У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СтупакО.В., розглянувши касаційну скаргу Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 30 листопада 2015 року у справі за позовом Адвокатського об'єднання «Адвокатська фірма «Бізнес-Право» до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва» про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (далі - ПАТ «УСК «Гарант-Авто») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 17 травня 2012 року між ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та представництвом «НПЦ «Лембке» був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу № 18-00/33046, відповідно до якого позивач зобов'язався відшкодувати збитки, що могли настати у зв'язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля «Skoda Оctavia», державний номерний знак НОМЕР_1.

11 березня 2013 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля «Skoda Оctavia», державний номерний знак НОМЕР_1, та автомобіля «Зіл», державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, внаслідок чого застрахований автомобіль «Skoda Оctavia» отримав механічні пошкодження. Згідно з постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2013 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України, ДТП сталася з вини останнього. Вартість відновлюваного ремонту застрахованого автомобіля склала 18 923 грн 21 коп., що підтверджується рахунками від 22 березня 2013 року № 1032669 та від 10 червня 2013 року № СЧ-0004155. На виконання умов договору страхування ПАТ «УСК «Гарант-Авто» виплатило страхове відшкодування у розмірі 18 923 грн 21 коп. Позивач 14 квітня 2013 року звернувся до ОСОБА_2 з листом - претензією про відшкодування матеріальної шкоди, однак відповідач жодних дій по сплаті боргу не виконав. З урахуванням наведеного ПАТ «УСК «Гарант-Авто» просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму боргу у розмірі 18 923 грн 21 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року до участі у розгляді справи в якості співвідповідача залучено Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва» (далі - КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва»).

18 листопада 2014 року між ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та адвокатським об'єднанням «Адвокатська фірма «Бізнес-Право» (далі - АО «Адвокатська фірма «Бізнес-Право») укладено договір цесії № 601/24/3481, за умовами якого ПАТ «УСК «Гарант-Авто» передало усі права вимоги в зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП АО «Адвокатська фірма «Бізнес-Право».

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 квітня 2015 року за заявою ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на підставі ст.37 ЦПК України залучено до участі у справі правонаступника ПАТ «УСК «Гарант-Авто» - АО «Адвокатська фірма «Бізнес-Право» в якості позивача.

В ході розгляду справи АО «Адвокатська фірма «Бізнес-Право» збільшило позовні вимоги та просило стягнути з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 18 923 грн 21 коп., стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 3% річних від простроченої суми за користування чужими коштами у розмірі 570 грн 81 коп., а також стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

В обґрунтування позову АО «Адвокатська фірма «Бізнес-Право» послалося на те, що на час скоєння ДТП ОСОБА_2 працював у КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва», а тому підприємство має відшкодовувати на користь позивача завдану шкоду у розмірі 18 923 грн 21 коп. Оскільки ОСОБА_2 своєчасно не повідомив позивача про те, що на момент ДТП він перебував у трудових відносинах з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва», що ускладнює процес отримання страхового відшкодування, тому позивач вважає, що з ОСОБА_2 підлягає стягненню 3 % річних від простроченої суми за користування чужими коштами.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року позов АО «Адвокатська фірма «Бізнес-Право» задоволено частково.

Стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційного управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва» на користь АО «Адвокатська фірма «Бізнес-Право» страхове відшкодування у розмірі 18 923 грн 21 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 30 листопада 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року в частині стягнення страхового відшкодування та в частині стягнення судового збору - змінено.

Стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва» на користь АО «Адвокатська фірма «Бізнес-Право» страхове відшкодування у розмірі 17 705 грн 32 коп.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

11 січня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 30 листопада 2015 року, тобто після закінчення строку, установленого ст. 325 ЦПК України.

Касаційна скарга містить заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

У касаційній скарзі КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва» просить скасувати рішення суду першої інстанції, рішення апеляційного суду і закрити провадження у справі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського віддання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т. ін.).

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Задовольняючи позовні вимоги АО «Адвокатська фірма «Бізнес-Право», суд першої інстанції дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано встановив, що внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_2, який перебував у трудових відносинах з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва» було пошкоджено автомобіль «Skoda Оctavia», державний номерний знак НОМЕР_1, застрахований у ПАТ «УСК «Гарант-Авто», яке на виконання умов договору добровільного страхування транспортного засобу від 17 травня 2012 року виплатило потерпілому страхове відшкодування, та дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення страхового відшкодування, правильно встановив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що внаслідок ДТП, яка мала місце 11 березня 2013 року, автомобіль «Skoda Оctavia», державний номерний знак НОМЕР_1, отримав пошкодження бокового скла, а тому його вартість не може бути включена до суми, яку відшкодовуватиме відповідач.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, у незміненій частині, та апеляційний суд правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити Комунальному підприємству «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва» строк на касаційне оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 30 листопада 2015 року.

Відмовити Комунальному підприємству «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Адвокатського об'єднання «Адвокатська фірма «Бізнес-Право» до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва» про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 30 листопада 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак