АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22-ц/790/408/16 Головуючий І інстанції -
Справа № 636/1355/15-ц ОСОБА_1
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач Костенко Т.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І., Гальянової І.Г.

за участі секретаря Рязанової С.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії ХОУ АТ «Ощадбанк» - ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 28 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних злочином,-

в с т а н о в и л а:

27.03.2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії ХОУ АТ «Ощадбанк» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просив стягнути солідарно з останніх суму у рахунок матеріальних збитків, заподіяних злочином в розмірі 12 957 гривень 25 копійок.

В обґрунтування позову посилається на те, що постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 08 листопада 2012 року кримінальна справа №2036/1-97/2011 за обвинуваченням ОСОБА_3, закрита у звязку зі спливом строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Відповідно до вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 23 січня 2008 року за обвинуваченням ОСОБА_4, встановлено, що 19 жовтня 2006 року до ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_3 з метою укладення кредитного договору з філією Чугуївського відділення №2834 ВАТ «Ощадбанк» на отримання споживчого кредиту нібито для придбання побутових товарів, а фактично в порушення умов кредитного договору, перевести в готівку і використати кредитні грошові кошти на інші цілі.

Згідно Положення про кредитування фізичних осіб, затвердженого постановою правління ВАТ «Ощадбанк» №110 2003 року, при укладені кредитного договору, особа надає документи, які посвідчують його особу, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, рахунок-фактуру на придбання товару, а також довідку про свої доходи за останні три місяці. ОСОБА_3, будучи безробітною особою, не мав можливості укласти кредитний договір на законних підставах, в зв'язку з чим звернувся до ОСОБА_4 і попросив її підробити довідку про доходи. Після цього, остання підробила довідку про доходи на ім'я ОСОБА_3.

19 жовтня 2006 року ОСОБА_3, достовірно знаючи про те, що довідка про доходи на його ім'я являється підробленою і відомості, які в ній містяться, не відповідають дійсності, звернувся до філії Чугуївського відділення № НОМЕР_1 «Ощадбанк», надавши підроблену довідку про доходи співробітнику кредитного відділу банку ОСОБА_7, яка без перевірки належним чином відомостей, які знаходяться в довідці про доходи, прийняла від нього кредитну заявку і винесла питання про надання споживчого кредиту на засідання кредитного комітету.

19 жовтня 2006 року між ОСОБА_3 та філією Чугуївського відділення № НОМЕР_1 «Ощадбанк» укладено договір № 367 і надано споживчий кредит на суму 10 000 грн. Вказана сума за розпорядженням бухгалтерії банка була перерахована на розрахунковий рахунок СПДФО ОСОБА_6, а в подальшому отримані в кредит грошові кошти ОСОБА_3 звернув на свою користь. Крім того, позивач посилається на те, що 15 травня 2013 року постановою Чугуївського міського суду Харківської області по справі № 2036/1-97/2011, провадження №1/636/125/13, кримінальну справу за ч.2 ст.190 КК України відносно ОСОБА_4 закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення особи до кримінальної відповідальності, при цьому суд зазначив ті ж самі фактичні обставини, які були наведені у вироку від 23 січня 2008 року.

Також 29 серпня 2013 року постановою Чугуївського міського суду Харківської області по справі №2036/1-97/2011, провадження №1/636/125/13, кримінальну справу за ч.2 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_6, закрито у зв'язку із спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності, при цьому судом встановлено, що в період жовтня-листопада 2006 року ОСОБА_6, будучи приватним підприємцем, уклав з Чугуївським відділенням № НОМЕР_2 «Державний ощадний банк України» договір на продаж товарів під споживчі кредити фізичних осіб. На підставі недостовірних рахунків-фактур на промислові . товари отримав в банку готівкові грошові кошти і надав їх цим особам. Частину суми кредиту ОСОБА_6 брав з вказаних осіб за нібито надані послуги.

Позивач у позові також зазначив, що 29 серпня 2013 року постановою Чугуївського міського суду Харківської області по справі №2036/1-97/2011, провадження №1/636/125/13 закрито кримінальну справу за ч.2 ст.190 КК України відносно ОСОБА_7 у зв'язку із спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності, при цьому судом встановлено, що в період жовтня-листопада 2006 року ОСОБА_7, будучи економістом по кредитуванню та членом кредитного комітету Чугуївського відділення №2838 ВАТ «Державний ощадний банк України», в порушення встановленого порядку без ідентифікації позичальників, за відсутності всіх необхідних документів, за підробленими довідками про доходи з місця роботи, надала ряду осіб споживчі кредити у відділенні «Ощадбанку». Частину суми кредиту ОСОБА_7 отримувала з вказаних осіб за нібито надані послуги. Таким чином, відповідачі у справі, діючи спільно, за раніше обговореним планом, шляхом обману та підробки документів вчинили дії, спрямовані на незаконне отримання ОСОБА_3 в Чугуївському відділені ВАТ «Ощадбанк» споживчого кредиту в розмірі 10 000 гривень, який в подальшому був переведений в готівку та розподілений між членами групи.

Станом на 17 лютого 2015 року, заборгованість за кредитним договором №367 від 19 жовтня 2006 року складає суму 12 957,25 грн., яку позивач пов'язує з матеріальними збитками, заподіяними злочином, і з підстав, передбачених ст.ст.61 ч.4, 1166 ч. І Цивільного кодексу України.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 28 жовтня 2015 року, в позові Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних злочином, відмовлено.

На зазначене судове рішення представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ХОУ АТ «Ощадбанк» - ОСОБА_2 С,В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, вважає рішення незаконним.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, та не сприяв повному, обєктивному і неупередженому розгляду справи.

Апелянт стверджує, що його позовні вимоги доведені належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи, та підтверджують факти вчинення відповідачами злочину. Тобто дії відповідачів містять всі необхідні складові-передумови, передбачені діючим законодавством, щодо відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином,. Також, суд першої інстанції, не звернув уваги на те, що присутній у судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов визнав, та зазначив, що він разом з іншими відповідачами розподілили суму кредиту, яка була незаконно отримана з АТ «Ощадбанк», отримавши «винагороду» за дії, які сприяли такому незаконному заволодінню коштами.

Враховуючи викладене вище, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, відповідно до укладеного між ОСОБА_3 та філією Чугуївського відділення №2834 ВАТ «Ощадбанк» кредитного договору №367 від 19 жовтня 2006 року, ОСОБА_3 надано споживчий кредит на суму 10 000 гривень з кінцевим терміном повернення 20 жовтня 2008 року. Станом на 17 лютого 2015 року за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість в розмірі 12 957 гривень 25 копійок.

Судом також встановлено, що постановами Чугуївського міського суду Харківської області закриті провадження у кримінальних справах у зв'язку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, а саме: 15 травня 2013 року у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України; 08 листопада 2012 року - за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст.190 та ч.3 ст.358 КК України; 29 серпня 2013 року - у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того факту, що саме спільними діями відповідачів скоєне правопорушення, яке мало б наслідком заподіяння позивачу збитків, що передбачено ст.1166 ЦК України.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За положеннями ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідальність, передбачена ч.І ст.1166 ЦК України, передбачає прямий зв'язок між виною особи та наслідками, які наступили у результаті неправомірних дій особи.

З розяснень, наданих в п.2 постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", вбачається, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, наявності шкоди, якщо дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

За правилами ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Між тим, судом не встановлено і позивачем не доведено якими спільними діями чи бездіяльністю відповідачів заподіяна майнова шкода позивачу.

Посилання позивача на судові рішення, якими закриті кримінальні провадження у відношенні відповідачів, в даному випадку не можуть бути прийняті в якості безспірного доказу спільних дій відповідачів, направлених на досягнення однієї мети, а також не підтверджують причинний звязок між винними діями та наслідками, що наступили для позивача.

На теперішні час кредитний договір, укладений між ОСОБА_3 та філією Чугуївського відділення №2834 ВАТ «Ощадбанк» за №367 від 19 жовтня 2006 року не скасований та не визнаний недійсним.

За його умовами ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 10 000 грн. і зобов'язався його погасити у встановлені договором строки.

Звертаючись з позовом, позивач, посилаючись на положення ст.1166 ЦК України, просив стягнути солідарно з відповідачів суму непогашеного ОСОБА_3 кредиту у розмірі 12957 гривень 25 копійок.

Однак, вказана заборгованість за кредитним договором не є матеріальними збитками у розумінні ст.1166 ЦК України, і не підлягає стягненню з відповідачів з наведених позивачем підстав.

З урахуванням фактичних обставин справи, судова колегія вважає, що висновки районного суду є законними, обґрунтованими, оскільки відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені представником Банку в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315, 319, 218 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії ХОУ АТ «Ощадбанк» - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Т.М. Костенко

Судді: А.І. Колтунова

ОСОБА_8