Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5116/15-ц
Провадження №: 2/332/107/16
19 січня 2016 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючий суддя Шалпегіна О.Л.
при секретареві Чухрай М.М.
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
07.12.2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.
В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона та відповідач з 17.08.1996 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також від вказаного шлюбу вони мають повнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки та сина не надає. Його стан здоров'я є задовільним, він працює, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання і розвиток неповнолітньої дитини. Рішенням суду від 21.12.2015 р. на утримання повнолітнього сина з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини доходу ОСОБА_2
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Посилаючись на наведені у позові обставини та ст. 184 СК України, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач ОСОБА_2 повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, до судового засідання не з'явився, не повідомивши причини неявки. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами ч. 1 ст. 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення.
Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
Під час розгляду справи встановлено, що сторони з 17.08.1996 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 804 відділу реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя (а.с. 5).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Запоріжжя сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 93 (а.с. 6).
Також сторони мають повнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Під час розгляду справи встановлено, що відповідач ухиляється від батьківських обов'язків щодо утримання неповнолітньої дитини.
Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України).
Передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_2 від обов'язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо порядку та способу утримання доньки не досягнуто.
Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 добровільно не виконує передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з утримання неповнолітньої дитини, чим порушує її право на достатній рівень життя.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного.
Згідно з роз'ясненнями, що містяться у абз. 3 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Під час розгляду справи встановлено, що заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2015 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 07.12.2015 року та до закінчення сином навчання. Вказане рішення набрало законної сили 05.01.2016 року (а.с. 21-22).
Відповідач офіційно працевлаштований, має аліментні зобов'язання з утримання повнолітнього сина на період навчання останнього у розмірі 1/4 частини доходу. Стан здоров'я ОСОБА_2 та здоров'я неповнолітньої дитини є задовільним. Враховуючи викладене, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача у частці від доходу батька у розмірі однієї шостої частини, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На підставі наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Вимогами ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до штампу Заводського районного суду м. Запоріжжя, позивач пред'явила позов до суду 07.12.2015 р., тому аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача, починаючи з вказаної дати.
Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 88 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 311,81 грн. - пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Запоріжжя аліменти у розмірі однієї шостої частини його заробітку (доходу), але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь її матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, щомісяця, починаючи з 07.12.2015 року, до досягнення дитиною повноліття.
У задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 311,81 грн.
Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини за один місяць підлягає негайному виконанню.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 19.01.2016 р. Повний текст рішення виготовлено 21.01.2016 р.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Шалпегіна