Справа № 743/1141/15-ц Провадження № 22-ц/795/222/2016 Головуючий у I інстанції Сташків В. Б. Доповідач - Висоцька Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Онищенко О.І., Позігуна М.І.,

при секретарі Козлачковій Ю.В.,

за участю: відповідача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, позивача ОСОБА_1, представника Реєстраційної служби Ріпкинського РУЮ Чернігівської області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Даницької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, ОСОБА_1, Реєстраційної служби Ріпкинського районного управління юстиції Чернігівської області про визнання недійсними та скасування рішень органу місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок у власність, визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності на земельні ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Ріпкинського районного суду від 02.12.2015 року, яким позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Даницької сільської ради Ріпкинського району, ОСОБА_1, Реєстраційної служби Ріпкинського районного управління юстиції Чернігівської області про визнання недійсними та скасування рішень органу місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок у власність, визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності на земельні ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задоволено частково, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводи скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

По справі не доведено і судом не встановлено факту порушення прав позивачів, крім того в справі відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт володіння, користування чи розпорядження земельними ділянками, вказаними в позові, позивачем ОСОБА_5

Вважає, що приватизація земельних ділянок відбулася з дотриманням норм діючого законодавства.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов частково, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що оскільки право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, Данич Мик.І. набув в порушення земельного законодавства України, на підставі нормативно-правових актів, прийнятих не у відповідності до норм діючого законодавства, що призвело до порушення прав позивачів, тому наявні підстави для задоволення позову в цій частині.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ріпкинського районного суду від 04.03.2009 року (справа № 2-66/2009) встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_5 Мих.І. та ОСОБА_5 після смерті батька ОСОБА_6, який помер 20.05.1995 року. За вказаним рішенням суду за ОСОБА_6 Мих.І. і ОСОБА_5 визнано право власності по 1/3 частині житлового будинку № 4 з надвірними спорудами, що розташовані в пров. Дружби с.Даничі Ріпкинського району Чернігівської області.

Рішенням Ріпкинського районного суду від 26.11.2009 року (справа № 2-1/2009), Даничу Мик.І. виділено 1/3 частину вказаного вище домоволодіння.

По справі встановлено, що сторони по справі, Данич Мих.І., ОСОБА_5 та Данич Мик.І. являються спадкоємцями після смерті ОСОБА_6, яка сталась 20.05.1995 р. та ОСОБА_7, яка сталась 21.01.2004 р., частка кожного становить 1/3 частини.

Рішенням виконкому від 20.03.1997 року № 17 № Про передачу земель у приватну власність» було вирішено передати безоплатно у приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку розміром 0,60 га, до складу якої входять спірні земельні ділянки площами 0,1093 га та 0,1113 га (а.с. 63).

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 3 ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст. 118 ЗК України.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року N 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року N 509-VI).

Таким чином, доводи апеляційної скарги в частині щодо відсутності доведення позивачами порушення їх прав, спростовується наявністю архівного витягу з протоколу № 3 засідання виконавчого комітету Даницької сільської Ради народних депутатів Ріпкинського району Чернігівської області з рішення № 17 від 20.03.1997 року «Про передачу земель у приватну власність», відповідно до якого ОСОБА_6 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку 0,60 га (а.с. 15).

Виходячи зі змісту книги 6 ЦК України спадкоємці до оформлення і відповідної реєстрації своїх прав власності на спадкове майно мають право володіння та право користування спадковим майном, тобто ті речові права, які підлягають захистові відповідно до положень гл. 29 ЦК України, в тому числі і шляхом визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним та його скасування.

Спростовуються вказані доводи також, і даними Акту обстеження земельної ділянки в с. Даничі, пров. Дружби, 4 № 103 від 29.06.2011 року з якого вбачається, що земельна ділянка домоволодіння становить 0,39 га, якою користуються власники будинку Данич Мих.І., Данич Мик.І. та ОСОБА_5 по 0,13 га кожен.

Судом враховано, що відповідно до даних довідки Даницької сільської ради Ріпкинського району від 06.08.2015 року рішення про передачу в користування Даничу Мик.І. земельних ділянок площами 0,1093 га та 0,1113 га сільською радою в період часу з 20.01.2004 року по 04.02.2015 року не приймалось.

За викладених обставин надання Даничу Мик.І. земельних ділянок площею 0,1093 га та 0,1113 га за спрощеною процедурою приватизації земельних ділянок Даницькою сільскою радою порушено п. «а» ч. 3 ст. 116,ч.ч. 1,2 ст. 118 ЗК України.

Тобто, передача зазначених земельних ділянок Даничу Мик.І. повинна була здійснюватись за повною процедурою, з відведенням із земель державної (комунальної) власності.

Посилання в апеляційній скарзі на дані погосподарських книг та довідки Даницької сільської ради, довідки Державної податкової інспекції у Ріпкинському районі, які судом першої інстанції не були враховані, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки зазначені письмові докази оцінені судом першої інстанції, як це регламентовано нормами ст. 212 ЦПК України.

Суд першої інстанції, послався також на наявність рішення Ріпкинського районного суду від 10.04.2013 року (справа № 2518/2-271/11) та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 19.06.2013 року (справа № 2518/2-271/11), за змістом яких було відмовлено в задоволенні частини позовних вимог Даничу Мик.І. про виділ земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, за наявності рішення виконавчого комітету Даницької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області № 17 від 20.03.1997 року «Про передачу земель у приватну власність», яким ОСОБА_6 було безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,60 га (а.с. 82-83,87-89), а за викладених обставин посилання в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції не врахував обставин, щодо постійного користування відповідачем земельними ділянками з 2004 року після смерті матері, не заслуговують на увагу суду.

Місцевий суд прийшов до вірного висновку про недійсність та скасування рішень відповідно до п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України, оскільки одним із способів захисту прав на земельні ділянки є визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, при цьому послався на норми ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 12, 116, 118, 120, 122, 126, 152 ЗК України, ст.ст. 18, 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: