Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/1317/15-ц
Номер провадження 2/540/4/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кравець С.В.

за участю: секретаря Кольвашенко А.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на нежитлову будівлю, -

на підставі ч.3 ст. 209 ЦПК України в судовому засіданні 13 січня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення, -

в с т а н о в и в :

у грудні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що в червні 2004 року між колишніми членами КСП «Калинівка» було розпайовано виробничу будівлю по вулиці Леніна,1-д в с Калинівка Машівського району Полтавської області, яка була передана їм на підставі актів прийому-передачі майна. В лютому 2015 року він викупив у колишніх членів КСП «Калинівка» їхні майнові паї, сплативши суми, відповідно до часток кожного. Оскільки пайовики не оформили свої майнові паї і не зареєстрували право власності на виробничий будинок, а тому він, хоча і придбав вказане складське приміщення, однак не може реалізувати своє право на користування ним та оформити дане майно через нотаріальну контору чи реєстраційну службу, так як відсутні правовстановлюючі документи. У звязку з наведеним, позивач просить на підставі ст.ст. 220 ч.2, 328, 392 ЦК України визнати угоду купівлі-продажу майнових паїв пайовиків сільськогосподарського підприємства «Калинівка» дійсною та визнати за ним право власності на склад «А-1» площею 340,7 кв.м. по вулиці Леніна,1-д в с.Калинівка Машівського району Полтавської області.

В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві та зазначив, що на початку 2015 року прийняв у користування спірне приміщення від ТОВ «Агрофірма Покровська» та дізнався, що воно належить пайовикам ПСП «Калинівка. Договори купівлі-продажу майнових паїв не укладав з пайовиками, оскільки їх більше 50 чоловік, крім цього деякі з них померли та він відшукував спадкоємців. А тому зібравши цих громадян, вони домовилися в ціні і про отримання коштів написали розписки. Майнових сертифікатів у громадян немає, а тому відомості про вартість майна бралися із протоколів. Намагаючись оформити будівлю звернувся до нотаріуса, який розяснив, що потрібно складати договори купівлі-продажу. Разом з тим, це зробити дуже складно, оскільки деякі з громадян померли, а деякі відмовилися їхати до нотаріуса.

Відповідач в судове засідання не зявився направив заяву з проханням справу слухати без його участі, заперечень не має. Виходячи з викладеного, суд вирішив за можливе розглядати справу без участі відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши докази у справі, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що на підставі рішення комісії по розпаюванню майна у червні 2004 року між колишніми членами КСП «Калинівка» було виділено в натурі майно згідно структури майнового пайового фонду, зокрема і будівлю реммайстерню та передано пайовикам на підставі актів прийому передачі (а.с. 6-12). З Витягу з ЄДРЮС та ФОП від 30.12.2015р. вбачається, що діяльність ПСП «Калинівка» припинена 25.12.2008р. за судовим рішенням (а.с. 89-90).

16.02.2015 року 53 громадяни отримали від ОСОБА_1 кошти за реалізовану майнову частку пай в будівлі (рем. майстерня), яка розташована в с. Калинівка, що стверджується розписками (а.с.13-65).

За повідомленням ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» № 4937 від 17.06.2015, станом на 31.12.2012р. реєстрація права власності на виробничий будинок за адресою: Машівський район, с.Калинівка, вулиця Леніна,1-д, не проводилась (а.с.66).

Як убачається з технічного паспорту на виробничий будинок (склад) № 1д по вулиці Леніна в с. Калинівка він виготовлений 28.04.2015р. на замовлення позивача, і відомості про власника в ньому відсутні (а.с.67-72).

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В той час, як убачається з матеріалів справи, між позивачем та громадянами ніякої угоди насправді укладено не було, вони лише домовилися про ціну, що підтверджується наданими розписками. При цьому, позивач відмовився залучати до участі у справі вказаних громадян, хоча таке право йому розяснювалося.

Відповідно до п. 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою КМУ № 177 від 28.02.2001, майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

Пунктом 14 цього Порядку визначено, що для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Натомість як передбачено п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Крім цього, як визначено ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Установленої законом процедури позивачем дотримано не було. Крім цього, як убачається з його пояснень, звернувшись до суду він фактично намагається таким чином обійти встановлену законодавством процедуру придбання майнових паїв та послідуючої реєстрації права власності за собою на нерухомість. Тим більше як видно з його пояснень у громадян навіть немає сертифікатів на майнові паї.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 392 цього Кодексу визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до загальних положень цивільного права, позови про визнання права власності заявляються як у випадку спірності правовідносин сторін із приводу майна, які є відносними, так і внаслідок реалізації абсолютних прав на спірне майно. Тобто, позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли інші особи не визнають належності йому цього майна або коли унеможливлюється реалізація позивачем свого права власності.

Таких обставин в судовому засіданні не встановлено, як і не встановлено порушення саме відповідачем Дмитрівською сільською радою будь-яких прав позивача, а відтак вона не є належним відповідачем уданій справі.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що позивачем не дотримано встановленої законом процедури щодо порядку набуття у власність майнових паїв, а суд в свою чергу не може підміняти та перебирати на себе функції інших органів, які належить вчиняти саме їм, та враховуючи те, що насправді ніякого правочину між позивачем та громадянами вчинено не було, а відповідач у справі взагалі ніяким чином не порушував прав та обовязків позивача, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220, 328, 392, 657 ЦК України, п.п. 13, 14 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на нежитлову будівлю відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст Рішення виготовлено та підписано 15 січня 2016 року

Суддя: