Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гаврилової О.В.,

при секретарі - Неділько Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Реєстраційна служба головного управління юстиції у м. Києві, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача Київської міської ради, вимоги якого мотивовані тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька позивача - ОСОБА_4, відкрилась спадщина, до якої увійшло ? частки квартири АДРЕСА_1, ? частка якої належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.07.1998р., а ? - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. 20.06.2013 року ОСОБА_4 склав заповіт, за яким заповів все своє майно позивачеві. Інших спадкоємців у останнього немає. 17.07.2015р. позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку квартири, в решті було відмовлено в зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на ? частку квартири, одержавної спадкодавцем у спадщину. З наведених підстав позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала вимоги позову в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Також просила не стягувати з відповідача сплачений судовий збір.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмові пояснення по справі, в яких просила суд прийняти рішення на підставі поданих позивачем доказів згідно чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника відповідача (а.с.54-55).

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Карпова Н.М. в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи Реєстраційна служба головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, заяв чи клопотань суду не подав, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін та третіх осіб без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с.72).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина до складу якої увійшло 3/4 об'єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1. ? частина зазначеної квартири належала ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.07.1998 року (а.с.110), а 1/4 зазначеної квартири належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.112).

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

20.06.2013р. ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карповою Н.М., за яким заповів усе майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що він за Законом буде мати право - своїй доньці ОСОБА_1 (а.с.104).

Позивач ОСОБА_1 є донькою спадкодавця ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с.69), Довідкою ВРАГС Дніпровського РУЮ у м. Києві щодо зміни позивачем прізвища при реєстрації шлюбу (а.с.70).

16 березня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Карпової Н.М. із заявою про прийняття спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.66).

17.07.2015р. позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Карпової Н.М. із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо спадкового майна, що залишилося після померлої ОСОБА_4, яке складається з квартири АДРЕСА_1 (а.с.117).

На підставі заяви спадкоємця ОСОБА_1, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого спадкоємцем майна ОСОБА_4 є ОСОБА_1 Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з ? частки квартири АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, Партолю М.Д. 21.07.1998р. (а.с.160).

02.10.2015р. позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Карпової Н.М. із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо спадкового майна, що залишилося після померлої ОСОБА_4, яке складається з ? квартири АДРЕСА_1, що належала померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2003р. (а.с.165).

Як убачається з матеріалів спадкової справи №2/2015, заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, копія якої долучена до матеріалів справи, дані про інших осіб, які б у встановлені законом строки прийняли спадщину, відсутні.

Разом з тим, постановою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карпової Н.М. від 02.10.2015р. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 яка належала ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 з підстав відсутності державної реєстрації права власності на зазначену частку квартири за свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.168).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.

Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України.

За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Відсутність державної реєстрації майнових прав за спадкодавцем не позбавляє спадкоємців права на спадщину.

Як роз'яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 набув права власності на ? частки квартири АДРЕСА_1, при цьому ? частина зазначеної квартири належала ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.07.1998 року та право власності на цю частку спадкодавець зареєстрував у встановленому, на час виникнення права власності, порядку, а право власності на 1/4 зазначеної квартири (що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом) у встановленому законом порядку не зареєстрував.

В той же час обставин, які б вказували, що за життя спадкодавець ОСОБА_4 набув або володів нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, відсутність якої не може бути підставою позбавлення спадкоємця права на спадщину, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Реєстраційна служба головного управління юстиції у м. Києві, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Карпова Наталія Миколаївна, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на ? частку квартири АДРЕСА_1, підлягає задоволенню.

Враховуючи, що належним відповідачем у даній справі, яким є КМР - права позивача порушені, не визнані чи оспорені не були, позивач просить з відповідача судовий збір не стягувати, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при подачі позову розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 182, 328, 392, 1216-1218, 1233, 1268-1270, 1297 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, ст.1, 3, 4, 10, 11, 15, 16, 57-60, 179, 197, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Реєстраційна служба головного управління юстиції у м. Києві, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Карпова Наталія Миколаївна, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.12.2003 року Державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрованого за реєстровим №2н-3109.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі через Дніпровський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: