Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 317/2868/15 головуючий у 1 інстанції Яркіна С.В.
провадження № 22-ц /778/1174/16 суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 11 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання дачного будинку та дачної ділянки об'єктом права спільної сумісної власності, про визнання право власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа - Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання дачного будинку та дачної ділянки об'єктом права спільної сумісної власності, про визнання право власності 1/4 частки від 1/2 частки дачного будинку та дачної ділянки в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначивши, що з 1990 року вона почала проживати з ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в органах РАЦС. Проживали вони у квартирі, належній позивачу, мали взаємні права та обов'язки, спільний бюджет, були пов'язані єдиним побутом. В зазначеній квартирі вони проживали разом з дітьми позивача, спільних дітей не мали. Відповідачі по справі є дітьми ОСОБА_7 від попередніх шлюбів.

Під час спільного проживання вони придбали за сумісні кошти у 2004 р. дачний будинок з ділянкою № 78 в дачному кооперативі «Алюмінщік - 2», який знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район с. Бабурка. Зазначене майно було оформлено на ОСОБА_7.

11.07.2015 року ОСОБА_7 помер, організацією поховання та їх оплату здійснювала позивач.

Позивач вважає, що має право на 1/4 частку зазначеного майна, у зв'язку з зазначеним просила суд визнати факт проживання однією сім'єю її та ОСОБА_7 з 01.01.2004 р., а майно набуте під час сумісного проживання визнати спільною сумісною власністю.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 11 січня 2015 року позов задоволено частково.

Встановити юридичний факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 13.03.2009 року по 11.07.2015 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_8 подалаапеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 13.03.2009 року по 11.07.2015 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги про встановлення факту проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 13.03.2009 року по 11.07.2015 року, який помер 11.07.2015 року, суд першої інстанції виходив із того, що за показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7 проживав з ОСОБА_3 однією сімєю за адресою: АДРЕСА_1, та вони вели спільне господарство до дня своєї смерті. ОСОБА_7 опікувався дітьми та онуками позивача, разом святкували всі свята та сумісно обробляли земельну ділянку № 78 в Садовому товаристві «Алюмінщік-2». ОСОБА_3 здійснювала організацією поховань ОСОБА_7 з місця проживання ОСОБА_3

При цьому проте, що організацією поховань займалася ОСОБА_3 також підтверджує квитанція та договірна організацію та проведення поховання ОСОБА_7 від 11.07.2015 року, відповідно до якої замовником заказу на організацію та проведення поховання зазначена ОСОБА_3, нею і сплачено ритуальні послуги на померлого ОСОБА_7 в розмірі 8 515,00 грн.

Окрім того, факт сумісного проживання ОСОБА_3 з померлим ОСОБА_7 за висновком суду підтверджується довідкою № 6939, виданої 23.11.2015 р. Центром обслуговування абонентів № 7 відповідно до якої, ОСОБА_7 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з травня 1990 р. по день смерті сумісно з цивільною дружиною ОСОБА_3, однак зареєстрований за зазначеною адресою не був, акт обстеження від 20.11.2015 року складаного комісією Центру обслуговування абонентів № 7, відповідно до якого ОСОБА_7 проживав за зазначеною адресою разом з ОСОБА_3 з травня 1990 р. по день смерті.

Суд не прийняв до уваги довідку № 1732 надану Центром обслуговування абонентів № 11 з місця реєстрації ОСОБА_7 та показання свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, які в судовому засіданні зазначали, що ОСОБА_7 проживав зі своєю дружиною ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_2. тому як з їх пояснень вбачається, що ОСОБА_7 більшу частину часу проживав на дачі, періодично зявлявся в квартирі АДРЕСА_3, привозив овочі та фрукти, однак цей факт і не оспорюється з боку позивача, тому як ОСОБА_3 пояснила, що померлий ОСОБА_7 спілкувався зі своїми дітьми, допомагав їм матеріально та привозив продукти харчування. Окрім того, як ОСОБА_3 так і опитані з її боку свідки пояснили, що ОСОБА_7 був мисливцем, на його ім'я була зареєстрована вогнепальна зброя, яка зберігалась в сейфі за місцем його реєстрації, тому він часто приходив до дому за зброєю, цей факт також підтверджується і наданими відповідачами довідками з Комунарівського РВ (а.с. 77). При цьому свідки з боку відповідачів не змогли пояснити чому поховання ОСОБА_7 здійснювалося з місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, оцінивши усі докази у сукупності, заслухавши пояснення свідків, суд першої інстанції дійшов за можливе задовольнити позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_7 з ОСОБА_3 Однак у звязку з тим, що до 12.03.2009 року ОСОБА_7 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13, встановлення факту проживання можливе з 13.03.2009 року.

Відмовляючи в задоволені позову про визнання дачного будинку та дачної ділянки обєктом права спільної сумісної власності, про визнання право власності 1/4 частки від 1/2 частки дачного будинку та дачної ділянки в порядку спадкування за законом, суд дійшов висновку проте, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_7 в період перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13. Після смерті ОСОБА_7, померлого 11.07.2015 року відповідачі по справі та колишня дружина померлого ОСОБА_13 прийняли спадщину, інших спадкоємців немає.

Рішення суду в частині відмови в задоволені позову про визнання дачного будинку та дачної ділянки обєктом права спільної сумісної власності не оскаржується, а тому, а тому не перевіряється апеляційним судом відповідно до частин 1,4 статті 303 ЦПК України та розяснень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24.10.2008 року №12, оскільки суд апеляційної інстанції, відповідно до принципу диспозитивності, не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

За доводами апеляційної карги суд не надав оцінки доказам відповідачів, проте, що померлий ОСОБА_7 проживав зі своєю дружиною.

Колегія судів виходить із того, що при вирішенні спору про цивільне право, юридичні факти є предметом доведеності вимог, повинні встановлюватись при дослідженні обставин заявленого позову в мотивувальній частині без зазначення в резолютивній частині рішення виходячи з наступного.

За ст. 16 ЦК України, ст. 258 ЦПК України встановлення факту не є самостійним способом захисту цивільних прав у позовному провадженні, а є підставою для виникнення цивільного права, у справі, що розглядається право власності на майно.

Відмовляючи в задоволенні позову щодо матеріальних вимог про визнання дачного будинку та дачної ділянки обєктом права спільної сумісної власності, та одночасно задовольняючи вимоги про встановлення факту проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 13.03.2009 року по 11.07.2015 року, суд першої інстанції не звернув увагу проте, що за положеннями ст. ст. 16 ЦК України, ст. 258 ЦПК України встановлення факту не є самоціллю, не є способом захисту цивільних прав у позовному провадженні ,а має на меті підтвердження матеріального права, тобто підставою для виникнення цивільного права, у справі, що розглядається право власності . Та оскільки відсутні підстави для визнання права власності , тому у суду не було підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 13.03.2009 року по 11.07.2015 року.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, як таке що суперечить нормам матеріального та процесуального права ( ст. 16 ЦК України та ст. 258 ЦПК України), на підставі ч.2 ст. 303 ЦПК України , п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України необхідно скасувати та відмовити у цій частині, оскільки встановлення факту проживання ОСОБА_3 не має юридичного значення для заявлених позивачем вимог про визнання дачного будинку та дачної ділянки об'єктом права спільної сумісної власності, про визнання право власності 1/4 частки від 1/2 частки дачного будинку та дачної ділянки в порядку спадкування за законом, та встановлення юридичного факту не є самостійним способом захисту цивільних прав у позовному провадженні, а є підставою для виникнення цивільного права, у справі, що розглядається право власності на майно.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 11 січня 2016 рокуу цій справі в частині про задоволення позовних вимог про встановлення юридичного фактку проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 13.03.2009 року по 11.07.2015 року скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: