Справа № 138/3183/15-ц
Провадження №:2/138/74/16
05.01.2016 м. Могилів - Подільський
Могилів - Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:
головуючої судді Жикевич Т.Б.,
за участю секретаря Алєкєєвої І.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Могилеві - Подільському Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачі звернулись до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що вони є власниками квартири № 50 в будинку 13 по вул. 3-тя Гвардійська, що у м. Могилів-Подільському Вінницької області. Також у вказаній квартирі зареєстрований, однак не проживає більше року, колишній чоловік позивача ОСОБА_2, відповідач по справі ОСОБА_4
Враховуючи той факт, що відповідач не проживає у вказаній вище квартирі більше року, не приймає участі у ведені спільного домашнього господарства, не приймає участі в оплаті необхідних платежів по утриманню домоволодіння і не входить до складу сімї, позивачі просять суд визнати відповідача такими, що втратив право користування вказаною вище квартирою.
В судове засідання сторони спору не з'явились.
Позивачі надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також зазначили, що позовні вимоги підтримують та не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином за місцем реєстрації та за адресою, яка зазначена в позові, як фактичне місце проживання відповідача. Дані обставини підтверджуються повідомленнями відділення звязку про вручення рекомендованого відправлення.
Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на зміст заяви позивачів, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України.
Розглянувши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи таке.
ОСОБА_1 є власником 1/5 частини квартири № 50 в будинку 13 по вул. 3-тя Гвардійська, що у м. Могилеві-Подільському, Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 01 липня 2002 року виданого на підставі рішення виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради № 205 від 27 червня 2002 року (а.с.10). На підставі вказаного свідоцтва на право власності на житло по 2/5 частини даної квартири належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що також підтверджується договорами дарування частини квартири від 27.08.2007 посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_5 та договору дарування частини квартири від 08.01.2015 року посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_6, відповідно (а.с.11-13).
ОСОБА_2 перебувала з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 05 серпня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-АМ № 085003 (а.с.17).
Згідно довідки № 1148 від 15 червня 2015 року виданої МКП «Житловокомунгосп» ОСОБА_4 зареєстрований за адресою вул. 3-тя Гвардійська, 13, кв. 50, м. Могилів-Подільський та записаний як чоловік ОСОБА_2І.(а.с.14).
На підтвердження обставин зазначених в позові щодо відсутності відповідача за місцем реєстрації більше року позивачі надали суду акт № б/н від 23 вересня 2015 року та довідку №641 від 25.09.2015 (а.с.15,16).
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.
Статтею 150 ЖК Української РСР визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей.
Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Доказів, які б спростовували факт відсутності відповідача за адресою місця реєстрації менше ніж 1 рік в матеріалах справи не має.
Враховуючи викладене суд, вирішуючи спір за наявними у справі доказами, приходить до переконання, що право позивачів підлягає захисту в судовому порядку.
При вирішенні даного спору суд також зважає на те, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним уповноваженим органом з реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Зважаючи на зміст положень вказаних вище норм, а також встановлені обставини, зокрема те, що відповідач не проживає у вказаній вище квартирі, як зазначено позивачами, такий строк перевищує 1 рік, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи викладене та керуючись ст.21 Конституції України, ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 150, 156, 162 Житлового Кодексу Української РСР, ст.ст.391, 405 ЦК України ст.ст. 10, 11, 88, 197, 209, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 50 в будинку № 13 по вул. 3-тя Гвардійська, що у м. Могилеві-Подільському Вінницької області.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Т.Б.Жикевич