СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2889/15-ц
Провадження № 2/306/135/16
Рядок статзвіту № 1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2016 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Жиганської Н.М.

при секретарі Дешко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Як на підставу заявлених позовних вимог, позивачка посилається на те, що у житловому будинку № 43 по вул. Білки, с. Неліпино, Свалявського району, Закарпатської області проживали її батьки: мати ОСОБА_3, яка померла 04.06.2015 року та батько ОСОБА_4, який помер 28.03.1974 року. Після смерті батьків відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, спадкоємцем якого за законом є позивачка, однак, при зверненні до державної нотаріальної контори для оформлення права власності на зазначений будинок в порядку спадкування, таке виявилось неможливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок та не було проведено первинну реєстрацію будинку. У звязку з цим, позивач просить суд визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в с. Неліпино, вул. Білки, 43, Свалявського району, Закарпатської області.

Позивачка в судове засідання не зявилися, подавши суду заяву (вх. № 10815 від 30.12.2015 року) про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився, подавши суду заяву (вх. № 10817 від 30.12.2015 року) про розгляд справи у відсутності представника сільської ради.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в ній даних чи доказів та доходить слідуючого висновку.

Відповідно до розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - при розгляді справ за позовами про спадкування, спадкові відносини в Україні регулюються нормами ЦК України 2003 року, Законами України Про нотаріат, Про міжнародне приватне право, іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог.

Так, судом встановлено, що згідно дозволу № 50 на будівництво житлового будинку на ділянці с.Неліпино, Свалявського району, Закарпатської області, наданого виконавчим комітетом Свалявської районної Ради депутатів трудящих Закарпатської області (згідно плану садиби, затвердженого рішенням Ради уповноважених колгоспу ім. Жданова та ОСОБА_2 сільської Ради депутатів трудящих) від 17.04.1959 року з встановленим строком закінчення будівництва 30.12.1959 року ОСОБА_4 є забудовником житлового будинку на земельному участку 70,50 кв.м. в с. Неліпино, Свалявського району, Закарпатської області.

Відповідно до довідки № 2617 від 03.12.2015 року, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради, поштова адреса житлового будинку № 405 в с. Неліпино змінена на адресу: с. Неліпино, вул. Білки, буд. 43, Свалявського району, Закарпатської області на підставі рішення виконавчого комітету сільської ради від 25.12.1997 року № 41 Про присвоєння назв вулиць з індивідуальною нумерацією в с. Неліпино.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яку ОСОБА_3 (його дружина, копія свідоцтва про одруження (а.с.8)), що постійно з ним проживала прийняла її фактично, однак юридично спадщину не оформила.

Таким чином, судом встановлено, що житловий будинок збудовано з отриманням дозвільних документів на земельній ділянці, отриманій у законний спосіб.

Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1996 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, визначено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20).

Таким чином, на час будівництва житлового будинку, і на час смерті ОСОБА_4, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, належність ОСОБА_4 на підставах, що не суперечать закону, на час його смерті, придатність будинку для проживання, ніким не оспорюється.

ОСОБА_4 помер 28 березня 1974 року (стверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ФМ № 204314, виданим виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради, Свалявського району, Закарпатської області, відповідний актовий запис № 9 від 29.03.1974 року (а.с. 7).

ОСОБА_3 померла 04 червня 2015 року (стверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ФМ № 152929, виданим виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради, Свалявського району, Закарпатської області, відповідний актовий запис № 39 від 05.06.2015 року а.с.6).

Відповідно до ст. 346 ч.1 п.11 ЦПК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою собою.

Після смерті матері, позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею, в порядку спадкування за законом, на вищевказаний житловий будинок, але через відсутність правовстановлюючих документів позивачка немає можливості оформити його у відповідних установах як приватну власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

При оцінці доказів, суд виходить із вимог Закону щодо їх належності та допустимості (ст. 58 ЦПК України - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; ст. 59 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування).

Судом перевірено в судовому засіданні надані позивачкою докази на підтвердження заявленої вимоги:

?копія свідоцтва про народження серії VI-YP № 316234, виданого за місцем реєстрації с. Неліпино, Свалявського району, Закарпатської області про реєсстрацію народження ОСОБА_5, актовий запис № 82 від 21.10.1964 року (батьками зазначено: ОСОБА_4 та ОСОБА_3).

?копія свідоцтва про одруження серії I-ФМ № 1201511, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_2 сілської ради Свалявського району, Закарпатської області, відповідний запис № 5 від 25.02.1984 року (зміна прізвища з Брудняк на ЛЕГЕЗА (а.с. 5)).

?довідка № 2618 від 03.12.2015 року, видана виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Свалявського району, Закарпатської області, відповідно до якої ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

?копія паспорту ВР 568253, виданого Свалявським РВ УМВС України в Закарпатській області від 20.09.2014 року.

?копія довідки від 07.10.2014 року про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку НОМЕР_1 ОСОБА_1, наданою Свалявською ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області.

?довідка КУП Свалявське РБТІ за № 523 від 15.12.2015 року, відповідно до якої вбачається, що інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: с. Неліпино, вул. Білки, будинок 43, Свалявського району, Закарпатської області становить 113854,00 (сто тринадцять тисяч вісімсот пятдесят чотири гривні).

Відповідно до листа Свалявської державної нотаріальної контори № 593/01-16 від 25.12.2015 року згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.12.2015 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3, яка померла 04 червня 2015 року не заведена.

Відповідно до листа Свалявської державної нотаріальної контори № 6/01-16 від 11.01.2016 року згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за номером 42642988 від 06.01.2016 року по померлому ОСОБА_4, який помер 28.03.1974 року за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 в нотаріальній конторі не заведена.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємця).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже вимоги позивачки є підставними та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 213-215, 292, 293, 294 ЦПК України, ст. 346, 349, 1216, 1218, 1222, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканкою: с. Неліпино, вул. Білки, буд. 43, Свалявського району, Закарпатської області право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: с. Неліпино, вул. Білки, буд. 43, Свалявського району, Закарпатської області, в порядку спадкування за законом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення Свалявського районного суду подається до апеляційного суду Закарпатської області через Свалявський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ Н.М.Жиганська