Категорія 24Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого: Медяного В.М.,

Суддів : Жданкіна В.В., Ковальчука О.В.,

при секретарі : Агеєвій Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Вінницькі міські електричні мережі» до ОСОБА_2 про стягнення збитків,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Вінницькі міські електричні мережі» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року позивач ПАТ «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Вінницькі міські електричні мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що при проведенні технічної перевірки електрообладнання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 в помешканні ОСОБА_2 було виявлено грубе порушення вимог Правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, що є власністю енергопостачальника, в результаті чого, було складено акт № 3153 від 12.03.2015 року та визначено суму завданих збитків підприємству, яка становить 7556 грн. 57 коп. Однак, відповідач добровільно заборгованість не сплачує, тому позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь збитки, завдані в результаті порушення ПКЕЕ для населення у розмірі 7556 грн. 57 коп..

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Вінницькі міські електричні мережі» відмовлено повністю (а.с.112-114).

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Вінницькі міські електричні мережі» порушує питання про скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 01 грудня 2015 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Вінницькі міські електричні мережі». Мотивує свою вимогу тим, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим через порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_3 апеляційну скаргу повністю підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції не з'явилися, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України дана справа розглянута у їх відсутність.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.1-3 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Вінницькі міські електричні мережі», суд першої інстанції встановив та виходив з того, що 12.03.2015 року працівниками ПАТ «Вінницяобленерго» було проведено перевірку електропроводки, що розміщена в приміщенні квартири, яка знаходиться по АДРЕСА_1, при цьому був складений відповідний акт про порушення, зміст якого зазначає про наявність самовільного підключення електропроводки до електромережі, що є власністю енергопостачальника, з порушенням схеми обліку.

Однак, додатки до акту, в тому числі і фото у кількості 8 шт., які відображають схему електропостачання споживача та фіксують обставини вчиненого порушення, не містять чіткого зазначення та фіксування точки приєднання самовільного підключення. При цьому, суду не було надано документів щодо сертифікації вимірювального приладу (покажчика напруги - індикатора), який був застосований при фіксуванні порушення та відображав наявність напруги в відповідному електропроводі.

Також судом звернуто увагу на те, що точка самовільного приєднання до електромережі, що є власністю енергопостачальника, не була виявлена, а зразок електропроводу, який використовувався при обрахунку завданих збитків, був відібраний не в точці приєднання, і не в місці виявлення наявності напруги в схованому в стіні електропроводі, а був відібраний з розетки, яка була не підключена до проводу з виявленою напругою, і з якої виходила частина електропроводу, що на думку контролерів був подібний до електропроводу, який був виявлений під напругою в стіні ванної кімнати, в силу чого даний зразок електропроводу не є допустимим доказом електропроводу, по якому поступала в приміщення квартири не облікована електроенергія. Тому технічні характеристики такого зразку електропроводу не можуть бути використанні під час визначення розміру завданих збитків з застосуванням положень Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією.

Крім цього, судом встановлено, що у приміщенні відповідної квартири не було виявлено обставин, які б дозволяли споживачу споживати не обліковану електроенергію, оскільки було виявлено лише отвір в стіні з невидимим та прихованим електропроводом, до якого з технічних причин неможливо підключити жодний електроприлад, і було виявлено розетку з залишками електропроводу, яка також не дозволяє споживати електроенергію. При цьому, судом не взято до уваги покази свідка ОСОБА_5 в частині того, що існували перешкоди в фіксації правопорушення, пов'язані із необхідністю покинути приміщення квартири, залишивши яке, в коридорі будинку начебто було чути коротке замикання, після чого контролери знов зайшли до приміщення квартири і зафіксували порушення, оскільки послідовність таких обставин є сумнівною, що також спростовується показами свідка ОСОБА_6, який є колишнім чоловіком відповідача у справі, і прийшов до ОСОБА_2 провідати дитину. Крім того, ОСОБА_6 добровільно надав згоду на проведення перевірки проводки в квартирі, пропустивши контролерів в квартиру, чим створив всі умови та забезпечив їм можливість зафіксувати всі необхідні обставини.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з'ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об'єктивний склад, права та обов'язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а основні доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

Частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 27 Закону України "Про електроенергетику", встановлено відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику, визначено, що правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; порушення правил користування енергією.

Відповідно до п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису, акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Норма п.п. 5 п. 3.1. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ N 562 від 04.05.2006 року (надалі по тексту Методика), вказує, що ця Методика застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕН ( 1357-99-п ), та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕН, зокрема, самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж)з порушенням схеми обліку.

Крім того, зміст листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 4754/11/47-12 від 27.07.2012 року щодо перегляду Актів про порушення ПКЕЕН на виконання протокольного рішення НКРЕ від 07.06.2012 № 23 (надалі по тексту Лист НКРЕ № 23) , зазначає, що відповідно до положень пункту 3.1 Методики у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 5 - 7 цього пункту, Методика застосовується за умови виявлення місця підключення до відповідних мереж, що зазначається в акті про порушення та позначається на схемі. Якщо з будь-яких причин енергопостачальником не буде вказано в акті про порушення ПКЕЕН місце (точка) підключення до відповідних мереж самовільного підключення, то енергопостачальником буде порушено положення пункту 4.7 Методики. Тому нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії по такому акту про порушення є неправомірним. У разі якщо споживачем не надано дозволу на частковий демонтаж оздоблювальних матеріалів для визначення місця підключення, в акті про порушення має бути на це указано. При цьому правомірність нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії по такому акту має вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, правильно виходив з того, що в акті про порушення № 3153 хоча і зазначена точка приєднання самовільного підключення, проте судом встановлено, що така точка позначена умовно, оскільки самої точки (місця) підключення виявлено не було, що є неприпустимим, оскільки з врахуванням сучасних технічних технологій та відповідних пристроїв, позивач зобов'язаний, в тому числі з метою уникнення можливих уражень електричним струмом, що може мати незворотні наслідки, виявити точку самовільного підключення.

Також судом правильно встановлено, що у відповідному акті про порушення немає відомостей про відсутність дозволу споживача щодо виявлення точки підключення шляхом здійснення часткового демонтажу оздоблювальних матеріалів, на що звертається увага в Листі НКРЕ № 23, що таким чином є невідповідністю зазначених відомостей в акті про порушення в частині зазначення точки приєднання самовільного підключення, фактичним обставинам вчинення порушення, що вказує на порушення енергопостачальником положення пункту 4.7 Методики, в силу чого нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії по такому акту про порушення є неправомірним, на що також звернуто увагу в Листі НКРЕ № 23.

Крім цього, вірні висновки суду першої інстанції і про те, що нарахування обсягу та вартості не облікованої електричної енергії по такому акту про порушення із застосуванням технічних характеристик зразка відібраного електропроводу, а саме: алюмінієвого проводу площею поперечного перерізу 2,5 мм. - також вказує на недостовірність розрахунку збитків, оскільки встановлено, що відповідний зразок алюмінієвого проводу було відібрано не з точки самовільного приєднання, і не з електропроводу, який був самовільно приєднаний до електромережі енергопостачальника, а з подібного, на думку контролерів, електропроводу, залишки якого знаходились біля розетки, що є неприпустимим і об'єктивно впливає на правильність та достовірність розрахунків завданих збитків, беручи до уваги, що суду так і не було надано документів щодо сертифікації вимірювального приладу (покажчика напруги - індикатора), який був застосований при фіксуванні порушення та відображав наявність напруги в прихованому в стіні електропроводі. При цьому, наявність ознак світіння відповідного вимірювального приладу (покажчика напруги - індикатора), без підтвердження його технічної сертифікації - не може бути єдиним беззаперечним доказом наявності самовільного підключення до мережі енергопостачальника, в силу чого суд правильно вважав, що фіксація відповідного порушення не проведена належним чином, що унеможливлює в судовому порядку, виходячи із наданих суду доказів, однозначно встановити та стверджувати про обставини вчинення такого порушення, що також унеможливлює правильно розрахувати, можливі, завдані енергопостачальнику збитки.

Інші доводи апеляційної скарги, що наведені на її обґрунтування, які фактично зводяться до незгоди з ухваленим районним судом по справі рішенням та його суб'єктивної переоцінки, в даному випадку є несуттєвими, рішення суду, прийняте по суті розглянутого цивільно-правового спору не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що посилання позивача на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом застосування норм матеріального та процесуального права є безпідставним, не обґрунтованим та таким, що суперечить вимогам Закону та матеріалам справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Вінницькі міські електричні мережі» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:підпис. В.М. Медяний

Судді:підписи. В.В. Жданкін

О.В. Ковальчук

Згідно з оригіналом.

Суддя: В.М. Медяний