У х в а л а

іменем україни

06 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Демяносова М.В., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, у якому просила виселити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення, посилаючись на ті обставини, що вона є власником цієї квартири, однак ОСОБА_5 у жовтні 2012 року без її дозволу вселився в квартиру, замінивши замки та проживає в ній із ОСОБА_6, добровільно звільнити квартиру відповідачі не бажають та чинять їй перешкоди у користуванні та розпорядженні майном.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року, позов задоволено.

Виселено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, правильно встановив обставини справи про те, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, а відповідачі самовільно вселились у її квартиру та проживають у ній без законних підстав, чим чинять позивачці перешкоди у користуванні власністю, що порушує її права та вимоги ст. ст. 316, 319, 321 ЦК України, дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для виселення відповідачів з цієї квартири без надання іншого жилого приміщення як передбачено ст. 116 ЖК Української РСР.

При цьому судами правильно застосовано закон, що регулює відносини, які виникли між сторонами, оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 відхилити, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

М.В. Демяносов

О.В. Попович