Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/5885/14 Головуючий у 1 інстанції: Федоренко О.І.
Провадження № 22-ц/778/439/16 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2015 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, який протягом розгляду справи уточнила.

Просила поділити спільне майно подружжя, виділити ОСОБА_3 автомобіль Шевроле Лачетті, реєстраційний номер НОМЕР_1, стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля в сумі 40 000 грн., компенсацію вартості 1/2 частки депозитних вкладів, судові витрати.

В листопаді 2015 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подала заяву про забезпечення позову, в якому просила накласти арешт не все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3: однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, та на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2

Вимоги обґрунтовувала вчиненням відповідачем дій, спрямованих на відчуження майна, яке є спільною сумісною власністю. В листопаді 2014 року ОСОБА_3 продав автомобіль, придбаний сторонами під час перебування у шлюбі, на власник розсуд розпорядився грошовими коштами, розташованими на депозитних рахунках, щодо яких заявлено спір.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2015 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_3

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи заяву щодо забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача є обґрунтованою та невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З позовної заяви вбачається, що спір між сторонами виник відносно поділу майна та стягнення компенсації за 1/2 частину автомобіля Шевроле Лачетті, реєстраційний номер НОМЕР_1, в сумі 40 000 грн. та 1/2 частину депозитних вкладів на суму15 438 доларів США, що складає еквівалент 356 524,47 грн. (а.с.135-136).

Звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_1, позивач зазначала що зазначене нерухоме майно належить відповідачу на праві власності.

Суд забезпечив позов шляхом накладення арешту на 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_1. Проте повністю із зазначеним висновком суду не можна погодитись із наступних підстав.

Згідно з п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В силу ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи зі змісту ст.ст. 151-154 ЦПК України забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно з п. 5 ст. 153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Оскаржувана ухвала про вжиття заходів забезпечення позову не відповідає вимогам зазначених норм процесуального права.

При розгляді даної заяви суд зобов'язаний був перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, заявленим позовним вимогам, з'ясувати належність обставин, наведених в заяві для застосування заходів забезпечення позову та яким чином невжиття цих заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 45031714 від 03.10.2015 року власником 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 03.10.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстраційним № 2333 (а.с.163-164).

Власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.10.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9, р. № 691, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 46682867 від 30.10.2015р. (а.с.166-167).

Таким чином, на час постановлення ухвали суду нерухоме майно, на яке судом було накладено арешт з метою забезпечення позову, відповідачу не належало.

Суд не звернув уваги, що відповідач має депозитні вклади на рахунках банку на суму 15 438 доларів США та не з'ясував можливість забезпечення позову за рахунок зазначених коштів.

Враховуючи те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 151, 152 ЦПК України не з'ясував суттєві обставини, які пов'язані із застосуванням заходів забезпечення позову, зазначені в заяві обставини не перевірив, оцінку їм не надав, та не мотивував свій висновок, колегія суддів вважає, що висновки суду зроблені з порушенням встановленого порядку для вирішення питання щодо забезпечення позову, тому ухвала суду відповідно до п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303 , 307 , 312 , 317 ЦПК України , колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2015 року про забезпечення позову у цій справі скасувати та питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: