Справа № 751/6355/15-ц Провадження № 22-ц/795/26/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Мороз К. В. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_5- ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами: ОСОБА_5, ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 29 вересня 2015року у справі за заявою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 13 березня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 29.09.2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 13.03.2015 року по справі за позовом ПАТ „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 29.09.2015року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги заяви про скасування рішення третейського суду та скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 13.03.2015 року по справі за позовом ПАТ „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_5 вказує, що суд першої інстанції невірно застосував п.14 ч.1 статті 6 Закону України Про третейські суди, а також статтю 389-5 ЦПК України, оскільки ОСОБА_5 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, і третейському суду в силу положень п.14 ч.1 статті 6 Закону України Про третейські суди справа про стягнення заборгованості за кредитним договором непідвідомча. При цьому ОСОБА_5 посилається на правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 02.09.2015року у справі №6-856цс15. Також ОСОБА_5 посилається на правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 21.10.2015року у справі №6-831цс14, відповідно до якої наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно- значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку - третейськими судами. Доводи апеляційної скарги також зазначають, що при розгляді справи про стягнення заборгованості за кредитним договором третейським судом було порушено норми статті 39 Закону України Про третейські суди, оскільки відповідачі не були повідомлені про розгляд справи в третейському суді, їм не було надано можливості надати відповідні заперечення протии позову та представити докази сплати частини боргу, крім того, третейський суд не дослідив питання щодо дійсності договору поруки та підстави стягнення боргу за кредитним договором з поручителів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 29.09.2015року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги заяви про скасування рішення третейського суду та скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 13.03.2015 року по справі за позовом ПАТ „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена судом першої інстанції без врахування норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини. ОСОБА_6 вказує, що суд першої інстанції невірно застосував п.14 ч.1 статті 6 Закону України Про третейські суди, а також статтю 389-5 ЦПК України, оскільки вона є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, і третейському суду в силу положень п.14 ч.1 статті 6 Закону України Про третейські суди справа про стягнення заборгованості за кредитним договором непідвідомча. При цьому ОСОБА_6 посилається на правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 02.09.2015року у справі №6-856цс15. Також ОСОБА_6 посилається на правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 21.10.2015року у справі №6-831цс14, відповідно до якої наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку - третейськими судами. Доводи апеляційної скарги також зазначають, що при розгляді справи про стягнення заборгованості за кредитним договором третейським судом було порушено норми статті 39 Закону України Про третейські суди, оскільки відповідачі не були повідомлені про розгляд справи в третейському суді, їм не було надано можливості надати відповідні заперечення протии позову та представити докази сплати частини боргу, крім того, третейський суд не дослідив питання щодо дійсності договору поруки та підстави стягнення боргу за кредитним договором з поручителів.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_5, представник ПАТ Альфа-Банк, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи (а.с.117-120), не зявились. Відповідно до приписів ч. 2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, матеріали справи Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнській фінансовий союз №605-1/176/15 за позовом ПАТ Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд на підставі приписів п.2 ч.1 статті 312 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції, - скасуванню. При цьому апеляційний суд вважає за необхідне постановити ухвалу, якою заяву ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 - задовольнити; рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 13 березня 2015року по справі за позовом публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором- скасувати. При цьому апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції від 29.09.2015року не подавалась, проте, оскаржуване заявниками рішення третейського суду від 13.03.2015року підлягає скасуванню в повному обсязі,оскільки як вбачається з рішення третейського суду від 13.03.2015року (а.с.7-9), заборгованість за кредитним договором стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 на користь ПАТ Альфа-Банк солідарно.

В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 10.10.2007року між ЗАТ (нині - ПАТ) Альфа-Банк та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 800002088, згідно умов якого на власні потреби без будь-яких обмежень ОСОБА_5 було отримано кредит в сумі 65 000 доларів США, процентна ставка - 12%, дата остаточного повернення кредиту- 10.10.2022року(а.с.12-20).

10.10.2007року між ЗАТ ( нині - ПАТ) Альфа-Банк та ОСОБА_6 було укладено договір поруки №800002088-П (а.с.33), в який 10.06.2009року та 10.06.2010року були внесені відповідні зміни і доповнення (а.с.10).

10.06.2009року між ОСОБА_5 та ЗАТ (нині - ПАТ) Альфа-Банк було укладено договір поруки із фізичною особою- резидентом № 800002088-П2 (а.с.32), в який 10.06.2010року були внесені відповідні зміни і доповнення (а.с.11).

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 13.03.2015 року, ухваленим суддею Петренко В.С., позовні вимоги ПАТ Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 задоволено в повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 на користь ПАТ Альфа-Банк заборгованість за кредитним договором №800002088 від 10.10.2007року, в сумі 1 534 672грн. 86коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 на користь ПАТ Альфа-Банк витрати по сплаті третейського збору в сумі 400 грн. (а.с.7-9).

Відмовляючи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_5 в задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду від 13.03.2015року, суд першої інстанції виходив з того, що ними не доведено наявності правових підстав для скасування рішення третейського суду, визначених Законом України Про третейські суди та статтею 389-5 ЦПК України.

В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційних скарг щодо необгрунтованості вказаного висновку суду першої інстанції та його невідповідності нормам права, які регламентують спірні правовідносини.

Приписи статті 360-7 ЦПК України регламентують обовязковість судових рішень Верховного Суду України.

Є обгрунтованими доводи апеляційних скарг відносно того, що при вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції не прийнято до уваги правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 02.09.2015року у справі № 6-856цс15.

Необхідно зазначити, що частиною 3 статті 51 Закону України Про третейські суди та ч.2 статті 389-5 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду.Зокрема, однією із таких підстав є: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України Про третейські суди (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 03 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз, про скасування якого просили заявники , ухвалено 13 березня 2015року, тобто, після внесення зазначених змін до Закону.

Суд першої інстанції, розглядаючи заяву про скасування рішення третейського суду, на вказану обставину уваги не звернув та відмовив у її задоволенні. Крім того, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі помилково послався на те, що спір, який виник між сторонами, не є спором щодо захисту прав споживачів.

Оскільки заявники є споживачами послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України Про третейські суди така справа не підвідомча. За даних обставин відповідно до п.1 ч.2 статті 389-5 ЦПК України ухвалене Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз рішення від 13 березня 2015 року підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні заяви ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про скасування рішення третейського суду не можна визнати таким, що узгоджується з вимогами закону, який регламентує спірні правовідносини. За даних обставин відповідно до п.2 ч.1 статті 312 ЦПК України апеляційні скарги підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 29.09.2015року, - скасуванню, з постановленням апеляційним судом ухвали про задоволення заяви ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про скасування рішення третейського суду.

Є також обгрунтованими доводи апеляційних скарг відносно того, що при вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції не прийнято до уваги правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 21.10.2015року у справі № 6-831цс14. Відповідно до вказаної правової позиції, за змістом статей 1, 2, 6 Закону України Про третейські суди підвідомчість справ, які можуть бути вирішені в рамках третейського судочинства, обмежена сферою приватного права. До сфери компетенції третейських судів входить вирішення спорів, що виникають між приватними особами з питань, які не торкаються публічно значимих відносин. Спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом. Порядок здійснення на території України розрахунків в іноземній валюті регулюється Декретом Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю. Цей закон установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ в регулюванні валютних операцій, права й обовязки субєктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства. Норми цього закону, спрямовані на регулювання порядку проведення розрахунків іноземною валютою, носять імперативний характер, вони вкрай обмежують свободу резидентів при здійсненні таких розрахунків. Статтею 16 Декрету встановлено фінансові санкції, які застосовуються до резидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання. Згідно з ч.1 ст.16 Декрету незаконне використання валютних цінностей як засобу платежу тягне за собою адміністративну відповідальність (ст.162 Кодексу України про адміністративні правопорушення). Отже, норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб-забезпечення стабільності української грошової одиниці-гривні. Наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку - третейськими судами.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до п.2 ч.1 статті 312 ЦПК України апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6 підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 29.09.2015року,-скасуванню, з постановленням апеляційним судом ухвали про задоволення заяви ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про скасування рішення третейського суду.

Відповідно до приписів статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк на користь ОСОБА_5 852грн. 60коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених витрат по сплаті судового збору, а саме: 609грн.-сплачений судовий збір за подання заяви до суду першої інстанції (а.с.1) + 243грн. 60 коп.-сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги (а.с.75) .

Також відповідно до приписів статті 88 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк на користь ОСОБА_6 243 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.86).

Керуючись статтями: 88, 303, 304, 307; п.2 ч.1 статті 312, 313, 314, 315, 317, 319, 389-5 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 29 вересня 2015 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 - задовольнити.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 13 березня 2015року по справі за позовом публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Стягнути з публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк на користь ОСОБА_5 852 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк на користь ОСОБА_6 243 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: