Справа № 449/795/15 Головуючий у 1 інстанції: Гуняк О.Я.
Провадження № 22-ц/783/535/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Дусанівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок та господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0.7297 га, що розташована на території Дусанівської сільської ради, на грошовий вклад, що знаходиться на рахунку" в Перемишлянському відділенні Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк",в порядку спадкування після смерті батька, ОСОБА_3, та на земельну ділянку площею 1,4116 га, що розташована на території Дусанівської сільської ради Львівської області та на грошовий вклад, що знаходиться на рахунку НОМЕР_1 в Перемишлянському відділенні Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк» в порядку спадкування після смерті матері, ОСОБА_4.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що він позбавлений можливості оформити право на спадкове майно після смерті матері, оскільки вона, прийнявши спадщину після смерті чоловіка, ОСОБА_3, у встановленому законом порядку не звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, не оформила правовстановлюючі документи на житловий будинок, земельну ділянку та грошовий вклад. Також апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про необхідність звернення до суду з позовом про надання додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, з врахуванням вимог, передбачених ч. 3 ст. 1272 ЦК України, є невірним, оскільки надання додаткового строку не призведе до можливості оформлення спадщини в нотаріальному порядку у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, земельну ділянку та грошові кошти, успадковані матір»ю після смерті батька. З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом в судовому порядку без підтвердження належними доказами відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі, яким є письмова відмова нотаріуса в оформленні та видачі свідоцтва про право на спадщину, є передчасними, а визнання права власності на майно в порядку спадкування в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальній конторі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов»язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову він неї.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується копіями свідоцтв про смерть НОМЕР_2 від 28.09.2004р., НОМЕР_3 від 14.04.2014 р., що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач, ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про його народження НОМЕР_4.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що після смерті ОСОБА_3 з врахуванням положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла ОСОБА_4, яка 21.02.2013 року склала заповіт, посвідчений секретарем Дусанівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, за яким все належне їй на день смерті на праві власності майно заповіла синові, ОСОБА_2

Судом першої інстанції також встановлено, що за ОСОБА_3 на праві приватної власності зареєстровано житловий будинок АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності, виданого 22.10.1989 року за НОМЕР_8 та зареєстроване у КП ЛОР Золочівське МБТІ за номером запису -159 в книзі 1.

Крім житлового будинку ОСОБА_3 на день смерті належала на праві власності земельна ділянка площею 0,7297 га, яка розташована на території Дусанівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, що підтверджується копією державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_5, виданого 26.03.2001р. та грошові кошти на рахунку, відкритому в Перемишлянському відділенні Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», що підтверджується копією ощадної книжки НОМЕР_1.

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_4 на день смерті належали на праві власності земельна ділянка площею 1,4116 га, яка розташована на території Дусанівської сільської ради Перемишлянського району Львівської облассті, що підтверджується копією державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_6, виданого 26.03.2001р., а також грошові кошти, що знаходяться на рахунку, відкритому в Перемишлянському відділенні Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», що підтверджується копією ощадної книжки НОМЕР_7.

Судом першої інстанції вірно встановлено майно, що входить до складу спадщини, як після смерті ОСОБА_3 так і після смерті ОСОБА_4, і яке підлягає спадкуванню.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Згідно з роз»ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, у разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме, відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Листами Перемишлянської державної нотаріальної контори ГУЮ Львівської області підтверджується відсутність спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, те, що ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_4, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався.

В суді апеляційної інстанції позивач ствердив про те, що він дійсно до нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_3, та смерті матері, ОСОБА_4, не звертався і письмової відмови нотаріуса (постанови про відмову) в оформленні та видачі свідоцтва про право на спадщину із зазначенням причин відмови, не отримував.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, вірно посилався на відсутність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину.

Відтак, суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_2, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надав суду належних доказів на підтвердження звернення його до нотаріальної контори із заявою про оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, вірно відмовив у задоволенні позову з врахуванням того, що визнання права власності на майно в порядку спадкування в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальній конторі.

За таких обставин вірним є висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно без підтвердження належними доказами відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі, є передчасними.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.