Справа №717/2049/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року Кельменецький районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого - судді: Туржанського В.В.

при секретарі: Тихоненко І.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

та представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до Новоселицької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області та Хотинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 подали до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просять ухвалити рішення, яким визнати за ними, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частках право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по вул. Головна, 149 в с. Новоселиця Кельменецького району Чернівецької області, а саме: житловий будинок, позначений в технічному паспорті літерою „А-1, житловою площею 27,2 м2, загальною 41,1 м2, сараї „Б, „В, „Г, вхід в підвал „ВхПд, підвал „Пд, огорожу № 1-4, колодязь № 5. Судові витрати залишити за позивачами.

У якості підстав позову позивачі зазначили, що вони проживають у житловому будинку №149 по вул. Головній в с. Новоселиця Кельменецького району Чернівецької області. 1/2 частину цього будинку вони купили у 2003 році в ОСОБА_4 за усною домовленістю. Іншу 1/2 частину будинку вони купили на біржових торгах 31 жовтня 2003 року. З того часу позивачі відкрито та безперервно користуються будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. Позивачі вважали себе власниками цього будинку. В листопаді 2015 року позивачі звернулися в реєстраційну службу Кельменецького РУЮ і їм розяснили, що вони не вважаються власниками спірного будинку, оскільки не мають правовстановлюючих документів. Позивачі вважають, що добросовісно заволоділи нерухомим майном і продовжують відкрито, безперервно володіти цим майном протягом десяти років, а тому вважають що набули право власності на це майно на підставі ч.1 ст. 344 ЦК України.

Представник відповідача - Новоселицької сільської ради Кельменецького району в судове засідання не зявився будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. До суду надійшла заява голови Новоселицької сільської ради ОСОБА_5 згідно якої він визнає позов.

Представник відповідача - Хотинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав з тих підстав, що, на його думку, позивачі обрали неналежний спосіб захисту. Вважає, що позивачка мала можливість укласти договір купівлі-продажу, але не скористалася своїм правом. ОСОБА_2 визнає, що Хотинська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області є правонаступником Державної податкової інспекції у Кельменецькому районі, а також ті обставини, що за результатами торгів на біржі ОСОБА_3 в повному обсязі оплатила придбане майно. З моменту біржових торгів податкова інспекція не зверталася з будь-якими вимогами до позивачів. ОСОБА_2 визнає, що Державна податкова інспекція у Кельменецькому районі продала 1/2 частину спірного будинку ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що він та його дружина ОСОБА_3 купили половину спірного будинку у податковій інспекції, а іншу половину будинку купили у ОСОБА_4 Товарна біржа видала їм документи. Треба було оформити купівлю протягом трьох днів, але у них не було коштів на оформлення. В даний час вони склали гроші. ОСОБА_1 звертався в податкову інспекцію, але йому повідомили, що документи втрачені і сказали що нічого не можуть зробити. Письмовий договір купівлі продажу з ОСОБА_4 вони не уклали. Позивач не знав що потрібно письмовий договір. Половину будинку яка належала ОСОБА_4 вони купили за автомобіль, півтони зерна та гроші. Допитаний у якості свідка ОСОБА_1 дав суду показання про те, що половину будинку вони купили у ОСОБА_6 приблизно через тиждень після біржових торгів. ОСОБА_6 за частину будинку передали автомобіль „Москвич, 500 кг зерна та 700 доларів США. В цьому будинку ОСОБА_3 живуть біля 14 років. Ніяких вимог до них не було.

Судом досліджені наступні докази: копію свідоцтва про одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виданого 08 червня 2003 року, копію довідки виданої Новоселицькою сільською радою Кельменецького району №942 від 02.11.2015 року, листи Новоселицької сільської ради Кельменецького району №993 від 11.11.2015 року, №541 від 17.11.2015 року, копію технічного паспорта садибного житлового будинку по вул.. Головна №149 в с. Новоселиця, копію протоколу біржових торгів Чернівецької товарної біржі №95 від 31 жовтня 2003 року, копію квитанції від 31.10.2003 року, копію висновку про вартість майна від 03.11.2015 року, копію рішення Новоселицької сільської ради від 05.02.2014 року, копію свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Кельменецької державної нотаріальної контори 07.08.2003 року по спадковій справі №459/2003 р., копію витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №870880 від 26.06.2003 року, копію свідоцтва на право власності на житловий будинок виданого Новоселицькою сільською радою 16.03.2001 року, копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1385104 виданого 03.09.2003 року, копію рахунків на оплату виданих Чернівецькою товарною біржею за участь у торгах та за придбане майно на торгах 31.10.2003 року, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №9 від 11 грудня 2015 року.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого 16 березня 2001 року власниками житлового будинку позначеного літерою „АІ, сараїв позначений „В,Г,Д, огорожі позначеної №1-4, криниці позначеної №5 , які розташовані в с. Новоселиця Кельменецького району по вул. Головна №149 , в рівних частках були ОСОБА_4 та ОСОБА_7

ОСОБА_7 померла 23 грудня 1993 року. Її майно перейшло до Державної податкової інспекції у Кельменецькому районі Чернівецької області.

ОСОБА_4 помер 29 травня 2005 року. В матеріалах справи відсутні відомості про спадкоємців, які прийняли спадщину після його смерті.

На біржових торгах, які відбулися 31 жовтня 2003 року Державна податкова інспекція у Кельменецькому районі продала ОСОБА_3, яка перебувала у шлюбі із ОСОБА_1, 1/2 частину житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами, яка належала покійній ОСОБА_7 ОСОБА_8 в повному обсязі сплатила кошти за придбане майно. Письмовий договір купівлі продажу між сторонами укладено не було.

У 2003 році, після 31 жовтня, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 домовились із ОСОБА_4 про купівлю належної йому частки спірного будинку. Письмовий договір купівлі продажу укладено не було.

З кінця 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають у спірному будинку.

Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами.

Згідно з ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Отже, викладене свідчить про те, що позивачі протягом 12 років добросовісно, відкрито та безперервно володіють вищевказаним будинком, тому у відповідності до ч.1 ст.344 ЦК України набули право власності на нього.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Однією із умов визнання права власності за набувальною давністю, є відсутність інших осіб, які б мали право на вказане майно, і про яких позивачу нічого не було відомо. Як вбачається з матеріалів справи позивачі не знали про існування інших осіб, які б мали право на даний житловий будинок. Позивачі вважали , що купили спірний будинок у обох його попередніх власників.

Застосування набувальної давності передбачає відсутність підстав для виникнення права власності в момент заволодіння чужим майно. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази , які б підтверджували що позивачі у встановленій законом формі уклали договори купівлі продажу та купили спірне майно. Враховуючи наведене, суд вважає заперечення представника відповідача - Хотинської обєднаної державної податкової інспекції - безпідставними.

На підставі ст. ст. 15, 16, 344 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 8, 10 , 15, 79, 88, 130, 174, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частках право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по вул. Головна, 149 в с. Новоселиця Кельменецького району Чернівецької області, а саме на: житловий будинок, позначений в технічному паспорті літерою „А-1, житловою площею 27,2 м2, загальною площею 41,1 м2, сараї „Б, „В, „Г, вхід в підвал „ВхПд, підвал „Пд, огорожу № 1-4, колодязь № 5, за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Чернівецької області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Кельменецький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: