ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/7092/15-ц
Провадження № 2/362/327/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Орди О.О.,

при секретарі - Хоменко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківської міської ради Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в ив:

Позивач ОСОБА_1Г звернулася до суду з даним позовом , посилаючись на те, що 14 жовтня 2014 року померла її тітка ОСОБА_2.

30 січня 2012 року року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений ОСОБА_3, приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу який зареєстрований в реєстрі за № 80.

Згідно із згаданим заповітом ОСОБА_2М на випадок своєї смерті вчинила особисте розпорядження про те, що все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те на що вона матиме право і що їй буде належати на день її смерті заповідається ОСОБА_1 До складу спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_2М, входить: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, яке знаходиться за адресою: вул. Польова, буд. 39, м. Васильків, Київська область.

Постановою державного нотаріуса Васильківської міської державної нотаріальної контори від 12 червня 2015 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок оскільки дублікат свідоцтва про право власності на спірний житловий будинок виданий на прізвище тітки ОСОБА_4, в той час як на підставі свідоцтва про укладення шлюбу вона змінила прізвище на ОСОБА_2.

Тому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, яке знаходиться за адресою: вул. Польова, буд. 39, м. Васильків, Київська область, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2, померлої 14.10. 2014 року.

В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, від представника позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надійшла заява про слухання справи за відсутності представника відповідача, проти задоволення позову не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали спадкової справи № 203/2014 щодо майна померлої ОСОБА_2М, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено що 14 жовтня 2014 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 317168 (а.с. 8) яка 30 січня 2012 року склала заповіт, посвідчений ОСОБА_3, приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу 30 січня 2012 року та зареєстрований в реєстрі за № 80, згідно якого ОСОБА_2 на випадок своєї смерті вчинила особисте розпорядження про те, що все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те на що вона матиме право і що їй буде належати на день її смерті заповідається ОСОБА_1 (а.с.20)

Відповідно до дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.05.2011 року виданого Васильківською міською радою домоволодіння, яке розташоване за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Польова, буд. 39 належить ОСОБА_4, підстава: рішення, та взамін зіпсованого свідоцтва про право власності, виданого 08.05.1981 р (а.с. 13)

Згідно постанови державного нотаріуса Васильківської міської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.06.2015 року № 723/02-14 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, яке знаходиться за адресою: вул. Польова, буд. 39, м. Васильків, Київська область, оскільки право власності на вказаний житловий будинок видано та зареєстровано на імя ОСОБА_5 після зміни її прізвища на ОСОБА_2 (а.с. 21)

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії I-БК № 396903 ОСОБА_6 та ОСОБА_4 30 листопада 1974 року уклали шлюб, прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_6 (а.с. 9)

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради Народних депутатів від 23.12.1997 року № 369 «Про приватизацію, передачу у приватну власність і користування земельних ділянок» вирішено передати безкоштовно у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку у м. Василькові, по вул. Польова, 39 загальною площею 0,08 га в т.ч для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.14)

Згідно листа виконавчого комітету Васильківської міської ради № П-1126/03-04 від 07.10.2015 року ОСОБА_1Г повідомлено, що у виконавчого комітету Васильківської міської ради відсутні повноваження щодо зміни прізвища в праві власності померлої особи (а.с.22)

Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1233 ЦК України передбачає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.

Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четвертастатті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно положень п.1 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються права на житлові будинки, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Відповідно до п.п. 10 п. 27, п. 29 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22 червня 2011 року, передбачено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат та технічний паспорт на такий об'єкт.

Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Оскільки нотаріус відмовив ОСОБА_1Г у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, то за таких обставин у позивача немає іншого способу захисту свого права на спадщину ніж звернення до суду з вимогами про визнання цього права, визнання права власності за ОСОБА_1Г на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а тому суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів та при обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5,6, 60, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 316, 328, 1216, 1218, 1222, 1225 ЦК України, ст.ст. 152, 158 Земельного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Васильківської міської ради Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: вул. Польова, буд. 39, м. Васильків, Київська область, який належав померлій ОСОБА_2 на підставі дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС № 840811 від 12.05.2011 року виданого Васильківською міською радою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя