У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, визнано мирову угоду, укладену між сторонами, відповідно до якої визнано право особистої приватної власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 та провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, порушення своїх прав прийняттям оскаржуваної ухвали обґрунтовував тим, що 22 серпня 2014 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір позики, відповідно до якого він позичив останньому 34000 доларів США, які відповідач зобов'язався повернути до 1 вересня 2014 року. 2 жовтня 2012 року було позичено ще додатково 328000 грн. Сихівським Відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції здійснюються виконавчі провадження з примусового виконання рішень Сихівського районного суду м. Львова від 23 березня 2015 року та від 7 квітня 2015 року у справах за позовами ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення коштів. Зазначав, що саме з метою унеможливлення виконання згаданих вище рішень судів, ОСОБА_5 було ініційовано надуманий спір між ним та його дружиною щодо передачі належної відповідачеві частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу, постановлену судом апеляційної інстанції, і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 5 ст. 175 ЦПК України закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції правильно виходив із встановлених у справі обставин, які свідчать про обізнаність ОСОБА_5, станом на 27 травня 2015 року, про існування у нього невиконаних боргових зобов'язань перед ОСОБА_6 на суму 462525 грн 96 коп., укладення ним мирової угоди від 19 червня 2015 року, згідно умов якої ОСОБА_5 відмовився від майнових прав на належну йому частку у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 та у праві спільної сумісної власності на меблі і побутову техніку, які знаходяться у цій квартирі, фактично позбавило ОСОБА_6 реальної можливості отримати від ОСОБА_5 погашення боргу в розмірі 462525 грн 96 коп.

Встановивши ці обставини у справі, апеляційний суд обґрунтовано на підставі ч. 5 ст. 175 ЦПК України, п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України скасував ухвалу суду першої інстанції про визнання мирової угоди укладеної між ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та закриття провадження у справі.

Такий висновок суду відповідає встановленим у справі обставинам та вимогам закону.

Разом із цим наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначеного висновку суду не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

А.В. Маляренко
І.К. Парінова