Провадження № 2/752/778/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді Новак А.В.,

при секретарі Закаблуківській О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з вказаним позовом та мотивував його тим, що з 21 червня 2000 року по червень 2014 року вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_2

Під час перебування в шлюбі між ними було досягнуто домовленості, що саме вона, після виходу з декретної відпустки у серпні 2008 року несе витрати на утримання дітей та утримання сім'ї.

На той час відповідач працював слюсарем-сантехніком у ТОВ «Новобудова» і відповідно отримував заробітну плату.

Свою заробітну плату він не витрачав, а заощаджував на картці.

Позивач вказала, що відповідач починаючи з 01.08.2008 року по 01.10.2014 року не дбав про матеріальне становище сім'ї, приховував розмір отриманої заробітної плати, і витрачав її на власний розсуд, а тому вона просить суд розподілити в рівних частинах заробітну плату ОСОБА_2 за період з 01 серпня 2008 року по 01. Жовтня 2014 року.

В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позовної заяви та просила суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з посиланням на письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи.

Заслухавши сторони, представників, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи та пояснень осіб, які брали участь у справі встановлено, що позивач і відповідач перебували у фактичних шлюбних стосунках з 21 червня 2000 року по червень 2014 року.

Позивачем не заперечувалося та визналося, що в період часу з 01.09.2012 року по червень 2013 року вона та відповідач перебуваючи у шлюбі проживали на квартирі, яка орендувалася ними, при цьому витрати на оплату оренди такої у розмірі 4000 гривень, щомісячно ніс саме відповідач ОСОБА_2

Позивач, пред'являючи до суду позов не надав в ході судового розгляду жодних доказів, які б свідчили про те, що відповідач починаючи з 01.08.2008 року по 01.10.2014 року не дбав про матеріальне становище сім'ї, приховував розмір отриманої заробітної плати, і витрачав її на власний розсуд.

При цьому суд враховує правила ч. 1 ст. 63 СК України, відповідно до якої дружина та чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за їх взаємною згодою.

Суд, виходячи з доказів наданих сторонами спору, враховуючи їх пояснення в судовому засіданні вважає, що в ході судового розгляду знайшов відображення факт того, що сімейний бюджет сторін спору складала їх заробітна плата, а не заробітна плата когось конкретно з них.

Суд враховує, що особисто позивач і не заперечувала, щодо здійснення витрат ОСОБА_2 на оренду житла та витрати на правову допомогу пов'язану із спором, щодо службової квартири, у якій родина ОСОБА_2 проживала до вересня 2012 року.

В той же час, суд не може прийняти до уваги твердження позивача про те, що відповідач фактично витрачав на свій розсуд заробітну плату і на його картці скопилась велика сума коштів які необхідно розділити навпіл.

Поділ майна таким способом, при відсутності доказів на їх існування на думку суду є неприпустимим та таким, що не грунтується на вимогах закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову, в зв'язку з його необґрунтованістю.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК України,суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак