Справа № 303/1132/16-ц
ряд. стат. звіту - 58
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

25 лютого 2016 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Заболотний А.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації про стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації про стягнення грошових коштів. Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів ОСОБА_1 просить суд стягнути з Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації невиплачену соціальну допомогу, інфляційні збитки та три проценти річних від простроченої суми.

Згідно з ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналіз процесуальних норм законодавства України, за якими визначаються юрисдикційна належність та підсудність справ різній судовій спеціалізації, вказує на певні критерії розмежування спорів між ними. До яких, зокрема, входять такі, як: 1) субєктний склад сторін спору; 2) предмет спірних правовідносин; 3) характер спірних правовідносин.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, субєктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження. Цю норму слід розуміти в системному звязку із ч. 1 цієї статті, з якої випливає, що захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень можливий тільки у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. В п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема щодо спорів фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Додатково в п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України визначено предметну підсудність адміністративних справ, а саме, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У цьому позові позивач ставить питання з приводу стягнення з Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації, тобто субєкта владних повноважень, соціальних виплат, передбачених Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми». Тобто вимоги про стягнення вказаних сум (соціальних виплат) з відповідача не випливають з правовідносин із відшкодуванням за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної шкоди (ст. 1173 ЦК України), а є правовідносинами з приводу захисту прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у саме публічно-правових відносинах.

Аналогічно слід звернути на розяснення Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ в п. 31 Постанови № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» відповідно до яких відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» всі види державної допомоги сімям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника). Частиною 2 ст. 22 зазначеного Закону передбачено, що суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сімї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно з законом. Враховуючи наведене, спір виникає за зверненням субєкта владних повноважень (управління праці та соціального захисту населення) і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Із зазначеного слід зробити висновок, що спір, який виник у звязку з невиплатою державної допомоги субєкта владних повноважень (управління праці та соціального захисту населення) не відноситься до приватноправового спору, а виникає саме з публічно-правових відносин, оскільки такі виникають за участю субєкта владних повноважень, який реалізовує у спірних відносинах надані йому законодавством владні управлінські функції стосовно забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян.

При цьому суд вважає помилковим тлумачення п. 21 Постанови № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ». Як розяснено в п. 21 Постанови, що якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (субєкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору (наприклад, надання згоди іншому співвласнику житлового будинку на виконання переобладнання та перепланування), то залежно від змісту вимог і субєктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК. Ураховуючи положення ст. 1 ЦПК та ст. 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як субєктом публічного права та субєктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії субєкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

В той же час, предметом позову є саме невиплата соціальної допомоги позивачу на підставі Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», повноваження з призначення і здійснення виплати державної допомоги покладено на органи соціального захисту населення, які здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що оскільки позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації про стягнення грошових коштів не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то слід застосувати правила п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України та відмовити у відкритті провадження.

Керуючись ст.ст. 15, 122, 210, 383-386 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації про стягнення грошових коштів.

Надіслати позивачу копію ухвали разом із скаргою та всіма доданими до неї документами.

Розяснити, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з такою самою заявою в порядку цивільного судочинства та його право звернутись із заявою в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.М.Заболотний