Номер провадження 2/404/36/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Нофенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинг ЛТД», Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, за участю прокурора прокуратури м. Кіровограда, про визнання недійсним договору іпотеки та припиненим договору поруки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому позовні вимоги викладені наступним чином: визнати недійсним іпотечний договір, укладений 28.11.2011 року між Кіровоградським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (іпотекодержателем) та ОСОБА_1 (іпотекодавцем), посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований у реєстрі за № 1012; визнати припиненою поруку за договором від 28.11.2011 року, укладеним між Кіровоградським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів та товариством з обмеженою відповідальністю Консалтинг ЛТД та ОСОБА_1.

Через канцелярію суду представником позивача 12.01.2016 року подано заяву (вх. № 685 від 12.01.2016 року) про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження № 43966975 по примусовому виконанню постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.11.2013 року по справі № 811/2614/13-а за позовом Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинг ЛТД», ОСОБА_1 про стягнення коштів цільової позики, пені за порушення термінів сплати цільової позики, боргу з урахуванням індексу інфляції, три проценти річних. Вказане клопотання підтримано представником позивача в судовому засіданні.

Представник відповідача, Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та прокурор заперечили проти задоволення поданого клопотання, про що надали усні та письмові пояснення.

Стаття 151 Цивільного процесуального кодексу України, передбачає, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову викладені в частині 1 статті 152 Цивільного процесуального кодексу України, при цьому частиною 2 цієї статті передбачена можливість застосування інших видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 152 Цивільного процесуального кодексу України).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення в разі задоволення позовних вимог. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, як то встановлено частиною 3 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України.

При вирішення питання про забезпечення позову суд керується положеннями частини 5 статті 124, пункту 9 частини 3 статті 129 Конституції України та статті 14 Цивільного процесуального кодексу України щодо обовязковості виконання судових рішень.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Положеннями статті 2 Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Пунктом 7 частини 1 статті 37 Закону передбачена можливість обовязкового зупинення виконавчого провадження у разі зупинення судом реалізації арештованого майна.

Цивільний процесуальний Кодекс України передбачає можливість зупинення судом продажу арештованого майна. Зокрема, така можливість передбачена пунктом 5 частини 1 статті 152 цього Кодексу, а саме, при забезпечені судом позову, за заявою осіб які беруть участь у справі. Однак таке судове рішення може бути прийнято лише при розгляді справи за позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Слід зазначити, що на даний вид забезпечення позову є посилання лише в письмовій заяві про забезпечення позову (т. 2, а.с. 33-34). В судовому засіданні представник позивача зазначав, що таке посилання є помилковим і просив застосувати інший вид забезпечення позову, не визначений частиною 1 статті 152 Цивільного процесуального кодексу України.

При вирішення поданої заяви судом враховується правова позиція, що викладена в пункті 2 постанови пленуму від 22.12. 2006 року № 9 « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», в якому Верховний Суд України розяснив, що судам слід ураховувати, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у частині 1 статті 152 Цивільного процесуального кодексу України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених в частині 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача, ОСОБА_1, про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка