АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів Бреславського О.Г., Яремка В.В.

за участю секретаря Окармус О.М.

за участю представника позивачів ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення порядку користування квартирою, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, служба у справах дітей Чернівецької міської ради про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю між співвласниками, за апеляційною скаргою представника позивачів ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 грудня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись з позовом до суду, в якому просили зобов'язати ОСОБА_7 не чинити перешкод позивачам у користуванні квартирою АДРЕСА_1;

зобов'язати ОСОБА_7 надати комплект ключів від квартири;

заборонити ОСОБА_7 надавати квартиру в користування стороннім особам без їх згоди;

№22ц-333/2016 рік Головуючий у 1 інстанції Літвінова О.Г.

Категорія 2/5 Доповідач Чупікова В.В.

вселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_1;

визначити наступний порядок користування спірною квартирою, а саме: виділити у користування ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 житлову кімнату площею 13,90 кв.м. та балкон площею 3,6 кв.м. виділити у користування ОСОБА_7 житлову кімнату площею 9,70 кв.м., а житлову кімнату площею 17,90 кв.м., кухню площею 5,90 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., коридор площею 5,50 кв.м. залишити у спільному користуванні позивачів та відповідача.

Посилалися на те, що квартира АДРЕСА_1 перебуває в спільній частковій власності: ? частина належить відповідачу ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.1999 року та позивачу ОСОБА_4 ? частина квартири належить на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 березня 2013 року.

Вказана квартира розташована на другому поверсі п'ятиповерхового будинку має загальну площу 56,98 кв.м., житлову площу 41,50 кв. м. та складається з трьох кімнат: 1-а кімната площею 9,7 кв.м.; 2-а кімната площею 17,90 кв.м.; З- а кімната площею 13,90кв.; кухні площею 5,90 кв.м.; ванної кімнати площею 2,0 кв.м.; вбиральні площею 1.0 кв.м., коридору площею 5,50 кв. м. та балкону площею 3,60 кв.м.

Станом на 09.07.2012 року в квартирі були зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_7 та двоє їх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 серпня 2013 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_7 та визнано ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 грудня 2014 року заочне рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21.08.2013 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Станом на 16.12.2014 року в квартирі зареєстровані ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Вказували, що ОСОБА_7 вчиняє дії спрямовані на позбалення права позивачів на проживання та користування спірною квартирою, обмежує їх в доступі до квартири, надає квартиру для користування стороннім особам.

Відповідач ОСОБА_7 подав зустрічну позовну заяву, в якій просив визнати ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_9. такими, що втратили право користування жилими приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1 та встановити наступний порядок користування квартирою:

виділити у користування ОСОБА_4, житлову кімнату площею 9,70 кв.м.,

виділити у користування ОСОБА_7 та членам його сім'ї житлову кімнату площею13,90 кв.м.,

а житлову кімнату площею 17,90 кв.м., кухню площею 5,90 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., коридор площею 5,50 кв.м. залишити у спільному користуванні ОСОБА_4, ОСОБА_12 та членів його сім'ї.

Посилався на те, що спірна квартира належить йому та позивачу ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності по ? частині кожному.

На час звернення до суду в спірній квартирі зареєстровані 6 осіб: він, ОСОБА_7, дочка від першого шлюбу ОСОБА_6, внучка ОСОБА_9, дружина ОСОБА_3; син дружини - пасинок ОСОБА_10, син ОСОБА_12 Діти від шлюбу із ОСОБА_4 вже дорослі, кожний із них має свою сім'ю, не проживають в квартирі тривалий час, не підтримують жодних стосунків, не цікавляться життям та не допомагають у веденні домашнього господарства, не користуються житловими приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1,більше одного року без поважних причин.

ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_8 народилась дитина ОСОБА_9, яку остання зареєструвала за адресою: АДРЕСА_1. Однак, новонароджена ОСОБА_9, проживає з матір'ю за місцем її проживання і житловим приміщенням спірної квартири не користується.

Зазначає, що спірну квартиру утримує самостійно.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення порядку користування квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4, Служба у справах дітей про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про визнання порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю між співвласниками задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_7 не чинити перешкоди ОСОБА_4 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_7 надати комплект ключів від вхідних дверей квартири.

Вселена ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1.

Визначено наступний порядок користування квартирою:

виділено в користування ОСОБА_4 житлову кімнату площею 9,70 кв.м.;

Виділено в користування ОСОБА_7 та членам його сім'ї житлову кімнату площею 13,9 кв.м.;

житлову кімнату площею 17,9 кв.м., кухню площею 5,9 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м., вбиральну площею 1,0 кв.м., коридор площею 5,50 кв.м. залишено у спільному користуванні ОСОБА_4, ОСОБА_7 та членів його сім'ї.

Визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник позивачів ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог про виділення в користування членам сім'ї житлової кімнати площею 13,90 кв. м., просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про визнання ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в спірній квартирі.

Вказує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що оскільки частки співвласників в спірній квартирі є ідеальними, то кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно, тобто право кожного із співвласників поширюється на квартиру в цілому, а не на певну її частину. Судом першої інстанції всупереч волі власника житла ОСОБА_4 визнав її членів сім'ї такими, що втратили право користування житлом, при визначенні порядку користування суд першої інстанції не врахував, що кожний співвласник має рівні права на користування спільним житлом, а права членів сім'ї співвласника є похідними від прав співвласника, правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник апеляційну скаргу підтримала, підстав, викладених в ній та уточнила, що просить скасувати рішення суду в частині виділення кімнати площею 13,90 кв. м. також членам сім'ї ОСОБА_7, оскільки відповідно до ст.358 ЦК України порядок користування спільним майном визначається тільки між співвласниками цього майна, члени сім'ї ОСОБА_7 не являються співвласниками спірної квартири, а тому при визначені порядку користування їх інтереси не враховуються.

Представник ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнали, просили її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. Наполягають на тому, що відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 без поважних причин не проживають в спірній квартирі більше року, у квартирі відсутні їхні речі, відповідач ОСОБА_7 не чинив їм перешкод в користуванні житлом. Зазначали, що ОСОБА_5, ОСОБА_8добровільно покинули квартиру, створивши свої сім'ї.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За матеріалами справи встановлено, що сторони у справі ОСОБА_4, ОСОБА_7 перебували у шлюбі з 18 липня 1986 року по 15 лютого 2006 року (а.с.50, 51 в т.1).

Квартира АДРЕСА_1 належить їм на праві спільної часткової власності по ? частини кожному, квартира складається з трьох кімнат загальною площею 56,98 кв.м., житловою площею - 41,50 кв.м. (а.с.49, 51-55 в т.1).

Крім частини вказаної квартири, позивачу ОСОБА_4 належить на праві власності на підстав договору купівлі-продажу від 16 червня 2006 року квартира АДРЕСА_2 (а.с.33 в т.1).

Станом на 09 липня 2012 року в спірній квартирі були зареєстровані позивач ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_7 та їхні діти син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8 в т.1).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 серпня 2013 року позивачі у даній справі ОСОБА_4, ОСОБА_13 визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.10,11 в т.1).

Після постановлення вищенаведеного рішення в даній квартирі залишилися зареєстровані відповідач ОСОБА_7 члени його сім'ї - ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, позивач ОСОБА_6 (а.с.34, 231 в т.1).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 грудня 2014 року задоволена заява позивачів у даній справі ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах яких діяла ОСОБА_1, заочне рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 серпня 2013 року скасоване і справа призначена до розгляду в загальному порядку, а ухвалою цього ж суду від 25 червня 2015 року позовні заяви ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання їх такими, що втратили право користування квартирою та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку залишені без розгляду(а.с.139-141 в т.1).

Довідкою ЖРЕП-14 від 04 лютого від 2016 року встановлено, що позивач ОСОБА_6 після народження своєї доньки ОСОБА_9, в липні 2015 року зареєструвала її у спірній квартирі.

Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою, співвласники можуть домовитися про порядок користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Пунктом 14 Постанови №20 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» передбачено, що за позовом може бути визначений порядок користування приміщенням квартири у разі, якщо квартира, яка належить на праві спільної часткової власності, не може бути поділена на ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами або не може бути переобладнана в такі квартири.

З текстів позовних заяв ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 убачається, що сторони досягли згоди щодо приміщень, які повинні залишитися у спільному користуванні, а саме: житлова кімната площею 17,9 кв.м., кухня площею 5,9 кв.м., ванна кімната площею 2,0 кв.м., вбиральня площею 1,0 кв.м., коридор площею 5,50 кв.м. (а.с.4 в т.1, а.с.8 в т.2).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 грудня 2015 року виділено в користування ОСОБА_4 житлову кімнату площею 9,70 кв.м.; в користування ОСОБА_7 та членам його сім'ї житлову кімнату площею 13,9 кв. м. Представник позивача ОСОБА_1 оскаржує рішення в частині виділення цієї кімнати крім відповідача ОСОБА_7, ще й членам його сім'ї.

Колегія суддів вважає, що доводи представника ОСОБА_1 є обґрунтованими оскільки за змістом ст.358 ЦК України порядок користування визначається тільки між співвласниками, члени сім'ї ОСОБА_7 співвласниками спірної квартири не являються.

Тому рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 грудня 2015 року в частині виділення житлової кімнати площею 13,90 кв. м. квартири АДРЕСА_1 в користування членам сім'ї ОСОБА_7 постановлено з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню в цій частині з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову про виділ вказаної кімнати членам сім'ї ОСОБА_7 Рішення суду першої інстанції в частині виділення в користування ОСОБА_7 кімнати площею 13,90 кв. м. залишається без змін.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачають право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Сторонами у даній справі визнано, що позивач ОСОБА_5 не проживає в спірній квартирі з 2006 року. Крім цього, про його не проживання з 2006 року в спірній квартирі зазначає його представник у апеляційній скарзі (а.с.90 в т.2) та стверджує акт КЖРЕП-14 на (а.с.144 в т.1). Позивач ОСОБА_5, його представник ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не довели, що відповідач ОСОБА_7 чинив перешкоди щодо його проживання в спірній квартирі. Тому суд першої інстанції пришов до правильного висновку, що позивач ОСОБА_5 втратив право користування спірною квартирою.

Актом КЖРЕП-14 від 05 січня 2015 року (а.с.226 в т.1) встановлено, що позивач ОСОБА_6 з серпня 2013 року не проживає в спірній квартирі. Актом обстеження житлово-побутових умов від 21жовтня 2013 року встановлено, що вона постійно проживає в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.29 в т.1).

Станом на серпень 2013 року позивач ОСОБА_6 досягла 16 років і відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України, ч.3 ст.160 СК України вправі вільно обрати собі місце проживання.

В позовній заяві про звільнення від сплати аліментів позивач ОСОБА_4 вказувала, що її донька ОСОБА_6 ще в листопаді2011 року самостійно визначила своє місце проживання із нею за адресою: квартира АДРЕСА_2 (а.с.103 в т.1).

Саме факт постійного проживання доньки ОСОБА_6 з позивачем ОСОБА_4 та перебуванням на її утриманні послужив підставою для припинення з неї стягнення аліментів, звільнення останньої від сплати заборгованості по аліментах (а.с.103-104 в т.1).

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції пришов до правильного висновку про задоволення позову про визнання ОСОБА_6 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Доводи представника позивачів ОСОБА_1 про те, що відповідач ОСОБА_7 чинив перешкоди позивачам в користуванні спірною квартирою вселенням в неї своєї дружини ОСОБА_3, пасинка ОСОБА_10, сина ОСОБА_11 спростовуються вищенаведеними письмовими доказами, які були предметом дослідження в суді першої інстанції, та постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року (а.с.11-13 в т.2).

Вказаною постановою за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області встановлено, що реєстрація місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_1 була проведена з дотриманням норм чинного законодавства.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_6, є місце проживання її матері ОСОБА_6 за адресою: квартира АДРЕСА_2. Тому суд першої інтенції прийшов до правильного висновку щодо визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Таким чином, рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 грудня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_7 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи представника позивачів ОСОБА_1 не дають підстав для його скасування з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст.ст.209,218, 309, 308 ЦПК України,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 грудня 2015 року скасувати в частині виділення житлової кімнати площею 13,90 кв. м. квартири АДРЕСА_1 в користування членам сім'ї ОСОБА_7. В задоволенні позову про виділ вказаної кімнати членам його сім'ї відмовити.

В решті рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 грудня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Чупікова В.В.

Судді Бреславський О.Г.

Яремко В.В.