У х в а л а

11 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 23 квітня 2015 року, клопотання про поновлення строку подання зави про перегляд судових рішень у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа - ОСОБА_5, про визнання поруки припиненою,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» (далі - ПАТ «Альфа Банк») відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено: визнано припиненою поруку за укладеним між нею та ПАТ «Альфа Банк» договором від 17 березня 2008 року.

Стягнуто з ПАТ «Альфа Банк» на користь ОСОБА_4 243 грн 60 коп. судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 23 квітня 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Альфа Банк» задоволено: стягнуто з ОСОБА_4 на користь банку 83 тис. 322 грн 80 коп. заборгованості за кредитним договором та 1 тис. 249 грн 64 коп. судового збору.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилено, рішення Апеляційного суду Київської області від 23 квітня 2015 року залишено без змін.

28 грудня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 23 квітня 2015 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме частини першої статті 559 Цивільного кодексу України.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанови Верховного Суду України від 18 червня 2012 року і 25 вересня 2013 року.

Водночас заявниця порушує питання про поновлення строку подання зазначеної заяви, посилаючись на поважність причин його пропуску, а саме несвоєчасне отримання ухвали суду касаційної інстанції.

Обговоривши вказане клопотання, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що воно підлягає задоволенню, оскільки причини його пропуску є поважними.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України визначено, що підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 23 вересня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, залишаючи без змін рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком про задоволення заявлених вимог щодо стягнення кредитної заборгованості і відсутність підстав вважати поруку припиненою з огляду на те, що зміна забезпеченого зобов'язання проведена за згодою поручителя, оскільки в день укладення змін до додатку № 1 до кредитного договору (про що поручитель був обізнаний) ОСОБА_4 надала згоду відповідати за виконання боржником зміненого зобов'язання шляхом укладення з банком у цей же день змін і доповнень до договору поруки.

Таким чином, суди дійшли висновку про те, що зміна процентної ставки за користування кредитом здійснена сторонами кредитного договору відповідно до його умов, а поручитель дав згоду відповідати за виконання позичальником такого зобов'язання.

Разом з тим у наданих для порівняння постановах від 18 червня 2012 року і 25 вересня 2013 року Верховний Суд України сформулював правову позицію, в якій дійшов висновку, що в зобов'язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав для покладення на поручителя відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком і зумовлює припинення поруки.

Отже, порівняння наведених судових рішень не дає підстав вважати, що висновки, викладені в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року, суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 18 червня 2012 року і 25 вересня 2013 року.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 356, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку подання заяви про перегляд судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк подання заяви про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 23 квітня 2015 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа - ОСОБА_5, про визнання поруки припиненою за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 23 квітня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін