Справа № 192/1903/15-ц
Провадження № 2/192/51/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" січня 2016 р. СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого - судді Щербини Н. О.,
за участі секретаря судового засідання Первішко Н. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики.
На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 26 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, який вони згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України оформили відповідною розпискою.
За умовами вказаного договору відповідач отримав від нього у борг кошти в розмірі 12 тисяч гривень зі строком повернення до 15 жовтня 2015 року.
Після спливу терміну, на який взято в борг кошти, і до теперішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобовязання.
Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 12 000 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 гривень 20 копійок, оскільки відповідач не повертає кошти в добровільному порядку.
Позивач ОСОБА_1, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.19), в судове засідання 22 січня 2016 року не зявився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.24).
Відповідач ОСОБА_2, який про день та час розгляду справи повідомлений відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання с.Пшеничне, вул.Мічуріна, б.15, Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.11,18), про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки (а.с.23), в судове засідання 22 січня 2016 року не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Вимогами частини 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до п. 5 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян становить 17 гривень, а отже договір позики на суму, що перевищує не менш як у десять разів встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 170 гривень, повинен укладатися в письмовій формі.
Судом встановлено, що згідно копії розписки, доданої до позову, відповідач ОСОБА_2 26 серпня 2015 року отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 12 000 гривень, які зобовязався повернути в строк до 15 жовтня 2015 року (а.с.7).
На час подання позову до суду та на час розгляду справи відповідач не виконав свої зобовязання з повернення борг, а доказів виконання свого зобовязання суду не надав, як не надав і заперечень проти позову.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що належними та допустимими доказами безспірно встановлено, що відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 12 000 гривень зобовязавшись повернути борг в строк до 15 жовтня 2015 року, проте порушив зобовязання, у звязку з чим позов підлягає задоволенню, а сума боргу підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку за рішенням суду, оскільки відповідач не надав суду будь-яких доказів виконання свого зобовязання, а відповідно до ст.ст. 526,527,629 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином, в строки та порядку, визначеному законом чи договором.
У звязку з задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.206,526,527,629, 1046,1047 ЦК України, ст. ст.ст.10,11,57,60, 64, 88,ч.2 ст.197, 209, 212-215,224-228 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина