Справа № 473/4380/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"23" лютого 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі :

головуючої - судді Висоцької Г.А.

при секретарі - Радєвій Н.В.

з участю позивача - ОСОБА_1 її представника - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4,

представників третіх осіб - ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2015 року позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Вознесенської міської ради Миколаївської області про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 16.10.2012 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 Від даного шлюбу вони мають одну малолітню дитину: доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя у неї з відповідачем не склалося, тому вони припинили сімейні відносини.

На даний час в проваджені Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області знаходиться цивільна справа за її позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, провадження по справі зупинено у зв'язку з наданням сторонам строку на примирення, проте на примирення вона не згодна.

Крім того, вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо місця проживання доньки. Зараз дитина мешкає разом з ОСОБА_3, який не дає їй можливості для спілкування з донькою, чинить перешкоди.

Позивач, як мати дитини, бажає займатися її вихованням, має можливість забезпечити їй належні умови проживання, чого відповідач зробити не може. Разом з тим, вона не чинитиме перешкод у спілкуванні доньки з відповідачем, тому просила суд позовні вимоги задовольнити,

Ухвалою суду від 12.11.2015 року орган опіки та піклування Вознесенської райдержадміністрації Миколаївської області було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

24.12.2015 року в судовому засіданні представниками відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_8 заявлено клопотання про прийняття зустрічного позову від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом з батьком та об'єднання для розгляду з первісним позовом.

Свої вимоги за зустрічною позовною заявою обґрунтовує тим, що в 2013 році, колі дитині виповнився лише один рік позивач виїхала до Росії на заробітки нелегально, проти його волі. Тривалий час дитиною не цікавилася, дзвонила вкрай рідко, по приїзду викрадала доньку веде аморальний спосіб життя, не має постійного місця проживання та доходу. На даний час проживає з іншим чоловіком та вказує, що має намір вивезти дитину на проживання до Росії.

В інтересах дитини, остання має проживати разом з батьком, який постійно нею опікується, виховує та утримує, тоді як матір вона зовсім не знає.

Ухвалою суду від 24.12.2015 року прийнята до провадження зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, та об'єднана в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю.

23.02.2016 року ухвалою суду зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком залишена без розгляду за заявою відповідача ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладеній в позовній заяві обставини справи, просили суд її задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечували, зазначили, що оскільки позивач в судовому засіданні запевняла, що дуже любить доньку, буде добре та сумлінно виконувати свій материнських обов'язок та піклуватися про неї, роботи все можливе для її матеріального забезпечення та морального виховання.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - органу опіки та піклування Вознесенської міської ради Миколаївської області ОСОБА_6 та органу опіки та піклування Вознесенської райдержадміністрації Миколаївської області - ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення позову, зазначили, що в інтересах дитини місце її проживання має бути визначене з матір'ю, яка має самостійний дохід, в помешканні якої створені належні умови для виховання та розвитку доньки, яка належним чином виконує свої батьківські обов'язки.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, вважає, що відповідно до положень ст. 174 ЦПК України визнання відповідачем підлягає прийняттю судом, а позов підлягає задоволенню з урахуванням наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться у шлюбі з 16.10.2012 року, на даний час живуть окремо ( а.с. 21).

Від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження ( а.с. 22).

На даний час в провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 17.09.2015 року провадження по вищевказаній цивільній справі зупинено, за клопотання представника ОСОБА_3 сторонам надано строк на примирення в шість місяців.

Сторони не можуть дійти згоди щодо місця проживання доньки - ОСОБА_7 На час звернення позивача із позовом до суду дитина мешкала разом з відповідачем ОСОБА_3, а на час розгляду справи проживає з позивачем.

Відповідно до висновку про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.10.2015 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради вважає можливим визначення місця проживання дитини з матір'ю - ОСОБА_1, що буде відповідати інтересам дитини ( а.с. 11 ).

Згідно заяви ОСОБА_9 від 06.10.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М., громадянка ОСОБА_9 добровільно дала свою згоду на проживання ОСОБА_1 та її малолітньої дочки - ОСОБА_7 в належній їй на праві власності квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 14 ).

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 12.10.2015 року, за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1, останньою створені належні умови для проживання та гармонійного розвитку доньки ОСОБА_7 ( а.с. 17 ).

За місцем фактичного проживання та реєстрації ОСОБА_1 зарекомендувала себе з позитивного боку, спиртними напоями не зловживає, з підозрілими особами не спілкується, шкідливих звичок не має, скарг від сусідів та родичів до Вознесенського МВ УМВС не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувалася ( а.с. 19, 20 ).

Позивач ОСОБА_1 перебувала на обліку як безробітна в Вознесенському МРЦЗ з 09.10.2015 року, що підтверджується довідкою Вознесенського МРЦЗ № 2725 від 16.10.2015 року ( а.с. 18 ). За трудовою угодою від 12.01.2016 року, укладеною між Вознесенською районною державною адміністрацією Миколаївської області та ОСОБА_1, остання прийнята на роботу для забезпечення виконання обов'язків прибиральника службових приміщень з 13.01.2016 року ( а.с. 77-78 ).

Батько дитини - ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, скарг на його недостойну поведінку до сільської ради не надходило ( а.с. 59 ), працює охоронцем в ФГ «Іванов С.М.! та отримує заробітну плату у розмірі 2996 грн. ( а.с. 60). За місцем його проживання створені необхідні умови для проживання дитини ( а.с. 61 ).

На даний час дитина - ОСОБА_7 відвідує КДНЗ № 9 «Горобинка», що підтверджується відповідною довідкою ( а.с. 108 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди з приводу того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними вирішується органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч.1 ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала.

Відповідно ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Стаття 171 СК України визначено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

З урахуванням думки всіх учасників процесу, які заперечували проти того, щоб ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 була вислухана судом, суд вважає це неможливим з урахуванням віку дитини та її розвитку.

В судовому засіданні були допитані свідки за клопотанням позивача - ОСОБА_12, ОСОБА_13,ОСОБА_14, які підтвердили, що ОСОБА_1 опікується донькою, дбає про неї, створила всі умови для проживання дитини в квартирі, які винаймає. Коли дитини жила з батьком неодноразово намагалася побачитися із дитиною, передавала подарунки.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні позови в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі

За змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вимоги національного законодавства щодо захисту прав дитини, а також Декларацію прав дитини 1959 р., яка проголошує принципи виховання дитини у атмосфері любові і розуміння для повного та гармонічного її розвитку, суд вважає, що сторони знаходяться фактично в рівному положенні щодо створення для дитини матеріально-побутових умов, але це не може бути самодостатньою підставою для передачі комусь з них доньки, а зважаючи на вік дитини, її стать, потребу в сторонній допомозі в навчанні ( необхідність дошкільного виховання) - мати останній особливо потрібна, до того ж жодної обставини, тим більш виняткової, за якої б позивачка мала бути розлучена із дитиною, тобто жила окремо відповідач не назвав тим, більш не підтвердив належними доказами.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що в інтересах малолітньої дитини позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, а саме 487,20 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209-210, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з її матір'ю - ОСОБА_15.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487 ( чотириста вісімдесят сім ) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через місьскрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Висоцька Г.А.