Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Мазур Л.М., Писаної Т.О.,Нагорняка В.А., Юровської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Одіс Пабліситі Груп», товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Лізинг», ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2013 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 липня 2015 року та за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

25 січня 2011 року публічне акціонерне товариство «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі - ПАТ «Креді Агріколь Банк»), звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Одіс Пабліситі Груп» (далі - ТОВ «Одіс Пабліситі Груп»), товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Лізинг» (далі - ТОВ «Капітал Лізинг»), ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 559 966,85 грн.

У процесі розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 956 381,45 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 19 грудня 2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк» та ТОВ «Одіс ПабліситіГруп» був укладений кредитний договір № 058/08, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику відзивну відновлювальну кредитну лінію у розмірі 700 тис. грн строком з 19 грудня 2008 року до 18 грудня 2011 року включно з відсотковою ставкою 27 % річних. 25 грудня 2008 року в рамках кредитної лінії ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» було надано кредит в розмірі 500 тис. грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 19 грудня 2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк» та ТОВ «Капітал Лізинг», ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було укладено три окремі договори поруки, відповідно до умов яких поручителі зобов'язались перед кредитором відповідати у повному обсязі за виконання позичальником ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» усіх зобов'язань, які виникли із кредитного договору від 19 грудня 2008 року № 058/08. Відповідальність поручителів і боржника є солідарною. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» належно їх не виконував, унаслідок чого станом на 24 вересня 2012 року наявна заборгованість в сумі 956 381,45 грн. У зв'язку з наведеним позивач просив стягнути солідарно з ТОВ «Одіс Пабліситі Груп», ТОВ «Капітал Лізинг», ОСОБА_8 та ОСОБА_9 указану суму заборгованості.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2013 року позов задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ТОВ «Одіс Пабліситі Груп», ТОВ «Капітал Лізинг», ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» 956 381,45 грн заборгованості за кредитним договором, 1 700 грн витрат з оплати судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2013 року стягнуто в солідарному порядку з ТОВ «Одіс Пабліситі Груп», ТОВ «Капітал Лізинг», ОСОБА_9, ОСОБА_8 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» судовий збір у розмірі 1 519 грн.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 липня 2015 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості за кредитним договором від 19 грудня 2008 року № 058/08 в розмірі 956 381,45 грн, 1 700 грн витрат з оплати судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат відмовлено.

У решті рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_9, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення в частині стягнення заборгованості з ТОВ «Одіс Пабліситі Груп», ТОВ «Капітал Лізинг», ОСОБА_9 скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

ПАТ «Креді АгрікольБанк» у касаційній скарзі просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Касаційні скарги ОСОБА_9 та ПАТ «Креді Агріколь Банк» підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ПАТ «Креді Агріколь Банк», виходив із того, що позичальник ТОВ «Одіс Пабліситі Груп», не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором від 19 грудня 2008 року № 058/08 зобов'язання, належним чином їх не виконував, унаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з нього в солідарному порядку з відповідачами: ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ТОВ «Капітал Лізинг», як поручителями відповідно до договорів поруки від 19 грудня 2008 року.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення місцевого суду за апеляційною скаргою ТОВ «Капітал Лізинг», цю апеляційну скаргу відхилив та залишив рішення місцевого суду без змін погодившись із висновком суду щодо доведеності вимог про стягнення боргу з відповідачів у солідарному порядку.

В подальшому за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_8 та ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» апеляційний суд рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_8 скасував та відмовив у позові в цій частині, зазначивши, що з позовом до ТОВ «Одіс ПабліситіГруп», ТОВ «Капітал Лізинг», ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач звернувся 25 січня 2011 року, тобто з пропуском шестимісячного терміну на пред'явлення вимоги до поручителя ОСОБА_8

Відповідно до ч. 1 ст. 318 ЦПК України, якщо апеляційні скарги на рішення або ухвалу суду першої інстанції були подані в установлені цим Кодексом строки, але надійшли до суду після закінчення апеляційного розгляду справи або коли строки на подання апеляційної скарги у зв'язку з пропущенням їх з поважних причин були поновлені або продовжені і особа, яка подала апеляційну скаргу, не була присутня під час розгляду справи, апеляційний суд розглядає цю скаргу за правилами цієї глави.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що залежно від обґрунтованості скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу відповідно до статті 307 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано рішення або ухвалу апеляційного суду.

Апеляційним судом в порушення вказаної норми процесуального права в оскаржуваному рішенні від 22 липня 2015 року не було вирішено питання щодо наслідків попереднього апеляційного розгляду, під час якого рішення місцевого суду було переглянуто у повному обсязі та залишено без змін, зокрема і в частини задоволення вимог позову до ОСОБА_8 Ухвала апеляційного суду в цій справі від 08 квітня 2013 року не скасована і є чинною.

Крім того, не можна погодитися з висновком апеляційного суду, викладеним у оскаржуваному рішенні, також з наступних підстав.

Установлено, що 19 грудня 2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді АгрікольБанк», та ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» укладено кредитний договір № 058/08, відповідно до умов якого ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» відкрито відзивну відновлювальну кредитну лінію у розмірі 700 тис. грн строком з 19 грудня 2008 року до 18 грудня 2011 року включно з відсотковою ставкою 27 % річних.

25 грудня 2008 року ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» в рамках кредитної лінії надано кредит в сумі 500 тис. грн шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, що підтверджується копією платіжного доручення від 25 грудня 2008 року № 23.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 19 грудня 2008 року між банком та ТОВ «Капітал Лізинг», ОСОБА_8, ОСОБА_9 укладено три окремі договори поруки з однаковим номером № 058/08, відповідно до умов яких поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідати у повному обсязі за виконання ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» усіх зобов'язань, які виникли з кредитного договору від 19 грудня 2008 року № 058/08. Відповідальність поручителів і боржника є солідарною.

26 лютого 2010 року між банком та ТОВ «Одіс ПабліситіГруп» укладено додатковий договір до кредитного договору від 19 грудня 2008 року № 058/08, згідно з умовами якого кредитна лінія, надана ТОВ «Одіс ПабліситіГруп» відповідно до умов кредитного договору, є невідновлювальною, максимальний ліміт до кредитної лінії за кредитним договором був зменшений та встановлений на рівні досягнутого розміру заборгованості за кредитною лінією, який станом на дату укладення додаткового договору становить 500 тис. грн, відсоткова ставка за кредитним договором встановлена в розмірі 27 % річних, а строк функціонування кредитної лінії продовжений до 25 лютого 2013 року.

Згідно з графіком погашення заборгованості за кредитним договором ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» зобов'язувалось повертати кредит щомісяця до 26 числа місяця, наступного за розрахунковим, та щомісяця, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, погашати відсотки за користування кредитом, а у випадку несвоєчасного здійснення платежів - сплачувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Судом також установлено, що незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» належним чином їх не виконувало, внаслідок чого станом на 24 вересня 2012 року за ним наявна заборгованість у розмірі 956 381,45 грн, а саме: 496 тис. грн - прострочена заборгованість за кредитом, 8 781,64 грн - заборгованість за нарахованими відсотками за кредитом з 01 до 24 вересня 2012 року, 51 920,56 грн - поточна заборгованість зі сплати простроченої процентної винагороди, яка при укладенні додаткового договору від 26 лютого 2010 року перенесена на кінець строку погашення кредиту (дії договору), 316 300,04 грн - прострочена заборгованість зі сплати процентної винагороди, 83 379,22 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту (47 241,13 грн) та процентів (35 958,09 грн) з 24 жовтня 2011 року до 24 вересня 2012 року. Наведене підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором від 19 грудня 2008 року № 058/08.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

На а. с. 106-108, т. 1 наявні повідомлення від 26 травня 2010 рокупро погашення заборгованості за кредитним договором в п'ятиденний строк з моменту отримання повідомлення, адресовані поручителям: ТОВ «Капітал Лізинг», ОСОБА_8, ОСОБА_9

ТОВ «Капітал Лізинг» отримало повідомлення 31 травня 2010 року (а. с. 109, т. 1); ОСОБА_9 отримав повідомлення 21 червня 2010 року (а. с. 111, т. 1); відомості про отримання повідомлення ОСОБА_8 відсутні (а. с. 110, т. 1).

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині позовних вимог банку про стягнення кредитної заборгованості до поручителя ОСОБА_8 та відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, апеляційний суд виходив з доведеності обставини щодо припинення поруки на підставі ч. 4 ст. 559ЦК України.

Проте з таким висновком погодитись повністю не можна, оскільки встановлені апеляційним судом обставини не підтверджені доказами.

Так, згідно з висловленою Верховним Судом України правовою позицією у постанові від 10 вересня 2014 року у справі № 6-28цс14, якою керувався суд апеляційної інстанції, у разі якщо кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, направивши боржнику вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та інших платежів, при цьому договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, для пред'явлення вимоги поручителю обчислюється від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника.

Однак у цій справі апеляційний суд дійшов висновку про припинення поруки ОСОБА_8 на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України з урахуванням направленої поручителю вимоги від 26 травня 2010 року (а. с. 124 Т 1), у якій кредитором було повідомлено про право банку вимагати дострокового повернення зобов'язань за кредитним договором в силу закону та положень п. 2.2.1 договору поруки, проте запропоновано було в п'ятиденний термін з моменту отримання повідомлення погасити добровільно заборгованість за кредитом у повному обсязі без вказівки про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, який договором встановлений до 18 грудня 2011 року, а з урахуванням внесених змін до нього - до 25 лютого 2013 року.

Отже, висновок апеляційного суду про припинення поруки ОСОБА_8 на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, враховуючи, що кредитор з цим позовом звернувся у січні 2011 року, до закінчення дії кредитного договору, та за відсутності доказів зміни кредитором строку виконання основного зобов'язання шляхом направлення вимоги боржнику та/чи поручителюпро повне дострокове погашення заборгованості, не можна визнати обґрунтованим та таким, що ґрунтується на вимогах закону.

Не можна також погодитися і з висновками судів про солідарне стягнення заборгованості із поручителів, оскільки виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено трьома окремим договорами поруки. Якщо зобов'язання забезпечується кількома поручителями, які надали поруку за різними договорами поруки, останні не несуть солідарної відповідальності перед кредитором. У такому випадку кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору. Відповідна правова позиція Верховного Суду України викладена у справі № 6-35цс15. Крім того, при вирішенні питання про розподіл судових витрат судом не зазначено про пропорційне стягнення відповідних сум.

За таких обставин рішення апеляційного суду в частині вирішення спору про стягнення заборгованості із поручителів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слід скасувати з направленням справи на новий апеляційний розгляд відповідно до ст. 337 ЦПК України.

Не можна також погодитися з висновком апеляційного суду в частині вирішення спору щодо відповідачів ТОВ «Одіс Пабліситі Груп», ТОВ «Капітал Лізинг» враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 01 липня 2015 року № 6-467цс15, в якій зазначено наступне.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що апеляційний суд допустив порушення вказаних норм процесуального права, що унеможливлює встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не виконав своїх обов'язків, визначених законом.

Оскільки допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього ж суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_9 та публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана
Г.В. Юровська