АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 676/5312/15-ц
Провадження № 22-ц/792/336/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Варвус Ю.Д.,

суддів: Заїки В.М., Пастощука М.М.,

при секретарі: Кошельнику В.М.

за участю: ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення авансу.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4, звертаючись в суд з зазначеним позовом вказувала, що ОСОБА_2 є власником квартири №26 в житловому будинку №11 по вул. 30 років Перемоги в м. Камянець-Подільському. На початку червня між нею та відповідачами була досягнута домовленість про продаж їй зазначеної квартири. На підтвердження наміру продати зазначену квартиру відповідачі прийняли від неї в якості авансу 1000 доларів США, про що свідчить складена ними розписка від 01 червня 2015 року. Орієнтовною датою продажу квартири визначили 01 липня 2015 року. Однак відповідачі порушили строки укладення договору і 28 липня 2015 року вона відмовилась від придбання квартири, про що повідомила відповідачів та попросила їх повернути їй 1000 доларів США, які передала в якості авансу. У поверненні коштів їй було відмовлено. Вважає, що оскільки договір купівлі-продажу квартири, між ними не укладено, тому передана нею відповідачам грошова сума в зазначеному розмірі є авансом, який підлягає поверненню. Просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь 1000 доларів США, що підлягають сплаті у гривні, виходячи з розміру офіційного курсу гривні до долара США станом на день платежу.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 08 грудня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 23450 грн.70 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 243 грн.60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 з рішенням суду не погоджуються, просять його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що вони не мають відповідної освіти, а тому в розписці погодились

__________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_5 Категорія: 59

Доповідач: Варвус Ю.Д.

оперувати поняттям аванс, хоч по своїй правовій природі ними розглядався аванс як завдаток. Факт укладення попереднього договору між сторонами у письмовій формі доводиться розпискою від 01 червня 2015 року, умови якого позивач не виконала, а саме з її вини не було укладено договір купівлі-продажу зазначеної квартири. Позивачка всупереч вимогам закону та договору порушила умови угоди про завдаток. Крім того, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновків про стягнення з відповідача ОСОБА_2 судового збору у розмірі 243 грн.60 коп., оскільки він є інвалідом ІІ групи та відповідно до Закону України „Про судовий збір звільняється від його сплати.

Апеляційна скарга ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у червні 2015 року сторони досягли домовленості щодо купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, видане 08 жовтня 1993 року. Позивач на підтвердження виконання домовленості, в рахунок вартості квартири, як аванс, передала відповідачам 1000 доларів США, про що останніми 01 червня 2015 року надана розписка.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, дійшов правильного висновку, що оскільки між сторонами не було укладено договору купівлі-продажу житлового будинку, а вони лише виявили намір укласти такий договір в майбутньому, то передані позивачем кошти в розумінні ст.ст.570, 571 ЦК України є авансом та підлягають поверненню позивачу.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги про те, що кошти, передані позивачкою є завдатком не можна визнати переконливими і такими, що підлягають задоволенню.

Так, згідно зі ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникнути на підставі договору купівлі-продажу.

Так як договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі не укладено, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана ОСОБА_4 відповідачам грошова сума в розмірі 1000 доларів США, що за даними НБУ еквівалентна 23450 грн.70 коп., є авансом, який підлягає поверненню ОСОБА_4

Крім того, зазначене твердження відповідачів спростовується дослідженою в судовому засіданні розпискою від 01 червня 2015 року, проти умов якої відповідачі в судовому засіданні не заперечували.

Інші доводи апеляційної скарги також не впливають на правильність висновку суду першої інстанції та його не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду щодо стягнення судових витрат і вважає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Частиною 1 ст.79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка понесла судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243 грн.60 коп., які, з урахуванням результату розгляду справи, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки в рівних частках, тобто по 121 грн.80 коп. з кожного.

З урахуванням викладеного, наявність у відповідачів групи інвалідності, не може бути підставою для звільнення їх від відшкодування позивачу судових витрат, передбачених ст.79 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 грудня 2015 року в частині стягнення судових витрат скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2, і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати по 121 грн.80 коп. з кожного.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Ю.Д. Варвус