МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" січня 2016 р. Справа № 370/2903/15-ц

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Устимчук М.Ю., при секретарі Захарченко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів справу за позовом ОСОБА_1 до Ніжиловицької сільської ради Макарівського району Київської області, третя особа Управління Держземагентсва України у Макарівському районі Київської області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Ніжиловицької сільської ради Макарівського району Київської області, (далі - відповідач), третя особа Управління Держземагентсва України у Макарівському районі Київської області, в якому просив визнати незаконним та скасувати державний акт серії ЯЕ №602276 на право власності на земельну ділянку площею 0,150 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, що по вул. Підсухи у с.Ніжиловичі Макарівського району Київської області, кадастровий номер :01:011:0011, виданий на імя ОСОБА_1, а також скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що згідно рішення Ніжиловицької сільської ради Макарівського району Київської області №63 від 24 грудня 2003 року йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі земельної ділянки у власність загальною площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства. 16.12.2006 року рішенням №135 Ніжиловицької сільської ради йому було передано у власність земельну ділянку, що у с. Ніжиловичі по вул. Петровського, загальною площею 0,150 га для ведення особистого селянського господарства.

На підставі зазначеного вище рішення з незрозумілих для нього причин йому було видано правовстановлюючі документи на зовсім іншу земельну ділянку, з іншим цільовим призначенням та розташуванням.

Так, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №602276, виданого на підставі рішення Ніжиловицької сільської ради від 16 грудня 2006 року №135-20-ІV, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю №52 від 03 жовтня 2008 року, він є власником земельної ділянки кадастровий номер якої :01:011:0011, площею 0,150 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована на території Ніжиловицької сільської ради Макарівського району Київської області, с. Ніжиловичі, вул. Підсухи.

Про вказані обставини йому стало відомо лише у 2015 році, коли з метою внесення інформації про належну йому земельну ділянку до Державного земельного кадастру він звернувся до землевпорядної організації для розробки технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж даної земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Окрім того, у його власності є земельна ділянка, що в с. Ніжиловичі Макарівського району Київської області, вул. Петровського, 14, загальною площею 0,120 га, яка призначена для будівництва, обслуговування будівель та господарських споруд, державний акт серії ІІІ-КВ №094527 від 19.07.1999р., виданий на підставі рішення 3 сесії XXIII скликання Ніжиловицької сільської ради народних депутатів від 19 березня 1999 року №1, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №0004. Поряд із вказаною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, в якому він проживає, розташована також і земельна площею 0,15 га, яка використовується ним для ведення особистого селянського господарства. Саме ця ділянка і була передана йому у власність згідно згаданого вище рішення Ніжиловицької сільської ради від 16.12.2006 року №155.

Однак при виготовленні державного акту серії ЯЕ №602276 від 03.10.2008 року, було допущено помилку при зазначенні кадастрового номеру, розташування та цільового призначення земельної ділянки.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 4 червня 2014 року в справі № 6 - 46 цс 14, визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце уразі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

В судове засідання позивач не прибув, через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач також подав до суду заяву про слухання справу у відсутності його представника, а позовні вимоги визнав.

Третя особа - Управління Держземагентсва України у Макарівському районі Київської області, зазначена у позовна заяві, про свою участь у справі не заявила, а тому відповідно до ст. 36 ЦПК України справа розглядається без участі вказаної третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно рішення Ніжиловицької сільської ради Макарівського району Київської області №63 від 24 грудня 2003 року позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі земельної ділянки у власність загальною площею 0,15 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 10).

16.12.2006 року рішенням №135-20-ІV Ніжиловицької сільської ради позивачу було передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,150 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована у с.Ніжиловичі Макарівського району Київської області по вул. Петровського (а.с.11).

Проте, на підставі згаданого вище рішення сільради №135-20-ІV від 16 грудня 2006 року, позивачу було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №602276, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 03 жовтня 2008 року за №52, відповідно до якого позивач є власником земельної ділянки площею 0,150 га для з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована в с.Ніжиловичі Макарівського району Київської області по вул. Підсухи (а.с. 8, 9). Вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:011:0011. Згідно висновку експерта про ринкову вартість - вартість земельної ділянки становить 77091 грн. 75 коп.

Таким чином, на підставі зазначеного вище рішення сільської ради з незрозумілих причин позивачу було видано правовстановлюючий документ на зовсім іншу земельну ділянку, з іншим цільовим призначенням та розташуванням.

Як вказав позивач та про що не заперечив відповідач, про вказані обставини позивачу стало відомо лише у 2015 році, коли з метою внесення інформації про належну йому земельну ділянку до Державного земельного кадастру він звернувся до землевпорядної організації для розробки технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж даної земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Також у власності позивача перебуває земельна ділянка загальною площею 0,120 га з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування будівель та господарських споруд, що розташована в с. Ніжиловичі Макарівського району Київської області по вул.Петровського, 14. Право власності позивача на вказану земельну ділянку посвідчується державним актом серії ІІІ-КВ №094527 від 19.07.1999р., виданим на підставі рішення 3 сесії XXIII скликання Ніжиловицької сільської ради народних депутатів від 19 березня 1999 року №1, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №0004 (а.с. 7)

Поряд із вказаною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, в якому проживає позивач, розташована також і земельна площею 0,15 га, яка використовується ним для ведення особистого селянського господарства. Саме ця ділянка і була передана йому у власність згідно згаданого вище рішення Ніжиловицької сільської ради від 16.12.2006 року №135-20-ІV. Однак при виготовленні державного акту серії ЯЕ №602276 від 03.10.2008 року, було допущено помилку при зазначенні кадастрового номеру, розташування та цільового призначення земельної ділянки.

Той факт, що фактичне розташування земельної ділянки не відповідає її розташуванню згідно правовстановлюючого документу, підтверджується схемою розташування земельної ділянки на ортофотопланах Ніжиловицької сільської ради, яка виготовлена ФОП ОСОБА_2 (а.с. 9).

Відповідно до частини 2 статті 78 Земельного кодексу України (в редакції станом на час отримання державного акту) право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до статті 126 Кодексу право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

В той же час станом на час видачі оскаржуваного державного акту не існувало рішення Ніжиловицької сільської ради про передачу позивачу у власність земельної ділянки площею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована в с. Ніжиловичі Макарівського району Київської області по вул. Підсухи. Окрім того, як зазначалось вище, позивач вже має у власності земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка належить йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №094527 від 19.07.1999р., а тому безоплатна передача у власність ще однієї земельної ділянки з цим же цільовим призначенням є порушенням вимог статті 121 Земельного кодексу України.

Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується також наступним.

Відповідно до ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Виходячи з нормативного визначення земельної ділянки, її межі - є однією з індивідуальних ознак земельної ділянки як об'єкта права власності, що виділяє її з поміж однорідних об'єктів.

Згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України (в чинній редакції) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена судом в постанові від 4 червня 2014 року (справа № 6 - 46 цс 14), відповідно до статі 126 (в редакції чинній до 05.03.2009 року), статей 152, 155 ЗК України державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце уразі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Таким чином є підстави для визнання недійсним лише самого державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №602276 (без скасування рішення Ніжиловицької сільської ради, на підставі якого він виданий), оскільки вказаний державний акт видано з порушенням вимог закону.

Задовольняючи позов, суд бере також до уваги визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 79, 88, 174, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ніжиловицької сільської ради Макарівського району Київської області, третя особа Управління Держземагентсва України у Макарівському районі Київської області задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати державний акт серії ЯЕ № 602276 на право власності на земельну ділянку площею 0,150 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, що по вул. Підсухи у с.Ніжиловичі Макарівського району Київської області, кадастровий номер :01:011:0011, виданого на підставі рішення Ніжиловицької сільської ради Макарівського району київської області №135-20-ІV від 16 грудня 2006 року, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №52, а також скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через суд, що його ухвалив протягом десяти днів з моменту його проголошення, а особами, що не були присутні у судовому засіданні при його проголошенні з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України.

Головуючий М.Ю. Устимчук