АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

12 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Корчевного Г.В.

при секретарі: Калініній Я.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар ІринаМихайлівна, ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_1, посилаючись на те, що сума заборгованості є спірною, а дії нотаріуса суперечать нормам закону, звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, уточненим в подальшому, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») в якому просила визнати виконавчий напис № 2635 від 11 липня 2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині встановлених обставин справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій просила змінити мотивувальну та описову частини рішення.

Посилалася на неправильне встановлення судом обставин справи, зокрема судом не вірно встановлено, що 25 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ML- 006/1641/2007, за яким банк надав кредит у розмірі 190 000 швейцарських франків строком до 25 вересня 2027 року зі сплатою 36,8% річних за користування кредитними коштами. Дана обставина не відповідає дійсності та матеріалам справи оскільки за замістом договору першочергового внеску становить 36,8%, фіксований відсоток 4,49%, а сума першочергового внеску у відсотках, та фіксований відсоток це різні терміни договору.

Також, судом ухвалено рішення за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, оскільки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не довів наявність у нього права вимоги заборгованості за кредитним договором № ML-006/1641/2007, від 25 вересня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» та договором іпотеки №PLC-006/641/2007, від 25 вересня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк».

Вказувала, що судом не зазначено в мотивувальній частині, що на час виконання виконавчого напису в Васильківському міськрайонному суді Київської області існував спір щодо визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним за позовом ОСОБА_1 до ПАТ ОТП Банку.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що виконавчим написом та договором про відступлення права вимоги порушено право власності іншої особи, а саме ОСОБА_3, на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.05.2007 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні, апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав наведених в ній.

Відповідач та треті особи про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явилася, своїх представників не направили, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 25 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № МL-006/1641/2007, за яким банк надав останній кредит у розмірі 190000,00 швейцарських франків строком до 25 вересня 2027 року з сумою першочергового внеску 36,8 % вартості нерухомого майна у відповідності до договору купівлі-продажу, зі сплатою 4,49% річних + FIDR за користування кредитними коштами.

25 вересня 2007 року на забезпечення кредитного договору №МL-006/1641/2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір № PCL-006/1641/2007, за умовами якого позивачем було передано в іпотеку належні їй на праві власності житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,1285 га, що знаходяться за адресою: с. Мархалівка Васильківського району Київської області, вул. Дачна, 17

11 липня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, за яким запропоновано звернути стягнення на належні позивачу житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,1285 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, для задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» по кредитному договору № МL-006/1641/2007 за період з 29 вересня 2007 року по 30 травня 2014 року у розмірі 1684978,14 грн., в тому числі: залишок заборгованості за кредитом 1562169,39 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 122808,75 грн., а плату за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 1 700 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, встановивши, що безспірність заборгованості не була підтверджена належними документами, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, в провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ТОВ «ОТП Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ОТП Факторинг» про визнання договорів недійсними, що свідчить про існування спору між кредитором та боржниками щодо розміру заборгованості за кредитом.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 4 березня 2015 року у справі 6-27цс15 та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, свідчить про те, що заборгованість не була безспірною.

Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у достатності наданих йому відповідачем документів для вчинення напису та безспірності суми, що підлягала стягненню, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції невірно зазначено розмір відсотків за договором, разом з тим, таке порушення не призвело до неправильного вирішення справи судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги заборгованості за кредитним договором спростовуються матеріалами справи.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з'ясування судом першої інстанції обставини справи, щодо належності частини земельної ділянки на праві власності третій особі, не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційних скарг та залишення рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

За наведених обставин апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як таке, що є законним і обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/16261/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/645/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Пасинок В.С.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.