АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Корчевного Г.В.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Національного університету харчових технологій на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету харчових технологій про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

у січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного університету харчових технологій, в якому, з урахуванням зміни предмета позову, просив поновити його на посаді проректора з навчальної роботи Національного університету харчових технологій та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.12.2014 року.

Справа № 752/1227/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/1760/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Фролов М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обґрунтування позову зазначав, що згідно контракту з науково-педагогічним працівником № 1155 від 11.10.2013 року він був прийнятий на посаду проректора з навчальної роботи Національного університету харчових технологій з терміном до 10.10.2016 року. За умовами контракту він мав виконувати навчальну, методичну, наукову і виховну роботи, які передбачені в індивідуальному робочому плані. Наказом від 29.12.2014 року № 794К його було звільнено із займаної посади за невиконання навчальної, методичної, наукової роботи за п. 4.2 контракту за п. 8 ст. 36 КЗпП України. Вважає такий наказ незаконним, оскільки він належно виконував передбачені п. 4.2. контракту роботи із написання та опублікування наукових статей, належно виконував роботи із написання та проведення захисту дисертації в термін до 30.12.2014 року. Відповідно до протоколу засідання кафедри інженерної і комп'ютерної графіки від 29.09.2014 року № 5 він повідомив про готовність до захисту роботи та йому було запропоновано здійснити попередній захист роботи в кінці листопада 2014 року із наступним представленням до вченої спеціалізованої ради у грудні 2014 року, проте, у зв'язку із перебуванням його на лікарняному з 28.11.2014 року по 26.12.2014 року, він з поважних причин не завершив захист дисертації в термін до 30.12.2014 року. Відповідач звільнив його 29.12.2014 року ще до настання кінцевого терміну захисту дисертації. Крім того, умовами п. 4.2. контракту не передбачено можливості звільнення за невиконання його положень та відповідач у порушення п. 16 контракту та п. 22 Положення про застосування контрактної форми трудового договору не попередив його про дострокове розірвання контракту за два тижні.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.09.2015 року позов задоволено. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді проректора з навчальної роботи Національного університету харчових технологій. Стягнуто з Національного університету харчових технологій на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 168 095, 60 грн., визначений без вирахування податків та обов'язкових платежів і зборів. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Національний університет харчових технологій подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що позивачем не надано доказів публікування статей у відповідних фахових виданнях до 01.01.2015 року решти наукових робіт. Також поза увагою суду залишилося те, що позивач не виконав обов'язок, передбачений п. 4.2. контракту щодо щорічного опублікування п'яти наукових статей у фахових виданнях з 11.10.2013 року по 01.01.2014 року. Крім того, анотований звіт фінансувався за рахунок коштів державного бюджету. Тема дисертації не затверджувалась та є самостійною роботою позивача, який не виконав обов`язку щодо написання та захисту дисертації у грудні 2014 року. У службовій записці від 23.02.2015 року доктор технічних наук ОСОБА_4 зазначив, що станом на 31.12.2014 року рівень готовності дисертації, виконаної ОСОБА_1 близький до 75 %. Оскільки контракт є особливою формою трудового договору, то припинення договору з підстав, передбачених контрактом не є звільненням за вчинення дисциплінарного проступку. Позивач був звільнений 30.12.2014 року, тобто після настання строків, вказаних у п. 4.2. контракту. Також судом неправильно визначено розмір середнього заробітку, оскільки при його розрахунку взяті сума відпускних та квартальна премія.

У судовому засіданні представник відповідача Негода О.А. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.10.2013 року між Національним університетом харчових технологій та ОСОБА_1 укладено контракт № 1155 з науково-педагогічним працівником, за умовами якого позивача було прийнято на посаду проректора з навчальної роботи Національного університету харчових технологій із терміном дії контракту до 10.10.2016 року.

Згідно п. 4.2. контракту позивач як працівник зобов'язався виконувати навчальну, методичну, наукову і виховну роботи, передбачені в індивідуальному робочому плані, у тому числі: написати та видати наукові монографії - 2 до кінця дії контракту; написати та видати підручник (навчальний посібник) із грифом МОН України - 1 до кінця дії контракту; опублікувати наукові статті у фахових журналах - 5 щорічно/ 15 до кінця дії контакту; опублікувати наукові статті у фахових журналах іноземних країн - 2 щорічно/ 6 до кінця дії контакту; опублікувати наукові статті у фахових журналах, що входять до науково-метричних баз - 2 щорічно/ 6 до кінця дії контакту; виконати госпдоговірну роботу - 1 щорічно; завершити підготовку і захистити дисертацію на здобуття наукового ступеня доктора технічних наук до 30.12.2014 року; підготувати документи для присвоєння вченого звання доцента/професора до 30.06.2015 року.

Відповідно до п. 16 контракту при достроковому розірванні контракту у разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов'язань, передбачених контрактом, він розривається з попередженням відповідної сторони за два тижні.

Згідно свідоцтва про смерть від 03.07.2014 року серії НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року загинув ОСОБА_7, який приходився сином позивачу.

Згідно з протоколом засідання кафедри інженерної і комп'ютерної графіки від 29.09.2014 року за № 5 цього дня позивач повідомив про готовність до захисту докторської дисертації та останньому було запропоновано здійснити попередній захист роботи в кінці листопада 2014 року із наступним представленням до вченої спеціалізованої ради у грудні 2014 року.

Згідно з актом від 28.11.2014 року на засіданні ректорату 27.11.2014 року ОСОБА_1 попереджено про розірвання із ним контракту та запропоновано останньому для заміщення вакантну посаду завідуючого кафедри інженерної та комп'ютерної графіки Національного університету харчових технологій.

Відповідно до листків непрацездатності і виписки з історії хвороби у період з 28.11.2014 року по 26.12.2014 року позивач перебував на лікуванні.

Наказом від 29.12.2014 року за № 794К позивача звільнено з посади проректора з навчальної роботи за невиконання п. 4.2. контракту (невиконання навчальної, методичної, наукової роботи, передбаченої в індивідуальному плані) за п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач з поважних причин був позбавлений можливості здійснити попередній захист дисертації та передати роботу до вченої ради, а строк виконання зобов`язання щодо публікації наукової статті на час звільнення ще не настав. Крім того, відповідач не попередив позивача про звільнення за два тижні, а наданий акт не є доказом такого попередження, оскільки складений до настання кінцевого строку виконання зобов`язань та не містить даних про те, з яких саме підстав відповідач мав намір звільнити позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Згідно з п. 8 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є підстави, зазначені в контракті.

Контрактом, укладеним з позивачем, зокрема пп. «в» п. 14 передбачено, що контракт припиняється з ініціативи роботодавця до закінчення строку дії контракту у випадках, передбачених законодавством (статтями 40, 41 КЗпП України) та цим контрактом.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, у тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

На контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Виходячи з особливостей зазначеної форми договору, при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність та додаткові підстави розірвання договору.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що поважність причин невиконання вимог контракту не має правового значення при вирішенні питання про його розірвання. Разом з тим посилання суду на поважність причин невиконання умов контракту не вплинуло на висновки суду про незаконність звільнення, оскільки таке звільнення відбулося до закінчення строку, з настанням якого пов`язується вирішення питання про невиконання умов контракту.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не зміг би у встановлений контрактом термін виконати всі зобов`язання, оскільки рівень готовності дисертації, виконаної ОСОБА_1 близький до 75 % висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині поновлення позивача на роботі є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Проте, вирішуючи питання про розмір середньоденного заробітку суд першої інстанції належним чином не перевірив складові заробітної плати за попередні два місяці перед звільненням, внаслідок чого включив у розрахунок суми, які не підлягали включенню чи підлягали включенню у розрахунок у пропорційному розмірі.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працював і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключаються з розрахункового періоду. Відповідно до п. 3 цього Порядку премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі, коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарних місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Із наданої довідки про заробіток позивача з розшифровкою складових заробітку та робочих днів, відпрацьованих у кожному місяці вбачається, що позивач у жовтні 2014 року відпрацював 13 днів, а у листопаді 2014 року - 19 днів та у жовтні йому було виплачено квартальну премію у розмірі 10 000 грн. Суд не перевірив зазначені обставини та не звернув уваги на те, що у довідку для розрахунку включено доплати позивачу за виконання іншої роботи на посадах, які не відносяться до питання поновлення на роботі на посаді проректора з навчальної роботи.

Середньоденна заробітна плата з урахуванням відпрацьованого часу та з урахуванням пропорційності квартальної премії складає 779,14 грн. (7 427,82 грн. за 13 днів жовтня +12 543,37 грн. за 19 днів листопада + 4 961,24 грн. частина квартальної премії за 32 дня жовтня, листопада : 32).

Кількість днів вимушеного прогулу судом першої інстанції визначено правильно. Відтак середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 134 012,08 грн. (779,14*172 дні).

Відтак рішення суду підлягає зміні із зменшенням середнього заробітку за час вимушеного прогулу до 134 012,08 грн.

Відповідно підлягає зменшенню судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Національного університету харчових технологій задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року змінити, зменшивши розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 168 095,60 грн. до 134 012,08 грн. та розмір судового збору з 1 924,10 грн. до 1 583,72 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді