Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 428/74/73/16
Провадження № 22ц/782/601/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі

головуючого Луганської В.М.

суддів: Гаврилюка В.К., Фарятьєва С.О.

за участю секретаря:ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 липня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про зобовязання Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку про зобовязання провести перерахунок пенсії на підставі закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

встановила:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про зобовязання Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області провести перерахунок пенсії на підставі закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 липня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в особі посадової особи ОСОБА_4 про видачу судового наказу та зобовязання вчинити певні дії та розяснено позивачу, що розгляд поданого ним позову належить до юрисдикції адміністративного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати, як постановлену з порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на доводи апеляційної скарги.

Представник Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в судове засідання не зявився про причини неявки суд не повідомив, про місце та час судового засідання повідомлений у визначеному законом порядку.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, які зявилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження суддя суду першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом, для вирішення публічно-правого спору, до суб'єкту владних повноважень УПФ України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку цивільного судочинства, а дана справа підсудна адміністративному суду.

Колегія суддів судової палати вважає, що такий висновок суду правильний і відповідає вимогам закону.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За змістом статті 15 ЦПК України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3, 15 ЦПК України).

За таких підстав в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

За своєю сутністю судовий наказ є актом реалізації судової влади, яким вирішується цивільна справа по суті заявлених вимог.

Як і в наказному, так і в позовному провадженні реалізуються завдання цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою про видачу судового наказу про зобовязання Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку про зобовязання провести перерахунок пенсії на підставі закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі довідки СПО «Азот» від 30.12.2010 року. Тобто з вимогами, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Так, відповідно до частини першої ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За правилами частини першої ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно із п. 1 частини другої ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Термін "суб'єкт владних повноважень" відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 КАС України означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

На підставі вище викладеного, колегія суддів судової палати вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у відкриті провадження за заявою ОСОБА_3 правильний, оскільки заявлені вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суду першої інстанції необхідно було відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу в порядку ст. 100 ЦПК України , а не на підставі ст.15 ЦПК не заслуговують уваги з наступних підстав. Статтею 96 ЦПК України передбачено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ.

Відповідно до ч.3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі якщо:

1) заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу;

2) з заяви і поданих документів вбачається спір про право;

3) наявні обставини, зазначені у пунктах 2-5 частини другої статті 122 цього Кодексу.

Відповідно до розяснень, які містяться у п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року у порядку цивільного судочинства не можуть розглядатися заяви про видачу судового наказу щодо вимог, які підлягають розгляду в порядку господарського чи адміністративного судочинства. У разі заявлення такої вимоги суд відмовляє у прийнятті заяви на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування по доводам апеляційної скарги не має.

З огляду на викладене вище, та керуючись ст.ст.303, 304, 307,312,319 ЦПК України судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: