АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №2-4713/09 Головуючий в І інстанції Колєсніченко Т.Є.
Провадження №22-ц/791/283/2016 Доповідач: Капітан І.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоКапітан І.А.,
суддів:Вербицької Л.І.,
Радченка С.В.,
секретарКутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 26 червня 2009 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання втратившим право на користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2009 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що з 1992 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_7. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2. Протягом шлюбу вони проживали у неприватизованій квартирі АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу у грудні 2005 року ОСОБА_7 виїхав із квартири до іншого місця проживання. Посилаючись на те, що з того часу відповідач не проживає в спірній квартирі, ОСОБА_6 просила суд визнати ОСОБА_7 таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 26 червня 2009 року позов ОСОБА_6 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, а також на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Письмових заперечень на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що апелянт не брала участі у справі, і відповідно при вирішенні апеляційної скарги, першочерговим є вирішення питання про те, чи порушені її цивільні права та інтереси вказаним рішенням суду першої інстанції, ураховуючи, що відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст.292 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково .

Таким чином, у випадку подачі апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, в першу чергу підлягає дослідженню та вирішенню питання про те, чи вирішив суд при винесенні рішення питання про права та обов'язки цієї особи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на те, що судовим рішенням порушено її права, як основного квартиронаймача, на управління та користування квартирою, а також на право розпорядження квартирою, проживання та реєстрації членів її сімьї.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності підстав, передбачених ст.71 ЖК України, для визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, як особа, яка не проживала в ньому більше 6 місяців.

Проте колегія суддів вважає, що такого висновку суд дійшов без повного з'ясування обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до положень п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення з ухваленням по справі нового рішення.

Судом встановлено, що з 1992 року по 11 жовтня 2005 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сім'я проживала в квартирі АДРЕСА_1. Вказана квартира неприватизована, тому відноситься до державного житлового фонду.

З довідки КП «Таврійський» від 29 жовтня 2015 року вбачається, що апелянт проживає у зазначеній квартирі, є відповідальним квартиронаймачем та має склад сім'ї із чотирьох осіб: онука - ОСОБА_11, ОСОБА_6 - колишня дружина сина та ОСОБА_13- без родинних зв'язків (а.с.34).

Відповідно до витягу з протоколу №2 засідання міської громадської комісії з житлових питань від 04 лютого 2004 року ОСОБА_5 визнано наймачем квартири АДРЕСА_1 після смерті наймача - ОСОБА_14 (а.с.32,33).

Особовий рахунок НОМЕР_1 КП «Таврійський» також свідчить про те, що наймачем квартири є ОСОБА_5, в квартирі мешкає чотири особи (а.с.35).

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною 2 статті 64 ЖК України передбачено, що до членів сім'ї наймача належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених правових норм член сім'ї наймача (колишній член) може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад шість місяців у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин, і саме ці факти повинні бути встановлені судом при вирішенні спору згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" судам роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

За змістом ч. 3 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Враховуючи, що ОСОБА_5 надала апеляційному суду беззаперечні докази того, що на теперішній час та на час ухвалення оскаржуваного рішення вона була основним наймачем квартири і зазначеним рішенням порушено її цивільні права, свободи чи інтереси щодо вільного користування та розпорядження квартирою, в тому числі право проживання членів її сім'ї, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції були відсутні передбачені вказаними нормами ЖК України підстави для визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Крім того, суд не взяв до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_5 без поважних причин був відсутній у спірному житловому приміщенні понад передбачені ч.1 ст.71 ЖК України шість місяців, або що він в односторонньому порядку добровільно відмовився від права користування ним, а також те, що він будь-яким чином обмежує права позивача та чинить їй перешкоди у користуванні квартирою. Як зазначено апелянтом її син ОСОБА_5 працює в Італії, систематично пересилає кошти на утримання дітей та квартири, всі його речі знаходяться в квартирі - в її кімнаті. Докази, які б спростовували дані обставини, матеріали справи не містять. Також в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_5 вибув на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення.

На підставі наведеного колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6

На підставі ст.ст.9, 71 ЖК України, керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 26 червня 2009 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання втратившим право на користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів.

Головуючий І.А.Капітан

Судді: Л.І.Вербицька

С.В.Радченко