Категорія 48 Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Жданкіна В.В., Медяного В.М.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2015 року у цій справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаною позовною заявою, мотивуючи її тим, що вона із відповідачем перебувала у шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 8 жовтня 2013 року було розірвано. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. Позивачка зазначила, що на забезпечення потреб дітей вона витрачає багато коштів, зокрема, на їх лікування, розвиток, відпочинок, тощо. На неодноразові звернення позивачки до відповідача з проханням допомогти забезпечити дітям належний рівень життя, відповідач не відреагував та матеріальну допомогу не надає. У зв'язку з викладеним, посилаючись на положення ст. 185 СК України, якими передбачено обов'язок батька брати участь у додаткових витратах на дитину, викликаних розвитком її здібностей у певній сфері, позивачка просила стягнути із відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 245 308 грн. 22 коп.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2015 року вказаний позов задоволено частково, зокрема, вирішено стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 4 082 грн., вирішено питання щодо розподілу судових витрат та стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 40 грн. 82 коп.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивачка, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду змінити у частині визначення розміру судового збору, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 8 жовтня 2013 року (а.с. 7 т.1).

Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 16 квітня 1999 року та від 29 травня 2002 року (а.с. 6 т. 1). Згідно довідки № 170 від 3 березня 2015 року діти проживають разом із матір'ю ОСОБА_2 (а.с. 5 т. 1).

Відповідач у справі отримує пенсію, яка за 2014 рік склала 10 962 грн. (а.с. 199-200 т.1).

На ім'я відповідача відкрито рахунки, із виписок по яких вбачається рух коштів (а.с. 179 -195 т. 1).

Встановлено, що позивачкою було понесено витрати на лікування дітей у розмірі 8164 грн., що підтверджується: висновком обстеження головного мозку від 6 листопада 2015 року, проведеним ОСОБА_6, та платіжним документом про проплату проведення цього обстеження у розмірі 650 грн. (а.с. 217-218 т.1); квитанцією до прибуткового касового ордеру від 18 листопада 2014 року на суму 160 грн. та від 16 червня 2015 року на суму 200 грн. за проведення УЗД та надання консультації лікаря дочці ОСОБА_7 (а.с. 230); актом виконаних робіт від 26 серпня 2015 року на суму 2970 грн. 00 коп., рахунком від 26 серпня 2015 року на таку суму та квитанцією про сплату цих коштів (а.с. 219- 221); актом виконаних робіт від 29 серпня 2015 року на суму 774 грн., рахунок від 29 серпня 2015 року на таку суму та квитанцією про сплату цих коштів (а.с. 222- 224); актом виконаних робіт від 29 серпня 2015 року на суму 2475 грн., рахунок від 29 серпня 2015 року на таку суму та квитанцію про сплату цих коштів (а.с. 229, 232-233).

Із квитанцій № 60 від 25 вересня 2015 року на суму 660 грн. та № 39 від 28 вересня 2015 року на суму 275 грн. вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було сплачено батьківську плату за музичну школу в загальній сумі 935 грн., у судовому засіданні встановлено, що дані кошти було сплачено позивачкою.

Встановивши вказані обставини, які підтверджено належними та допустимими доказами, керуючись наведеною нормою права, суд дійшов до висновку, що позивач понесла фактичні додаткові витрати у сумі 8164 грн., з яких витрати на лікування дітей - 7 229 грн. та витрати на розвиток музичних здібностей дітей - 935 грн., а тому, з огляду на положення ст. ст. 141, 180 , 185 СК України, дійшов висновку про стягнення половини цих витрат із відповідача на користь позивачки.

У частині інших позовних вимог суд відмовив, оскільки вони не доведені належними та допустими доказами у відповідності вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2015 року у справі №127/25456/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, яке було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 6 квітня 2015 року, встановлено, що на час судового розгляду справи сторони разом із дітьми фактично проживали в одному будинку, вели господарство, спільно харчувалися і несли витрати на сім'ю (а.с. 7, 56-63). Враховуючи встановлені цим рішенням обставини, суд критично віднісся до наступних доказів, якими позивачка обґрунтовувала пред'явлені вимоги: рахунку від 23 червня 2013 року на суму 1785 грн., рахунку від 11 червня 2013 року на суму 2600 грн., рахунку від 14 грудня 2013 року на суму 10 008 грн., рахунку від 16 жовтня 2014 року на суму 32 657 грн., акту виконаних робіт від 16 жовтня 2014 року на цю суму (а.с. 20-23, 225-226), оскільки у період датування цих документів сторони, як встановлено рішенням суду, вели спільний побут, тому немає підстав стверджувати, що такі витрати були здійсненні лише позивачкою.

Вимоги щодо стягнення коштів за оплату послуг лікаря-стоматолога у розмірі 14 154 грн., підтверджених актом виконаних робіт від 7 липня 2015 року (а.с. 227 т. 1), не задоволено, оскільки даний акт у розумінні положень ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», не є розрахунковим документом, тому не може бути взятий до уваги.

Копії чеків про придбання медичних препаратів, якими позивачка обґрунтовувала свої вимоги, суд до уваги не взяв, оскільки позивачка на надала суду докази у підтвердження того, що такі ліки були необхідні для лікування саме дітей.

Всі інші платіжні документи, надані позивачкою до суду в обґрунтування своїх вимог, суд до уваги не взяв, оскільки придбання одягу, взуття, продуктів харчування, засобів гігієни, канцелярських товарів, проведення дозвілля та відпочинку дітей (а.с. 8-18, 34-40, 78, 153-155, 164-175 т. 1) не є додатковими витратами у розуміння положень ст. 185 СК України. Також позивачкою не доведено і тієї обставини, що витрати на відпочинок дітей у Буковелі, Італії, витрати на потреби школи, додаткові заняття із дітьми, тренування у спортивному клубі «Кінезіс», масаж, кошти на проїзні квитки, придбання телефону зумовлені особливими обставинами, зокрема розвитком певних здібностей дітей, хворобою тощо. Крім того, відомості, які зазначені на а.с. 154, 155, 164 т. 1 також не можна вважати належними та допустимими доказами, оскільки вони не підтверджені відповідними платіжними документами.

Покази дітей сторін, допитаних в якості свідків, суд не прийняв, оскільки є сумніви у їх достовірності, так як вони є зацікавленими у результаті розгляду даної справи і їх покази не підтверджують обставин, на які посилаються сторони у справі.

Колегія суддів погоджується із висновками, яких дійшов суд першої інстанції по суті розгляду справи, та відхиляє доводи апеляційної скарги, які зводяться до посилань на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Пленум ВСУ у п.19 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року N 12 роз'яснив, що порушення або неправильне застосування матеріального чи процесуального права має місце у разі застосування закону, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню, унаслідок неправильної юридичної кваліфікації правовідносин або неправильного витлумаченого закону, який хоч і підлягав застосуванню, проте його зміст і сутність сприйнято неправильно через розширене чи обмежене тлумачення. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення, якщо таке порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіривши рішення щодо його законності та обґрунтованості по суті розгляду позовних вимог, таких порушень встановлено не було. Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом, але висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку щодо незаконності чи необґрунтованості оскаржуваного рішення.

Разом із тим, ухвалюючи оскаржуване рішення суд допустив неправильне застосування норм процесуально права, зокрема ч. 1 ст. 88 ЦПК України, та Закону України «Про судовий збір», стягнувши з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 40 грн. 82 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Згідно положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» мінімальний розмір судового збору за звернення до суду з позовною заявою майнового характеру становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення складало 243 грн. 60 коп.

Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 309 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення змінити в частині визначення розміру судового збору, збільшивши його з 40 грн. 82 коп. до 243 грн. 60 коп. В іншій частині вказане рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2015 року змінити в частині визначення розміру судового збору, збільшивши його з 40 грн. 82 коп. до 243 грн. (двісті сорок три гривні) 60 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : В.В. Жданкін

В.М. Медяний