371 КЗпП України, якою зазначено, що відшкодування моральної шкоди визначається законодавством, але єдиним законодавчим актом України, що регулював питання компенсації моральної шкоди, був Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань», згідно якого виплату моральної шкоди виключено з переліку страхових виплат. Таким чином, на теперішній час відсутній законодавчий акт, що регулює порядок та розміри відшкодування моральної шкоди. Крім того, факт наявності моральної шкоди визначається медико-соціальною експертною комісією на основі висновків медичних закладів, в тому числі лікаря-психіатра, про перенесений стрес чи депресію потерпілим, при встановленні факту моральної шкоди МСЕК враховує як характер каліцтва чи іншого ушкодження здоровя, так і залишкову працездатність потерпілого. Також позивач не надав обґрунтований розрахунок моральної шкоди, не представив медичні документи, які б підтверджували перенесення позивачем стресових і других негативних прояві стану його здоровя.

Представник відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма, зареєстрована в журналі телефонограм за № 368 від 25 січня 2016 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Красноармійську Донецької області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за відсутності представника.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, виходив з того, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, яке є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Факт спричинення моральної шкоди позивачеві, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у звязку з ушкодженням здоровя, повязаним із виконанням трудових обовязків, неможливість його відновлення, порушення нормальних життєвих звязків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці доведений доказами у справі. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачеві, враховані принципи розумності та справедливості, фактичні обставини справи, тяжкість ушкодження здоровя, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному та санітарно-курортному лікуванні.

Такий висновок суду є правильним і відповідає встановленим у справі обставинам та вимогам закону.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 10 листопада 1999 року по 24 червня 2015 року, звільнений у звязку з невідповідністю робітника виконуваній роботі за станом здоровя (а.с.5-7).

Висновками МСЕК від 04 червня 2015 року та від 13 жовтня 2015 року ОСОБА_1 вперше визнано інвалідом 3-ої групи та встановлено 60% втрати професійної працездатності (а.с.18).

З акту розслідування хронічного професійного захворювання від 01 жовтня 2015 року вбачається, що професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло у звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, які обумовлені впливом промислового фактору: пил, важкість праці і т.ін.(а.с.10-11).

З медичних висновку, виписки вбачається, що позивач неодноразово проходив курси лікування з діагнозом хронічна попереково-крижова радикулопатія справа в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз І-ІІ ст., захворювання професійне (а.с.8,9,12).

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Наявність небезпечних і шкідливих умов праці ОСОБА_1 в ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» відповідачем, як вбачається з матеріалів справи, не спростовані.

Згідно із ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженими ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих звязків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного звязку між попередніми умовами.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоровя здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Але з Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» виключена ч. 3 ст. 34 відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 лютого 2007 року № 717-У.

Оскільки Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на час виникнення спірних правовідносин, в звязку із зміною спеціального закону, не відповідав за завдану моральну шкоду, то у разі отримання працівником трудового каліцтва в цей період таку шкоду позивачеві, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно із правилами ст.2371 КЗпП України.

Відповідачем публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» не надано доказів щодо відсутності його вини в заподіянні позивачеві моральної шкоди.

Визначений судом розмір моральної шкоди 40000 грн. відповідає тяжкості ушкодження здоровя позивача, характеру та тривалості моральних страждань позивача у звязку з отриманим професійним захворюванням, істотності вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого, також суд врахував, що ушкодження здоровя завдає фізичні та моральні страждання позивачеві, вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя, і, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, визначив такий розмір відшкодування моральної шкоди.

Як зазначив Конституційний Суд України в п. 4.1. свого Рішення від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Доводи апеляційної скарги відповідача про недоведеність факту моральної шкоди у звязку з відсутністю медичних документів про підтвердження факту наявності у позивача моральних страждань не заслуговують на увагу суду, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоровя, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань та з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що на теперішній час відсутній законодавчий акт, що регулює порядок та розміри відшкодування моральної шкоди, суд вважає необґрунтованими.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи, доказам, що надані сторонами, дана належна оцінка. Спір вирішено на підставі наданих сторонами доказів у відповідності із нормами матеріального та процесуального законодавства.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство повязує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді