Справа № 2/489/120/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 січня 2016 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи - приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія», приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22 квітня 2015 року в м.Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_4, який, керуючи транспортним засобом марки «FORD TRANSIT 2.5 DI», д/з НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «FORD FOCUS», д/з НОМЕР_2, і допустив зіткнення з автомобілем, який рухався попереду та зупинився, марки «ЗАЗ 1105 57», д/з НОМЕР_3. Після чого автомобіль марки «ЗАЗ 1105 57», д/з НОМЕР_3, продовжив самовільний рух та допустив зіткнення з автомобілем позивача, який саме зупинився.

Відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Внаслідок зіткнення належний йому автомобіль отримав механічні пошкодження. Так, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 22015 грн. 74 коп.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 22015 грн. 74 коп. у відшкодування майнової шкоди та 3200 грн. витрат на правову допомогу та судові витрати сплачені ним при подачі позову до суду.

Ухвалою суду від 30.09.2014 року в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі були залучені страхові компанії - приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія», приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО».

В судовому засіданні при розгляді справи представник позивача неодноразово письмово уточнювала та збільшувала вимоги позову. Посилаючись на те, що 26.10.2015 року ПрАТ «УТСК» виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 10000 грн., а також на те, що внаслідок ДТП автомобіль втратив товарну вартість, просила суд стягнути з відповідача на користь позивача 12015 грн. 74 коп. у відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля, суму втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 8895 грн. 85 коп., 2000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, 600 грн. витрат на автотоварознавче дослідження, 3200 грн. витрат на правову допомогу, сплачений судовий збір.

Представник відповідача проти позову ОСОБА_3 заперечував. Просив в позові відмовити.

Представники страхових компаній в судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи треті особи повідомлені судом належним чином. Надали до суду письмові пояснення на позов.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що 22 квітня 2015 року відбулася ДТП за участю відповідача ОСОБА_4, який керував автомобілем «FORD TRANSIT 2.5 DI», д/з НОМЕР_1, належного на праві власності ОСОБА_5, та позивача ОСОБА_3, який керував автомобілем «FORD FOCUS», д/з НОМЕР_2, належного йому на праві власності.

А саме, водій ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом марки «FORD TRANSIT 2.5 DI», д/з НОМЕР_1, в м.Миколаєві по пр.Жовтневому, в районі будинку № 124 порушив Правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ 1105 57», д/з НОМЕР_3, що зупинився попереду під керуванням водія ОСОБА_6 Після чого автомобіль марки «ЗАЗ 1105 57», д/з НОМЕР_3, продовжив самовільний рух та допустив зіткнення з автомобілем марки «FORD FOCUS», д/з НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 20 травня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

Як слідує з матеріалів справи, цивільна правова відповідальність відповідача була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія», за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.07.2014 року (поліс АІ/2992134), з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну в 50000 грн. з визначенням франшизи в 500 грн.

Згідно з письмовим договором про узгодження розміру страхового відшкодування від 21.10.2015 року приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_3 узгодили, що розмір страхового відшкодування страховика потерпілому за шкоду при ДТП становить 10000 грн. і є остаточним і подальшому перегляду сторонами не підлягає, як на користь потерпілої, так і іншої особи, яка має право на отримання відшкодування.

26.10.2015 року страхова компанія перерахувала позивачу 10000 грн. узгодженої сторонами суми страхового відшкодування.

За договором добровільного страхування наземного транспорту страхова компанія «Вусо» виплатила страхове відшкодування позивачеві в розмірі 7811 грн. 66 коп. на реквізити СТО ТОВ «Терра Моторс».

Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

На підставі ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції яка діяла на час ДТП (далі - Закон), обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Стаття 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Стаття 22 вказаного Закону №1961-IV регламентує, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З наявного у справі полісу вбачається, що ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну визначений сторонами у 50000 грн. та 500 грн. складає франшиза.

Згідно наданого позивачем до суду рахунку-фактури та акту виконаних робіт ТОВ «Терра Моторс» від 29.04.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля з ПДВ визначено в розмірі 22015 грн. 74 коп.

Між тим, страхова компанія відповідача та позивач письмово узгодили розмір страхового відшкодування внаслідок ДТП, що сталася 22.04.2015 року, у сумі 10000 грн.

З наданих до суду страховою компанією документів слідує, що таке узгодження було підписане без відома самого страхувальника, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність з лімітом відповідальності за майнову шкоду у розмірі 50000 грн.

Цією угодою позивач погодився з тим, що рішення по страховому відшкодуванню за шкоду при ДТП в розмірі згідно узгодження приймається сторонами як остаточне врегулування відшкодування страховиком потерпілому шкоди при ДТП.

Таким чином, суд вважає, що відсутні визначені законом підстави для стягнення з відповідача 12015 грн.74 коп. вартості відновлювального ремонту автомобіля.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив про стягнення на його користь з відповідача 8895 грн. 85 коп. за втрату товарного вигляду автомобіля.

Згідно наданого позивачем до суду звіту № 295-15 автотоварознавчого дослідження вартості матеріального збитку від 30.10.2015 року розмір втрати товарної вартості автомобіля «FORD FOCUS», д/з НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження в ДТП і наступного впливу наслідків ремонту складає 8895 грн. 85 коп.

А тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обов'язок по відшкодування такої шкоди слід покласти на відповідача.

Крім того, внаслідок ДТП позивач зазнав душевних страждань у зв'язку з пошкодженням його автомобіля.

Так, виходячи з положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України та враховуючи характер правопорушення, ступінь вини відповідача, глибину душевних страждань позивача на його користь підлягає стягненню грошова компенсація за завдану моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 600 грн. витрат, понесених ним за проведення товарознавчого дослідження щодо визначення розміру втрати товарної вартості автомобіля.

Щодо стягнення 3200 грн. витрат на правову допомогу, підстави для цього відсутні.

Так, в силу ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Зокрема, граничні розмірі компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах визначався Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Згідно зі ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Вона допускається до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Доказів того, що фізична особа-підприємець ОСОБА_7, з якою позивачем було укладено договір про надання консультаційно-правової допомоги, є фахівцем у галузі права та має право на надання правової допомоги суду не надано.

За такого не має підстав стягувати з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ст.88 ЦПК України між сторонами підлягають розподілу судові витрати.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 8895 грн. 85 коп. матеріальних збитків за втрату товарної вартості автомобіля, 1000 грн. 00 коп. моральної шкоди, 600 грн. 00 коп. витрат на автотоварознавче дослідження, 730 грн. 80 коп. судового збору.

В іншій частині в позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська