Справа № 728/2584/15-ц Провадження № 22-ц/795/279/2016 Головуючий у I інстанції Лобода Н. В. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді : Губар В.С.,

суддів : Позігуна М.І., Онищенко О.І.,

при секретарі : Козлачковій Ю.В., Халимон Т.Ю.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника служби у справах дітей Бахмацької районної державної адміністрації ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, до ОСОБА_7 про визначення порядку користування квартирою,

треті особи - Служба у справах дітей Бахмацької районної державної адміністрації, ОСОБА_8,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги та виділити у користування їй та двом неповнолітнім дітям у квартирі АДРЕСА_1 кімнату під літерою 6 площею 11,6 кв.м., відповідачу кімнату під літерою 4 площею 11,3 кв.м., а всі інші приміщення, зокрема кімнату під літерою 2 площею 16 кв.м з балконом, кухню, коридор, вбиральню, ванну - залишити в загальному користуванні.

Оскаржуваним рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про визначення порядку користування квартирою відмовлено.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права. ОСОБА_1 зазначає, що в рішенні суд помилково зазначає, що позивач просить виділити в користування 26,7 кв.м. житлової площі, оскільки нею заявлялись вимоги про виділення їй в користування лише кімнати площею 11,6 кв.м.

В письмових запереченнях ОСОБА_7 просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін, оскільки запропонований позивачкою порядок користування квартирою порушуватиме її, ОСОБА_7, право власності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Перевіряючи згідно ст. 303 ЦПК України законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в сумі першої інстанції, встановлені наступні обставини справи.

Як встановлено апеляційним судом, квартира АДРЕСА_2 зареєстрована на праві спільної часткової власності у таких частках :

- 1/8 частина належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.02.2015 року, виданого Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою після смерті спадкодавця ОСОБА_9, чоловіка позивачки, померлого 06.04.2009 р.(а.с.7-8);

- 1/8 частина належить її доньці ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.02.2015 року, виданого Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою (а.с.9-10);

- 1/8 частина належить доньці позивачки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.02.2015 року, виданого Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою (а.с.11-12);

- 1/2 частина належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 05.12.2005 року (а.с.63);

- 1/8 частина належить матері померлого ОСОБА_9 - ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.02.2015 року, виданого Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою (а.с.64-65).

Отже, позивач ОСОБА_1 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власниками 3/8 частин квартири, відповідач ОСОБА_7 власником 5/8 частин квартири. Третя дитина позивачки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, права власності у спірній квартирі не має.

Згідно технічному паспорту спірна квартира № 54 на п»ятому поверсі п»ятиповерхового будинку по вул. Пушкіна, 5 в м. Бахмач має 61,5 кв.м загальної площі, з яких житлова - 38,9 кв.м, та складається з трьох кімнат - ізольованої кімнати площею 11,3 кв.м, прохідної кімнати площею 16,0 кв.м та ізольованої кімнати площею 11,6 кв.м, кухні, вбиральні, ванної кімнати, коридору, балкону (а.с.13-14).

Позивач ОСОБА_1 та двоє її неповнолітніх дітей мають право на користування тією частиною майна в натурі, яка відповідає їх частці у праві спільної часткової власності. Зокрема, у спірній квартирі позивачці та двом її дітям на 3/8 частин припадає 14,59 кв.м житлової площі, а відповідачці ОСОБА_7 на 5/8 частин 24,3 кв.м житлової площі у цій квартирі.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила виділити у користування їй та двом її неповнолітнім дітям - кімнату площею 11,6 кв.м., відповідачу кімнату площею 11,3 кв.м, а кімнату площею 16 кв. м. з балконом, кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор - залишити у спільному користуванні співвласників.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що запропонований позивачем варіант встановлення порядку користування квартирою не відповідає розміру часток, які має вона та неповнолітні діти у праві власності на спірну квартиру.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком, оскаржуваного рішення та вважає неправомірним встановлення запропонованого ОСОБА_1 порядку користування спірною квартирою, з огляду на наступне. Надання співвласнику у користування частини майна повинно ґрунтуватись на встановленні відповідності між розміром частки співвласника у праві власності та часткою майна, надання якого вимагає у користування такий співвласник і лише за домовленістю співвласників може бути допущено відступ від засад відповідності між розміром частки у праві та розміром частки у майні, а у даному випадку встановити порядок користування спірною квартирою із дотриманням прав кожного із співвласників на володіння, користування та розпорядження відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності неможливо.

Здійснення права спільної часткової власності врегульовано статтею 358 ЦК України.

Частиною 1 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою, у звязку з чим змістом вказаних правовідносин між співвласниками квартири є права кожного з них по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном й обовязок погоджувати свою поведінку щодо здійснення вказаних правомочностей з іншими співвласниками.

Положеннями ч. 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а у разі неможливості цього, відповідна особа має право вимагати від інших співвласників матеріальної компенсації.

Суд першої інстанції у відповідності до частини 3 ст. 358 ЦК України правильно визначив, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування лише тієї частини майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а у разі неможливості цього має право лише на матеріальну компенсацію.

Оскільки виділення у володіння і користування позивачеві та її дітям тієї частини квартири, яка відповідає 3/8 частинам у праві спільної часткової власності, є неможливим в силу відсутності технічної можливості, а виділення ОСОБА_7 в користування частини квартири житловою площею 11,3 кв.м, на чому наполягала позивач, суперечитиме ч. 3 ст. 358 ЦК України та ст.ст. 21,24,41 Конституції України, судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено в задоволенні заявлених позовних вимог. Питання компенсації позивачем не ставилось і не було предметом дослідження у суді першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції повно і об»єктивно встановив і дослідив обставини справи, правильно застосував до правовідносин між сторонами норми матеріального права. Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст. ст. 57-66 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять передбачених законом підстав для скасування правильного по суті судового рішення. З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: