АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1244/16 Справа № 180/2861/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Кондус Л.А. Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Котушенко С.П.

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_3, в якому просив визнати недостовірною та такою, що порушує його особисті немайнові права інформацію, викладену у письмовому повідомленні, що було направлено відповідачем до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, а саме: "Неявка адвоката ОСОБА_2, захисника ОСОБА_4, в судові засідання носить систематичний характер, докази поважності причин неявки жодного разу не були надані суду. Поведінка адвоката ОСОБА_2 свідчить про явну неповагу до суду, тягне за собою зрив судових засідань та сприяє порушенню розумних строків розгляду кримінального провадження", а також позивач просив зобов'язати відповідача протягом 10 робочих днів з моменту набрання рішення законної сили, спростувати недостовірну інформацію, викладену у вказаному повідомленні, та стягнути з нього на свою користь 60 000 грн. моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності та ділової репутації.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що підставою звернення з даним позовом до суду, стало розповсюдження суддею ОСОБА_3 негативної, неправдивої інформації про нього, як професійного адвоката, що порочить його честь, гідність, підриває його ділову репутацію, тобто немайнові блага, які в свою чергу мають бути захищені в судовому порядку, а розповсюджена інформація - спростована. (а.с. 2-7)

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.(а.с.36-40)

З таким рішенням не погодився позивач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.(а.с.41-45)

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що на розгляді відповідача - судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_4, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні позивач ОСОБА_2 є захисником ОСОБА_4, на підставі договору про надання юридичної допомоги № 88/15 від 10 листопада 2014 року. (а.с.11)

01 липня 2015 року суддя ОСОБА_3 направив до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області письмове повідомлення, в якому зазначив, що захисник ОСОБА_2 систематично не з'являється в судові засідання, доказів поважності причин неявки жодного разу не були надані суду, така поведінка адвоката свідчить про явну неповагу до суду, тягне за собою зрив судових засідань та сприяє порушенню розумних строків розгляду кримінального провадження.

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області № 232/ДПП-15 від 05 серпня 2015 року було відмовлено в порушенні дисциплінарної справи відносно позивача, у зв'язку з тим, що останній надав докази поважності причин його неявки в судові засідання. (а.с.9-10)

Розглядаючи по суті даний спір, суд першої інстанції виходив з положень ст. 324 КПК України, зазначивши, що відповідач - суддя ОСОБА_3 правомірно порушив питання перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Дніпропетровської області про притягнення позивача - адвоката ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності шляхом направлення до вказаного органу відповідного повідомлення. Крім того, позивачем не доведено факту розповсюдження відповідачем щодо нього негативної, неправдивої інформації, яка порочить його честь, гідность та ділову репутацію, а також доказів завдання такими діями судді ОСОБА_3 моральної шкоди адвокату ОСОБА_2 Із вказаних підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Однак з таким висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до статей 126, 129 Конституції України законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посяганням на процесуальну незалежність.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Проте в зазначених випадках між позивачами та суддями (відповідачами) такі правовідносини не виникають, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції.

З аналізу норм ч. 1 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" випливає, що суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Крім того, чинне законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження дій судді, а питання про притягнення судді до відповідальності врегульоване законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про Вищу раду юстиції".

Відтак розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій та судових рішень судді (суду), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

У Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред'являються їм у зв'язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб, повинні вирішуватися, щонайбільше, поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

На зазначені норми Закону суд першої інстанції уваги не звернув, а тому дійшов помилкового висновку про розгляд справи по суті та відмови у задоволенні позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з подальшим закриттям провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 205, 307, 310 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2015 року - скасувати і провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: