Провадження № 22-ц/773/149/16 Категорія: 44 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк К.І.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В., Овсієнка А.А.,

при секретарі Черняк О.В.

з участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Луцької міської ради до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача - Житлово-комунальне підприємство №3, про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням комунальної форми власності шляхом виселення, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 грудня 2015 року даний позов задоволено.

Усунуто перешкоди у користуванні жилим приміщенням комунальної форми власності, шляхом виселення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, із самоправно зайнятого житлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Гулака-Артемовського, 23/52, без надання іншого жилого приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь виконавчого комітету Луцької міської ради 243,60 сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, і це відповідає наявним в матеріалах справи доказам, яким суд дав правильну правову оцінку, що квартира АДРЕСА_1 є обєктом комунальної власності, що перебуває у віданні Луцької міської ради.

Згідно копії особового рахунку, виданого ЖКП № 3, станом на 20.02.2015 року за зазначеною адресою ніхто не зареєстрований (а.с. 21).

Попереднім квартиронаймачем був ОСОБА_4 із сімєю в складі трьох осіб (ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_6 - син, ОСОБА_7 - дочка). Даній сімї відповідно до рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 319-1 від 06.07.2006 року була надана трикімнатна квартира АДРЕСА_2, куди вони згодом вибули на постійне проживання.

В квартирі № 52, яка знаходиться на вул. Гулака - Артемовського, 23 деякий час проживала мати попереднього квартиронаймача - ОСОБА_8, яка за рішенням апеляційного суду Волинської області від 12.12.2012 року (а.с. 24-25) була визнана наймачем вказаної квартири за раніше укладеним договором житлового найму даної квартири з ОСОБА_4 і яка померла 26.08.2014 року в с. Бокійми Млиніського району Рівненської області.

Однак, договір найму житлового приміщення ОСОБА_8 не уклала, особовий рахунок не переоформила, плату за комунальні послуги не здійснювала, про що свідчить наявність заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Зокрема, за послуги по утриманню будинку і прибудинкової території заборгованість станом на 01.01.2015 року становила 1901,49 грн., за послуги з водопостачання - 1501,83 грн., за послуги з централізованого опалення - 3488,80 грн.

Під час обстеження 25.12.2014 року Луцькою міською радою спільно з представниками житлово-комунального підприємства № 3 та Луцького міського відділу УМВС України у Волинській області було встановлено, що у квартирі АДРЕСА_3 більше шести місяців ніхто не проживає, про що був складений відповідний акт. Ці обставини встановлені опитуванням мешканців вказаного будинку.

Довідкою Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області від 08.12.2014 року № 381/02-17, підтверджено, що ОСОБА_8 померла в с. Бокійми Млинівського району Рівненської області 26.08.2014 року. У вказаному селі ОСОБА_8Я на праві власності належав будинок по вул. Красногірка, 2.

Як визначено статтею 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, згідно з положеннями ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Задовольняючи вимоги позивача місцевий суд прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_3 самоправно заселився та перешкоджає вільно користуватись належним міській раді майном, тому слід усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням комунальної форми власності, шляхом виселення ОСОБА_3 із самоправно зайнятого житлового приміщення, з даним висновком погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст.ст. 42, 51, 58, 106 Житлового кодексу України жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених, передбачених чинним законодавством.

Єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видає виконавчий комітет міської ради на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду

Повнолітній член сімї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сімї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сімї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сімї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

До членів сімї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК України).

Відповідно до ст. 61 Житлового кодексу України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем-житлово-експлуатаційною організацією і наймачем-громадянином, на імя якого видано ордер.

У разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття (ст. 107 ЖК України).

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сімї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не зареєстрований у спірному житловому приміщені, він не є безпосереднім родичем ОСОБА_8, відсутня її згода на вселення в комунальну квартиру, та інші докази, які б підтверджували волевиявлення ОСОБА_8 на його вселення.

На підставі письмових пояснень мешканців по вул. Гулака-Артемовсткого, 23 та згідно рапорту дільничного інспектора Луцького міського відділу МВС України у Волинській області від 20.12.2014 року (а.с. 9) встановлено ту обставину, що ОСОБА_3 не проживав за вказаною адресою, а тим більше з ОСОБА_8.

Показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_4, допитаних судом першої інстанції по клопотанню відповідача, враховуючи їх суперечливість, не є достатніми та достовірними доказами на підтвердження обставин, що відповідач був членом сімї ОСОБА_8 та постійно проживав з нею у спірній квартирі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в судовому засіданні не встановлено, що ОСОБА_3 проживав у спірній квартирі з ОСОБА_8, вів з нею спільне господарство та ОСОБА_8 погоджувалась на вселення відповідача у квартиру.

Отже в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 не має будь-яких прав передбачених законодавством на користування квартирою №52, що знаходиться по вул. Гулака-Артемовсткого, 23, вселився після смерті ОСОБА_8 самовільно без згоди наймодавця, а тому вимоги міської ради, як власника житлового приміщення щодо усунення перешкод у користуванні житловим приміщення шляхом виселення ОСОБА_3 є правомірними.

Статтею 116 Житлового кодексу України передбачено, що особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про порушення судом першої інстанції норм процесуального права безпідставні, носять суб'єктивний характер, зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд розглядаючи справу оцінив докази у справі відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 грудня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: