Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/1891/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Козлов Р.Ю.
Доповідач - Кабанченко О.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Болотова Є.В.,

Білич І.М.

при секретарі - Перетятько А.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_7, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_8, ОСОБА_3, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2, до ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа: Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про поділ майна, визнання майна особистою приватною власністю, визнання договорів недійсними та зобов'язання вчинити дії.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_11 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням їх уточнень та доповнень, зазначав, що з 12 вересня 1995 року перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_6, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 травня 2011 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У шлюбі подружжям за рахунок спільних коштів було придбано:

квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,81 кв. м., вартістю 1 020 960 грн., автомобіль марки ТОУОТА, модель Land Сruiser, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 234 100,58 грн., автомобіль Chevrolet Blazer, державний номерний знак НОМЕР_2, 1994 року випуску, вартістю 20 000 грн.

Під час перебування у шлюбі з відповідачем позивач 03 квітня 1998 року відчужив за 36 000 грн. належну йому на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_2 та за отримані від продажу кошти 14 квітня 1998 року придбав за 18 000 грн. квартиру АДРЕСА_3.

16 листопада 2011 року відповідач відчужила без згоди позивача автомобіль марки ТОУОТА, модель Land Сruiser, 2006 року випуску, за ціною 98 000 грн. ОСОБА_9, що підтверджується довідкою-рахунком ДПІ № 02778.

16 травня 2012 року ОСОБА_9 продав автомобіль марки ТОУОТА, модель Land Сruiser, 2006 року випуску, ОСОБА_10, що підтверджується довідкою-рахунком серії ДПІ №301516, за 149 178 грн.

Позивач ОСОБА_11 просив ухвалити рішення, яким:

1. визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки ТОУОТА, модель Land Сruiser, 2006 року випуску, укладений між відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на підставі довідки-рахунку серії ДПІ №027781, з моменту його вчинення та застосувати наслідки недійсності правочину;

2. визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки ТОУОТА, модель Land Сruiser, 2006 року випуску, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на підставі довідки-рахунку серії ДПІ №301516, з моменту його вчинення та застосувати наслідки недійсності правочину: витребувати у ОСОБА_10 і повернути у спільну власність позивача і відповідача ОСОБА_6 спірний автомобіль;

3. поділити спільно нажите майно подружжя між ним і відповідачем ОСОБА_6, виділивши та визнавши право власності за кожним з них на:

1/2 квартири АДРЕСА_1,

1/2 автомобілю марки ТОУОТА, модель Land Сruiser, 2006 року випуску,

1/2 автомобілю Chevrolet Blazer, 1994 року випуску.

4. визнати квартиру АДРЕСА_4 особистою приватною власністю позивача ОСОБА_11

5. зобов"язати ОСОБА_10 повернути автомобіль марки ТОУОТА, модель Land Сruiser, 2006 року випуску, у власність позивача (т.2. а.с.155- 160).

ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач ОСОБА_11 помер, до участі в справі судом були залучені правонаступники позивача - спадкоємці за законом першої черги: мати ОСОБА_4 та діти ОСОБА_7 та ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_6 проти задоволення позову заперечувала.

Представник законного представника ОСОБА_7 позов підтримала частково, просила суд поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, між ОСОБА_6 та правонаступниками ОСОБА_11: визнати за правонаступниками ОСОБА_11 право власності на квартиру АДРЕСА_5 та Chevrolet Blazer, 1994року випуску, а за ОСОБА_6 визнати право власності на квартиру АДРЕСА_6, у задоволенні інших вимог відмовити.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3 право власності за кожним на 1/6 частину вартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_7.

Визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3 право власності за кожним на 1/6 частину автомобіля марки Chevrolet Blazer, державний номерний знак НОМЕР_2, 1994 року випуску.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину автомобіля марки Chevrolet Blazer, державний номерний знак НОМЕР_2, 1994року випуску.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 по 566,67 грн. витрат по сплаті судового збору та по 40 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким:

- визнати за ОСОБА_4 ОСОБА_7С ОСОБА_3 право власності за кожним на 1/3 частину квартири АДРЕСА_8, загальною площею 64,5 кв.м, а за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_9, загальною площею 63,81 кв.м;

- визнати за ОСОБА_4, за ОСОБА_7, ОСОБА_3 за кожним право власності на 1/6 частину автомобіля марки Chevrolet Blazer, державний номерний знак - НОМЕР_2, 1994 року випуску, , а за ОСОБА_6 - право власності на 1/2 частини автомобіля марки Chevrolet Blazer, державний номерний знак - НОМЕР_2, 1994 року випуску.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції, вірно відмовивши у визнанні квартири АДРЕСА_10 приватною власністю ОСОБА_11, визначив обсяг спільного майно подружжя, що підлягає поділу, до складу якого входить зазначене нерухоме майно, проте не здійснив поділу визнаної об'єктом спільної сумісної власності подружжя квартири АДРЕСА_11. Вказує, що при поділі майна подружжя відповідно до ст. 71 СК України необхідно врахувати інтереси неповнолітньої дочки ОСОБА_7, яка постійно проживає в квартирі №28 з матір'ю ОСОБА_6, та з метою уникнення конфліктів між спадкоємцями з приводу поділу нерухомого майна необхідно поділити частину спільного майна подружжя в натурі, виділивши їй, ОСОБА_6, квартиру АДРЕСА_9 без розподілу по 1/2 обох квартир, що належать до спільної сумісної власності подружжю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5. просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог; визнати всі ухвали суду, якими відмовлено у задоволенні заяв про відвід головуючого, необґрунтованими, викликати та допитати свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13 Посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду. Вказує, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у прийнятті позовної заяви ОСОБА_2 - третьої особи, яка заявляє самостійні позовні вимоги, і відмова шляхом неприйняття позовної заяви без винесення письмової ухвали є порушенням вимог ст. ст. 34, 121, 122, 93 ЦПК України. Вважає, що дії судді при розгляді питання про його відвід є неправомірними, оскільки суддею були проігнорована та не застосована ч.2 ст. 2 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», що відповідно потребує визнання прийняття особисто суддею рішення відносно відводу самому собі таким, що суперечить вказаному діючому національному і міжнародному законодавству України. Не погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо автомобілю Toyota, який був придбаний у шлюбі та належить до спільної сумісної власності подружжя, та на відчуження якого ОСОБА_11 згоди не давав. Зазначає, що не відповідають обставинам справи висновки суду про те, що що квартира АДРЕСА_12 не є особистою приватною власністю ОСОБА_11, зважаючи на те, що дана квартира була набута за рахунок продажу квартири АДРЕСА_13, що належала ОСОБА_11

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, просить визнати всі ухвали суду, якими відмовлено у задоволенні заяв про відвід головуючого, необґрунтованими, викликати та допитати свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_4, прийняти позовну заяву ОСОБА_2, як третьої особи з самостійними вимогами, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті заявлених нею позовних вимог. Вважає, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що в порушення вимог процесуального закону не була прийнята судом її позовна заява, подана 12 січня 2015 року, і такі дії судді свідчать про його пряму чи побічну заінтересованість у результаті розгляду справи та порушують права ОСОБА_2. Заявлений головуючому відвід був вирішений ним самим, що є порушенням принципів римського права та суперечить прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини. Вважає, що внаслідок неправомірної відмови у прийнятті її позову, заявленого як третьою особою з самостійними вимогами, обставини справи були встановлені неповно, і це обмежило її можливість реалізувати свої права. Так, судом не було досліджено обставин щодо проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_11 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з червня 2008 року та придбання ними спільно майна - автомобілю «Chrysler Sebring», 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_3, вартістю 29 250 грн., внесення вкладу на депозитний рахунок №6806114 у ПАТ «Діамантбанк» у сумі 1 400 евро. Також вказує на неправильне вирішення позовних вимог, заявлених ОСОБА_11 щодо автомобілю Toyota та квартири АДРЕСА_12, яка була особистою приватною власністю ОСОБА_14, оскільки придбана ним за рахунок продажу квартири АДРЕСА_13.

Апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом, відповідно до рішення суду, встановлено наступні обставини.

ОСОБА_11 і ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 1995 року, в шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась дочка ОСОБА_7

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 травня 2011 року шлюб ОСОБА_11 і ОСОБА_6 було розірвано.

Під час перебування ОСОБА_11 та ОСОБА_6 в зареєстрованому шлюбі за рахунок спільних коштів ними було придбано:

- квартиру АДРЕСА_14, право власності на яку було зареєстроване за ОСОБА_6, на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Київською Універсальною біржею 23 вересня 1996 року;

- квартиру АДРЕСА_3, право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_11, на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Київською Універсальною біржею 14 квітня 1998 року;

- автомобіль марки ТОУОТА, модель Land Сruiser, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5;

- автомобіль Chevrolet Blazer, 1994року випуску, державний номер НОМЕР_4.

Також судом встановлено, що ОСОБА_11 17 червня 1991 року, тобто до реєстрації шлюбу з ОСОБА_6, за договором купівлі-продажу була придбана квартира АДРЕСА_15 ( т. 1 а.с. 9).

03 квітня 1998 року ОСОБА_11 за договором №1-0364/98 продав належну йому зазначену квартиру АДРЕСА_15 за 36 000 грн.(т. 1 а.с. 15).

14 квітня 1998 року ОСОБА_15 придбав квартиру АДРЕСА_16, яка є спірною в даній справі, за 18 000 грн. (т. 1 а.с. 14).

16 листопада 2011 року відповідач ОСОБА_6 відчужила автомобіль марки ТОУОТА, модель Land Сruiser, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, за договором купівлі-продажу за ціною 98 000 грн. ОСОБА_9, що підтверджується довідкою-рахунком серії ДПІ №027781 (т.1, а.с. 104 зворот).

16 травня 2012 року ОСОБА_9 за відплатним договором відчужив вказаний автомобіль ОСОБА_10, що підтверджується довідкою-рахунком серії ДПІ №301516 (т. 1 а.с. 214).

До участі у справі на підставі ст. 33 ЦПК України за клопотанням позивача в якості співвідповідачів було залучено ОСОБА_9 та ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач ОСОБА_11 помер (т.2 а.с. 205).

Після смерті ОСОБА_11 із заявами про прийняття спадщини до Шостої Київської державної нотаріальної контори 10 жовтня 2013 року звернулись його мати ОСОБА_4 та законний представник його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, у зв'язку з чим Шостою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №688/2013. (т. 3 а.с. 50).

22 жовтня 2013 року із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_11 до Шостої Київської державної нотаріальної контори звернулась його неповнолітня дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,

Також із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_11 до нотаріальної контори 27 березня 2014 року звернулась ОСОБА_2, посилаючись на те, що вона перебувала з померлим у фактичних шлюбних відносинах, рішенням Гоосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2014 року встановлено факт постійного проживання їх однією сім'єю без реєстрації шлюбу з червня 2008 року, проте листом державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_16 від 31 березня 2014 року ОСОБА_2 було відмовлено з тих підстав, що спадщину прийняли спадкоємці першої черги, а ОСОБА_2 є спадкоємцем четвертої черги, у зв'язку з чим у відповідності до положень ст. 258 ЦК України вона не закликається до спадкування(т. 3 а.с. 75, 78).

Ухвалою суду від 02 липня 2014 року було здійснено заміну позивача його правонаступниками - спадкоємцями першої черги та залучено до участі в справі ОСОБА_4, ОСОБА_3, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2, та ОСОБА_7, в інтересах якої діяла її законний представник ОСОБА_6, а також залучено орган опіки та піклування. В подальшому судом було здійснено заміну законного представника неповнолітньої ОСОБА_7 - з ОСОБА_17 на ОСОБА_8, яка є бабою ОСОБА_7

Рішенням суду, яке переглядається апеляційним судом, визнано спільним майном подружжя:

- квартиру АДРЕСА_14, право власності на яку було зареєстроване за ОСОБА_6,

- автомобіль Chevrolet Blazer, 1994року випуску, державний номер НОМЕР_4.

- автомобіль марки ТОУОТА, модель Land Сruiser, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, що був зареєстрований за ОСОБА_6

У зазначеній частині, а також в частині способу поділу автомобілю Chevrolet Blazer, 1994року випуску, рішення суду фактично не оскаржується сторонами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання квартири АДРЕСА_3 особистою приватною власністю ОСОБА_11, суд першої інстанції виходив з того, що доводи ОСОБА_11 про те, що він придбав спірну квартиру АДРЕСА_17 за кошти, отримані ним від продажу квартири АДРЕСА_15, не знайшли підтвердження під час розгляду справи, оскільки не було надано доказів на підтвердження цих доводів, а також на підтвердження того, що при купівлі квартири №25 не використовувалися спільні кошти подружжя.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду, вважає, що він не відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до положень ст. 57 СК України майно, набуте дружиною, чоловіком під час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Відповідно до положень ст. 24 КпШС України, які діяли на час придбання спірної квартири АДРЕСА_17, також не є спільною сумісною власністю подружжя майно, яке належало кожному з подружжя до одруження. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, ОСОБА_11 на праві власності належала квартира АДРЕСА_15, яка була придбана ним до реєстрації шлюбу з ОСОБА_6

Належну йому вказану квартиру ОСОБА_11 продав 03 квітня 1998 року, ціна продажу за договором становила 36 000 грн.

14 квітня 1998 року ОСОБА_11 придбав квартиру АДРЕСА_17, у договорі купівлі-продажу зазначено, що квартира придбана за 18 000 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог про визнання квартири АДРЕСА_17, особистою власністю ОСОБА_11, відповідач ОСОБА_6 посилалась на те, що кошти, отримані ОСОБА_11 від продажу його квартири були витрачені ним не на придбання спірної квартири, а на інші потреби - підприємницьку діяльність, внесення коштів до статутного капіталу господарського товариства; ціна квартир, зазначена у договорах купівлі-продажу не відповідає дійсності, оскільки спірна квартира коштувала значно більше ніж продана позивачем квартира, та у зв'язку з цим на придбання спірної квартири були витрачені спільні кошти подружжя та особисті кошти ОСОБА_6 і її батьків.

Проте будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин надано не було.

Зокрема, не було надано відомостей про фактичну вартість квартир на час купівлі-продажу, доказів про те, що купівля і продаж були здійснені за іншими цінами ніж ті, що зазначені у договорах, які не були змінені сторонами або визнані недійсними у встановленому законом порядку.

Докази про те, що спірна квартира була придбана за особисті кошти ОСОБА_6, а також про те, що кошти на придбання квартири були надані їй батьками, а отримані ОСОБА_14 від продажу належної йому квартири грошові кошти були ним витрачені на підприємницьку діяльність, суду не подавались.

У матеріалах справи наявна лише довідка про доходи ОСОБА_11 за 1993-2000 рр. (т. 2 а.с. 24), відомості про доходи ОСОБА_6 за період, коли придбавалась спірна квартира, відсутні, а відповідно до її пояснень у судовому засіданні апеляційного суду у 1998 році, коли придбавалась спірна квартира, вона не працювала, перебувала у відпустці у зв'язку з народженням дитини, доказів про використання в 1998 році ОСОБА_11 коштів, отриманих ним від продажу його квартири, на підприємницьку діяльність чи на інші потреби, що кошти на придбання квартири були надані її батьками, у неї немає.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_6 не спростовано доводів ОСОБА_11 про придбання ним спірної квартири за особисті кошти, що були ним отримані від продажу квартири, яка належала йому на праві власності до шлюбу з ОСОБА_6, отже, враховуючи дату і ціну продажу належної ОСОБА_11 квартири та дату і ціну спірної квартири №25, судова колегія вважає доведеними позовні вимоги в частині визнання права особистої власності ОСОБА_11 на квартиру АДРЕСА_17 судова колегія вважає доведеними, у зв'язку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог про визнання АДРЕСА_10 особистою приватною власністю ОСОБА_11 та з виділенням цієї квартири у власність його правонаступникам ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3 у рівних частках, які відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1261, 1278 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом і прийняли спадщину в установленому законом порядку.

Обставин, які відповідно до закону дають суду право відступити від засади рівності часток подружжя, як на це посилалась відповідач в апеляційній скарзі, і враховуючи, що майно розподіляється між відповідачем ОСОБА_6 і правонаступниками позивача ОСОБА_11, двоє з яких є неповнолітніми, а мати ОСОБА_4 непрацездатною, судова колегія не вбачає.

У зв'язку із тим, що квартира АДРЕСА_18 не визнається об'єктом спільної сумісної власності подружжя, підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 про ухвалення рішення про поділ майна подружжя шляхом виділення їй у власність квартири АДРЕСА_19, а правонаступникам - квартири АДРЕСА_20.

Судом першої інстанції при вирішенні позовних вимог про поділ майна подружжя - автомобілю марки ТОУОТА, модель Land Сruiser, 2006 року випуску, визнання договорів про відчуження відповідачем і ОСОБА_9 цього автомобілю недійсними, повернення автомобілю у власність позивача, було вірно встановлено, що даний автомобіль був об'єктом спільної сумісної власності подружжя, 16 листопада 2011 року відповідач ОСОБА_6, на яку автомобіль був зареєстрований, відчужила його за ціною 98 000 грн. ОСОБА_9., а останній 16 травня 2012 року продав автомобіль за 149 178 грн. ОСОБА_10, який на даний час є власником автомобіля, і дані обставини сторонами не оспорювались.

Відповідно до змісту уточнених і доповнених позовних вимог ОСОБА_11 просив визнати недійсними: договір купівлі-продажу автомобілю марки ТОУОТА, модель Land Сruiser, 2006 року випуску, укладений між відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_9, та застосувати наслідки недійсності правочину; договір купівлі-продажу автомобілю марки ТОУОТА, модель Land Сruiser, 2006 року випуску, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_10, посилаючись на те, що відчуження автомобілю в порушення ст. 65 ч. 3 СК України відбулося без його, ОСОБА_11, згоди та застосувати наслідки недійсності правочину: витребувати у ОСОБА_10 і повернути у спільну власність позивача і відповідача ОСОБА_6 спірний автомобіль; поділити спільно нажите майно подружжя між ним і відповідачем ОСОБА_6, виділивши та визнавши право власності за кожним з них на 1/2 автомобілю марки ТОУОТА, модель Land Сruiser, 2006 року випуску, зобов"язати ОСОБА_10 повернути автомобіль у власність позивача (т.2. а.с.155- 160).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання договорів недійсними, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а при вирішенні спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, необхідно виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає обставинам справи, вимогам закону та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України (справа № 6-7цс15 від 08 квітня 2015 року).

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційних скарг представників правонаступників позивача про те, що оспорювані договори мають бути визнані недійсними, оскільки ОСОБА_11 не надавалось згоди і в усній формі на відчуження автомобілю, зважаючи на зміст позовних вимог, відповідно до яких позивач просив визнати за ним право лише на 1/2 частину автомобілю, і вважає, що підстав для визнання у зв'язку з відсутністю згоди ОСОБА_11 на відчуження майна договору купівлі-продажу автомобілю ОСОБА_9 немає, а підстави для визнання договору, що укладався ОСОБА_9 і ОСОБА_10 взагалі відсутні, оскільки сторонами при його укладанні були дотримані вимоги закону.

Разом з тим, враховуючи, що спірний автомобіль, який був спільною сумісною власністю подружжя, був відчужений відповідачем ОСОБА_6 без згоди ОСОБА_11, та дійшовши до висновку про те, що останній має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна, суд такої компенсації з відповідача не стягнув.

При цьому, суд послався на ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України, відповідно до яких присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою з умовою попереднього внесення другим подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, та на те, що в ході розгляду справи, жоден із подружжя та у подальшому правонаступники позивача, не вчинили дій для отримання грошової компенсації та щодо припинення права власності другого з подружжя на частку у спільному майні, передбачених ст. 365 ЦК України.

Проте вказаними нормами закону встановлено порядок поділу майна в натурі, яке є наявним на час вирішення спору, та за яким одному з подружжя виділяється майно, а другому - грошова компенсація вартості його частки майна та припиняється право власності на цю частку майна, а в даному випадку, враховуючи, що спірний автомобіль був відчужений, право власності сторін на нього припинилось, а позовні вимоги були заявлені про поділ цього майна, але не шляхом виділення одному з подружжя його в натурі з виплатою компенсації іншому з подружжя, а шляхом визнання за кожним права власності на 1/2 частину автомобіля, отже внесення грошової суми на депозитний рахунок суду для виплати компенсації не є необхідною умовою для стягнення компенсації за відчужене майно.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що рішення суду в частині поділу спільного майна подружжя - автомобілю ТОУОТА, модель Land Сruiser, 2006 року випуску, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_6 на користь правонаступників позивача компенсації вартості відчуженого майна.

При визначенні розміру такої компенсації судова колегія виходить із вартості автомобілю, що була визначена на момент його відчуження 16 травня 2012 року - 149 178 грн. і за якою він був відчужений, оскільки позивачем був наданий звіт про оцінку автомобіля у 234 100,58 грн. лише станом на 06 жовтня 2011 року, після цього у листопаді 2011 року при відчуженні автомобілю ОСОБА_9 проведеною спеціалістом оцінкою була визначена вартість - 182 904,66 грн., а проданий автомобіль був за 98 000 грн. (т. 1 а.с. 173, 174), в подальшому при відчуженні автомобілю 16 травня 2012 року була встановлена його ціна 149 178 грн. (т. 1 а.с. 214), автотоварознавча експертиза з дослідження вартості автомобілю призначалась судом за клопотанням позивача 03 грудня 2012 року, проте не була проведена у зв'язку з ненаданням експерту для огляду об'єкту дослідження ( т. 2 а.с. 90-91), після чого клопотань про призначення експертизи для встановлення вартості автомобілю сторонами не заявлялось, будь-яких інших доказів щодо його ціни не подавалось.

Таким чином, враховуючи, що судова колегія виходить із вартості автомобіля 149 178 грн., компенсація, що підлягає стягненню на користь правонаступників позивача становить 74 589 грн. (149 178 грн. : 2), а на користь кожного з правонаступників підлягає стягненню по 24 863 грн. (74 589 грн. : 3).

Підстав для скасування рішення суду в іншій частині колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційних скарг представників правонаступників позивача про те, що судом безпідставно було відмовлено у прийнятті позовної заяви ОСОБА_2, яку вона бажала подати як третя особа із самостійними вимогами, судова колегія відхиляє, зважаючи на наступне.

Відповідно до положень ст. 34 ЦПК України, пред'явивши позов до однієї чи обох сторін, у справу до закінчення судового розгляду можуть вступити треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору.

Предметом спору в даній справі є поділ спільного майна подружжя ОСОБА_11 і ОСОБА_6, до складу якого, відповідно до заявлених позовних вимог, входять квартира АДРЕСА_1, автомобіль марки ТОУОТА, модель Land Сruiser, 2006 року випуску, автомобіль Chevrolet Blazer, 1994року випуску, також були заявлені вимоги про визнання договорів недійсними та визнання особистою власністю позивача квартири АДРЕСА_21 .

ОСОБА_2, як вбачається з матеріалів справи, мала намір подати позовну заяву, предметом спору в якій є інше майно, яке, за твердженням ОСОБА_2, було придбано нею і ОСОБА_18 під час сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а також належне ОСОБА_11 майно - квартиру АДРЕСА_22, яке не було заявлено ним і ОСОБА_6 в даній справі як спільне сумісне майно подружжя чи як особисте майно одного з них, отже підстав для прийняття позовної заяви ОСОБА_2 у суду не було, оскільки нею були заявлені вимоги не щодо предмету спору в даній справі.

Також не погоджується колегія суддів з доводами апеляційних скарг про те, що дії судді - головуючого, а саме: неприйняття позовної заяви ОСОБА_2, вирішення ним заяви про заявлений йому відвід, свідчать про його пряму чи побічну заінтересованість у результаті розгляду справи, порушують права ОСОБА_2, порушують принципи римського права та суперечить прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини. Як встановлено судовою колегією, підстав для прийняття вказаної позовної заяви ОСОБА_2 для розгляду її в даній справі у суду не було. Права ОСОБА_2 внаслідок неприйняття в даному провадженні її позовної заяви не порушені, оскільки вона не позбавлена можливості звернутись до суду з таким позовом про поділ спадкового майна, як в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, так і в своїх інтересах - про поділ майна, придбаного сумісно з ОСОБА_11. Заява про відвід судді була вирішена судом у відповідності до вимог діючого цивільного процесуального закону України. На думку судової колегії, в даному випадку у суду не було підстав для застосування ч. ч. 5, 8 ст. 8 ЦПК України при вирішенні питання про відвід судді, оскільки, враховуючи практику Європейського Суду, на яку містяться посилання в апеляційних скаргах, суддя підлягає відводу за наявності «обставин, які викликають обґрунтовані сумніви» у його неупередженості (безсторонності). Не задоволення судом (суддею) клопотання сторони про прийняття позовної заяви, яку вона мала намір подати в порядку ст. 34 ЦПК України, не є такою обставиною, яка викликає обґрунтовані сумніви у безсторонності судді як в об'єктивному так і в суб'єктивному аспекті.

Як визначено ст. 8 ч. 8 ЦПК України аналогія закону застосовується судом у разі, якщо спірні відносини не врегульовані законом, отже підстави для застосування аналогії закону при вирішенні питання про відвід судді, яке врегулювано ст. ст. 20-25 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308,309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про визнання майна особистою приватною власністю і в частині поділу спільного майна подружжя - автомобілю ТОУОТА, модель Land Сruiser, 2006 року випуску, скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги про визнання майна особистою приватною власністю та про поділ спільного майна подружжя - автомобілю ТОУОТА, модель Land Сruiser, 2006 року випуску, задовольнити частково.

Визнати за правонаступниками ОСОБА_11 - спадкоємцями за законом першої черги право власності на 1/3 частину за кожним на квартиру АДРЕСА_10, а саме за ОСОБА_7 - на 1/3 частину, за ОСОБА_3 - на 1/3 частину, за ОСОБА_4 - на 1/3 частину зазначеної квартири.

В порядку поділу майна подружжя стягнути грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобілю ТОУОТА, модель Land Сruiser, 2006 року випуску, з ОСОБА_6 на користь правонаступників ОСОБА_11 - спадкоємців за законом першої черги: на користь ОСОБА_7 - 24 863 грн., на користь ОСОБА_3 - 24 863 грн., на користь ОСОБА_4 - 24 863 грн..

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: