Справа № 316/1977/15-ц
Провадження № 2/316/33/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2016 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд

Запорізької області

у складі: головуючого судді: Куценко М. О.

при секретарі: Рябуха О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області до ОСОБА_1 про стягнення коштів з надміру виплаченої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Енергодарського міського суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на користь УПФУ в м. Енергодар надміру виплаченої пенсії в наслідок подання недостовірних відомостей в розмірі 19 204 грн. 47 коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що з 17.10.2009 року відповідачу ОСОБА_1 призначено пенсію за віком. При призначенні пенсії, позивачем для обчислення стажу роботи відповідача, була врахована довідка від 17.09.2009 року за № 1357, видана архівним відділом адміністрації муніципальної освіти «Мирнинський район» республіки Саха (Якутія) Російської Федерації. В даній довідці зазначено, що «ОСОБА_1 принят на участок Спецстрой слесарем-монтажником 5 разряда с 15 октября 1973 года…По данным личной карточки ф.Т-2 ОСОБА_2 уволен с 19 мая 1985 года по ст.29 п.2 КЗоТ РСФСР (окончание срока договора)…». Тому відповідачу період роботи на Крайній Півночі з 15.10.1973 року по 19.05.1985 рік було враховано в пільговому розмірі, відповідно до Указу Президента Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року № 148. При перевірці пенсійної справи ОСОБА_1 встановлені розбіжності. А саме, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу слюсарем-монтажником 5 розряду на дільницю Спецстрой у м. Мирний республіки Саха (Якутія) з 15.10.1979 року, а не з 15.10.1973 року, як було зазначено у довідці № 1357 від 17.09.2009 року. Тому позивач звернувся до архівного відділу адміністрації муніципальної освіти «Мирнинський район» республіки Саха (Якутія) із запитом про надання довідки для підтвердження періоду роботи відповідача. В довідці, що надійшла на запит позивача, зазначено, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу з 15.10.1979 року, а не в 1973 році, як було вказано раніше. На підставі раніше виданої довідки від 17.09.2009 року № 1357, пенсія відповідачу виплачувалась в більшому розмірі, ніж належало, а саме зараховано стаж роботи за перод з 15.10.1973 року по 19.05.1985 рік. У звязку з чим позивач вважає, що відповідачем, за перод з 17.10.2009 року по 31.01.2015 рік, безпідставно одержано пенсійні виплати у розмірі 19 204 грн. 47 коп., тому на підставі положень ст. 1212 ЦК України просить суд стягнути з відповідача надміру виплачену пенсію.

В судове засідання сторони не зявились.

Представник позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі (а.с.44).

Представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову (а.с.51).

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що 17.10.2009 року відповідачу ОСОБА_1 призначено пенсію за віком (а.с.5). При призначенні пенсії, позивачем для обчислення стажу роботи відповідача, була врахована довідка від 17.09.2009 року за № 1357, видана архівним відділом адміністрації муніципальної освіти «Мирнинський район» республіки Саха (Якутія) Російської Федерації, відповідно до якої «ОСОБА_1 принят на участок Спецстрой слесарем-монтажником 5 разряда с 15 октября 1973 года…По данным личной карточки ф.Т-2 ОСОБА_2 уволен с 19 мая 1985 года по ст.29 п.2 КЗоТ РСФСР (окончание срока договора)…» (а.с.7). Тому відповідачу період роботи на Крайній Півночі з 15.10.1973 року по 19.05.1985 рік було враховано в пільговому розмірі, відповідно до Указу Президента Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року № 148. Згодом, при перевірці пенсіної справи, яка постійно знаходилась у позивача у справі, зясувалось, що у довідці № 1357 від 17.09.2009 року була допущена неточність, в частині: що ОСОБА_1 прийнятий на роботу слюсарем-монтажником 5 розряду на дільницю Спецстрой у м. Мирний республіки Саха (Якутія) з 15.10.1973 року, хоча вірним є 15.10.1979 рік. Відповідно повторно отриманої довідки № 4536 від 27.11.2014р. про період роботи відповідача, архівним відділом адміністрації муніципальної освіти «Мирнинський район» республіки Саха (Якутія), зазначено, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу з 15.10.1979 року (а.с.10).

Право громадян на належне пенсійне забезпечення гарантоване ст. 46 Конституції України.

Ст. 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з п.5 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 р. «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 1212 ЦК України, якою позивач обґрунтовує свої вимоги, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності розрахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсії, виплачені внаслідок зловживання пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером або стягуються на підставі рішення суду.

За вищенаведених обставин, встановлених в судовому засіданні та наданих доказів, наявності розрахункової помилки працівників УПФУ та недобросовісності з боку пенсіонера судом не встановлено, відповідних доказів позивачем не надано, а тому сума виплаченої ОСОБА_1 пенсії, яку позивач просить стягнути, поверненню не підлягає. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги заявлені позивачем задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області до ОСОБА_1 про стягнення коштів з надміру виплаченої пенсії - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М. О. Куценко