Справа № 159/6017/15-ц
Провадження № 2/159/93/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд під головуванням

судді Агеєвої Є.О.,

за участю секретаря Клевецької О.М.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ковелі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом, в якому прохає суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача у справі ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості, що виникла за кредитним договором №VОKVRK09890171 , укладеним сторонами 04 серпня 2006 року у розмірі 197113,97 грн..11.01.2016 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог згідно якої останній прохає суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по відсотках , нарахованих за прострочену заборгованість по кредиту за період з 31.10.2012 року по 31.10.2015 року у розмірі 31253,16 грн.. Позовні вимоги позивач обгрунтував наступними доводами . 04 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №VОKVRK09890171 за яким банк надав останньому кредит у сумі 19530 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Відповідно до судового наказу Ковельського міськрайонного суду від 03.01.2008 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь банку заборгованість в сумі 22988 грн., а рішенням Ковельського міськрайонного суду від 24 лютого 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість в сумі 141693 ,94 грн.. Строк прострочення за тілом кредиту за період з 31.10.2012 року по 31.10.2015 року складає 1095 днів , розмір простроченої заборгованості складає 12973,50 грн., розмір процентної ставки в день дорівнює 0,22 % * 1095 днів прострочення /100 =32153,16 грн. . Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по відсотках , нарахованих за прострочену заборгованість по кредиту за період з 31.10.2012 року по 31.10.2015 року у розмірі 31253,16 грн. та судові витрати в справі.

Представник позивача ОСОБА_3 заявлений позов підтримав вище викладеними доводами , в судове засідання 22 лютого 2016 року позивач , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою у якій позов підтримав, прохає розглядати справу за відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення рішення у даній справі при заочному розгляді справи.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав , спростувавши вимоги позивача наступними доводами , позивачем пропущено трьохрічний строк позовної давності , встановлений ст.257 ЦК України , просить суд відмовити у задоволенні заявленого позову .

Заслухавши сторони , дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає. Судом установлено такі факти та відповідні правовідносини .

04 серпня 2006 року між відповідачем у справі та Приватбанком було укладено кредитний договір №VОKVRK09890171 , відповідно до п.п.1.1 якого ПриватБанк зобов'язався надати відповідачеві кредитні кошти шляхом перерахування на відкритий у Приватбанку рахунок на строк до 04.08.2009 року включно у вигляді строкового кредиту у розмірі 19530 грн. на купівлю ТНС зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2.00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0.00 % від суми розрахованої суми товару за винятком внесеного авансу щомісяця в період сплати в розмірі 0.90 % від, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11 договору , періодом сплати вважати період з 24 по 30 число кожного місяця .

За змістом ст.ст.509,526,530 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства...., у строк, встановлений у зобов'язанні.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Як вбачається з договору банк надав відповідачу кредит строком на 24 місяці із визначеною датою останнього платежу до 04.08.2009 року включно .

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що передбачено ст. 257 ЦК України.

Згідно зі ст. 252 ЦК України цією нормою права, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ст.. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 267 ЦК України). Пунктом першим частини другої статті 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися

спеціальна позовна давність. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Відповідно вимог статті 266 Цивільного кодексу України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Частинами 3 та 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною третьою пункту 31 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами(щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня , коли відбулось це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу .Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідно до судового наказу Ковельського міськрайонного суду від 03.01.2008 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь банку заборгованість в сумі 22988 грн..

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 24 лютого 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість станом на 10.01.2012 року в сумі 141693 ,94 грн..

Як роз'яснено в п.3.3 розділу 3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29 травня 2013 року , умова укладеного сторонами договору про те, що останній діє до повного виконання зобов'язань не є умовою про збільшення позовної давності, оскільки остання за своєю правовою природою є певним періодом у часі (частина перша статті 251, стаття 256 ЦК України), який починається від конкретного дня і спливає також у певний момент часу.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №VОKVRK09890171 від 04.08.2006 р., укладеного між Приватбанком та ОСОБА_1 за період з 11.01.2012 року до 10.01.2015 року та до 31.10.2015 року ОСОБА_1 оплата заборгованості за кредитним договором банку не проводилася . Отже, позивачу було відомо про порушення відповідачем умов кредитного договору і закінчення строку виконання зобов'язань , однак позов пред'явлено до суду лише 20 листопада 2015 року, тобто з пропуском трьохрічного строку позовної давності.

На підставі ст. 10, 15, 30, 62, 85,212,213, 214,215 ЦПК України , на підставі ст.ст.509,526,530,526, 253,257, 261, 267 ЦК України , суд ,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

ГоловуючаОСОБА_4