Категорія: 27 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Грушицького А.І., Свистун О.В.,

з участю:

секретаря - Лимаря Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2012 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося в суд з даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що після укладення кредитного договору між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, банк надав позичальнику кредит в сумі 605290 грн., зі сплатою 13,4% річних, з кінцевим терміном повернення 03.10.2014 року.

В позові зазначено, що 11.02.2009 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до Кредитного договору, згідно з якою змінено розмір ануїтетного платежу, розмір якого складає 12700 грн., та договори поруки №0/1, №0/1 від 21.11.2007 року між банком і ОСОБА_2, та ОСОБА_3 відповідно.

Оскільки позичальник неналежним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасної сплати суми кредиту та відсотків за користування грошовими коштами, позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів в користь ПАТ «УкрСиббанк» 581634,17 грн. кредитної заборгованості та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2014 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь банку 581634,17 грн. кредитної заборгованості. Стягнуто з відповідачів, з кожного зокрема по 1609,50 грн. судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та просить його скасувати з ухваленням нового - про відмову в задоволенні вимог позивача.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні судового рішення суд зобов'язаний вирішити питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувались як вимоги, так і заперечення; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинно бути зазначено встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Задовольняючи позов ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_1 на умовах, встановлених кредитним договором, своєчасно не виплачувала суму боргу за кредитом та за відсотками, тим самим не виконувала належним чином покладені на неї за кредитним договором зобов'язання. Виконання зобов'язань забезпечено договорами поруки, укладеними із відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, тому суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 581634,17 грн. слід стягнути на користь позивача з відповідачів солідарно як боржника та її поручителів.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.11.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 605290 грн., зі сплатою 13,4% річних, з кінцевим терміном повернення 03.10.2014 року (а.с.12-17).

21.11.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1, відповідно до умов якої були доповнені п.3.5.5, п.5.2 та п.7.5 щодо розміру процентної ставки (а.с.18).

Також 11.02.2009 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до Кредитного договору, згідно якої змінено розмір ануїтетного платежу, а саме у період з 21.03.2010 року до кінця терміну дії договору розмір ануїтетного платежу складає 12700 грн. (а.с.19).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно з п.1.2.2. кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 03 жовтня 2014 року (а.с. 10).

Відповідно до п. 5.5 кредитного договору сторони погодили, що у випадку несплати позичальником чергового ануїтентного платежу більш ніж на один місяць, та/або порушення інших умов кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 12 договору (а.с. 14).

Пунктом 8.1. кредитного договору встановлено, що за порушення термінів погашення будь-яких своїх зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів та комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу. (а.с. 14)

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як визначено ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором банком було укладено договір поруки № 0/1 з ОСОБА_2 та договір поруки № 0/2 від 21.11.2007 року з ОСОБА_3 За даними договорами (п. п. 1.3, 1.4) відповідальність поручителів та позичальника є солідарною у тому ж обсязі, що ї позичальника.

Оскільки за кредитним договором утворилася заборгованість внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про необхідність захисту права позивача шляхом солідарного стягнення із відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про непогодження із розрахунком заборгованості за кредитним договором є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Крім того, в матеріалах справи доказів на спростування даної суми заборгованості відповідачем не надано, таким чином вона підлягає солідарному стягненню із відповідачів.

Вичерпна оцінка зазначеним доводам дана судом першої інстанції, з якими погоджується колегія суддів.

За таких обставин рішення суду першої інстанції, є законним і не підлягає скасуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача боргу і не надають підстав для скасування судового рішення, яке постановлене в цій частині з дотриманням вимог закону.

Проте заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо невірного обрахунку судом розміру судового збору.

Колегія суддів не може погодитись із висновком суду про стягнення судового збору з відповідачів у розмірі по 1609,50 грн. з кожного.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви до суду згідно із Законом України «Про судовий збір» було передбачено сплату судового збору в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, ціна позову - 581634,17 грн., а 1 відсоток від ціни позову становить 5816,34 грн., а отже при подачі позовної заяви підлягав сплаті судовий збір в розмірі не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що становило згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2012 рік» 3219 грн., виходячи з мінімальної заробітної плати в розмірі 1073 грн. Враховуючи ставку судового збору за подання відповідної позовної заяви, позивачем було сплачено максимальну ставку судового збору в сумі 3219 грн.(згідно редакції Закону, яка діяла на момент подачі позовної заяви), а оскільки 1 відсоток значно більший за максимальну ставку судового збору, тому з відповідачів слід було стягнути при ухваленні рішення по 1073 грн. судового збору з кожного. Так як судовим рішенням було стягнуто судовий збір в перевищеному розмірі, тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» сплаченого судового збору, шляхом зменшення її з 1609,50 до 1073,00 грн. з кожного.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін, як законне та обгрунтоване, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на вимоги ст. 309 ЦПК України колегія суддів пришла до висновку про необхідність зміни рішення в частині розподілу судових витрат, стягнувши із відповідачів на користь позивача ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір із кожного в розмірі 1073,00 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2014 року змінити в частині стягнення судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» понесені ним судові витрати зі сплати судового збору, в розмірі по 1073 (одній тисячі сімдесят три ) грн. 00 коп. з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді