Номер провадження: 22-ц/785/145/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Суворова В.О., Сватаненка В.І.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6, про визнання права власності в порядку спадкування та витребування майна з чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОМР, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування та витребування майна з чужого незаконного володіння із зазначеним позовом та після уточнення своїх вимог просила: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, корпус Б у м. Одеса від 19.01.2010 р., укладеного між ОСОБА_4 від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_5, посвідченого нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8; визнати за нею право власності на зазначену квартиру в порядку спадкування після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_7, яка настала 23.10.2009 р.; витребувати вказану квартиру з чужого незаконного володіння у відповідача ОСОБА_3; зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні спірною квартирою та вселити її в квартиру, посилаючись на те, що після смерті її двоюрідної сестри ОСОБА_7, яка настала 23.10.2009 р., відкрилась спадщина на належну їй квартиру АДРЕСА_1, корпус Б у м. Одеса.

01.06.2012р. вироком Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 визнано винним у заволодінні шахрайським шляхом коштами, отриманими від продажу зазначеної квартири. У кримінальній справі вона була визнана потерпілою.

Вироком встановлено, що ОСОБА_4 15.01.2010 р. організував підробку довіреності на своє імя від імені вже померлої ОСОБА_7 на право продажу зазначеної квартири. У подальшому, ОСОБА_4, використовуючи підроблену довіреність, відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.01.2010р. продав спірну квартиру ОСОБА_5

20.10.2010р. ОСОБА_5 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу продав цю квартиру ОСОБА_6

07.07.2012р. ОСОБА_6 у свою чергу за нотаріально посвідченим договором дарування подарувала спірну квартиру ОСОБА_3.

Укладені після підробленої довіреності договори купівлі-продажу є недійсними, її право власності у даному випадку порушено, а належне їй майно вибуло з її володіння всупереч її волі. Прийнявши в установленому законом порядку спадщину вона, з часу її відкриття набула речове право на успадковану квартиру й тому має право на захист своїх порушених прав.

Одеська міська рада звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування посилаючись на те, що родинні відносини між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було встановлено рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 11.01.2012р.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2012 р. встановлено, що померла ОСОБА_7, 29.12.1936р. народження, була інвалідом похилого віку, тяжко хворіла та не могла ходити, у звязку з чим не виходила з квартири.

Через важку хворобу ОСОБА_7 була у безпорадному стані, потребувала постійного піклування, догляду та матеріальної допомоги, богато років часто лікувалась у лікарні з багатьох захворювань.

ОСОБА_7 окрім фізичного болю, який спричиняла їй хвороба, зазнавала душевних страждань, у звязку з байдужістю ОСОБА_2, але постійно покладала надію, що остання змінить своє ставлення до неї.

ОСОБА_2 під час тяжкої хвороби сестри, яка була в безпорадному стані, мала можливість, але свідомо ухилялася від надання сестрі будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки та навіть відмовилась від неї.

Посилаючись на ці обставини, Одеська міська рада з підстав, передбачених ч.5 ст. 1224 ЦК України, просила про задоволення своїх вимог.

Рішенням Приморського районного суду від м. Одеси від 15 жовтня 2014 року у задоволенні зустрічного позову відмовлено, первісний позов задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, корпус Б у м. Одеса від 19.01.2010р., укладений між ОСОБА_4 від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_5, посвідчений нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 Визнано за ОСОБА_2 право власності на зазначену квартиру в порядку спадкування після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_7, яка настала 23.10.2009р. Витребувано вказану квартиру з чужого незаконного володіння ОСОБА_3. Зобовязано ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні зазначеною квартирою шляхом виселення з квартири ОСОБА_3 та вселення в квартиру ОСОБА_2

У апеляційній скарзі ОМР просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, а зустрічны позовні вимоги задовольнити.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року апеляційну скаргу ОМР задоволено, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2014 року скасувано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, зустрічний позов ОМР задоволено. Усунуто ОСОБА_2 від права на спадкування за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7, що настала 23 жовтня 2009 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОМР судові витрати у розмірі 365,40 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 27 травня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скариг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОМР суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Досліджуючи обставини за зустрічним позовом ОМР судом зясовано, що в останній період життя ОСОБА_7, потребувала постійного догляду, мало спілкувалася з ОСОБА_2 яка фактично не надавала їй допомоги, а також не доглядала за нею. Разом з тим, ця обставина не спростовується позивачем по справі та її представником під час судового засідання, але із їх доводів вбачається, що сама ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, людиною похилого віку, проживала у віддаленому від м.Одеси населеному пункті, що перешкоджало їй надавати допомогу її родичці ОСОБА_7

ОМР, на підтвердження своєї позиції, будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, тобто ОСОБА_7, яка через похилий вік знаходилася у безпорадному стані, не надала.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Із аналізу зазначеної норми вбачається, що спадкоємець має ухилятися від надання допомоги спадкодавцеві навмисно.

В обґрунтування своїх позовних вимог Одеська міська рада зазначала, що ОСОБА_7 зазнавала душевних страждань у зв'язку з байдужістю ОСОБА_2, але постійно покладала надію, що остання змінить своє ставлення до неї, а також, що ОСОБА_2ГІ. мала можливість надавати допомогу ОСОБА_7, проте свідомо ухилялася від надання сестрі будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки, навіть відмовилась від неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з рішення Приморського районного суду міста Одеси від 17.04.2013 року про визначення ОСОБА_2 додаткового строку для прийняття спадщини, яке набрало законної сили, встановлено, вік ОСОБА_2, стан її здоров'я, велику відстань від місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_7, що не давало їй можливості їздити як за віком так і за станом здоров'я.

Оскільки ОМР не доведено свої позовні вимоги за зустрічним позовом, тому він задоволенню не підлягає.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, надані докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Обгрунтування своєї правової позиції апелянтом ОМР щодо необхідності усунення ОСОБА_2 від права на спадкування у звязку з ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує такої допомоги та незаконну відмову судом у задоволенні вимог за зустрічним позовом колегія суддів вважає необґрунтованою, оскільки зазначені обставини досліджені судом першої інстанції, вони спростовують позицію апелянта і їм дана правильна правова оцінка. Умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю з боку ОСОБА_2 судом не встановлено, як і не встановлено необхідність та можливість надання такої допомоги.

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного виришення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову Одеської міської ради залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.О. Суворов

ОСОБА_9