справа 278/3802/15-ц
У Х В А Л А

16 січня 2016 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Грубіян Є.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просить: 1. встановити факт її проживання з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу з січня 2007 року по 24 жовтня 2014 по час реєстрації шлюбу; 2. визнати земельну ділянку № 1486, площею 0,145 на в товаристві "Аккорд" масиву "Давидівський" Житомирського району Житомирської області та садовий будинок, що розташований на ній, спільною сумісною власністю подружжя; 3. поділити зазначені земельну ділянку та садовий будинок між сторонами, виділивши її відповідача зі стягненням з останнього грошової компенсації на користь позивача за її частку у розмірі 176 322,50 гривні . Оглянув даний позов, приходжу до висновку про необхідність залишення його без руху з огляду на слідуюче. По-перше. ОСОБА_1 при зверненні до суду було заявлено одну вимогу, що розглядається у порядку окремого провадження (про встановлення факту проживання однією сімєю) та дві вимоги позовного провадження (про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя; про поділ даного нерухомого майна з присудженням компенсації за його частину). Водночас, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 234 ЦПК України). Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (ч. 6 ст. 235 ЦПК України). Системний аналіз змісту вищевказаних положень норм процесуального Закону, на переконання суду, дає підстави дійти висновку, що вимоги, які предявила автор позову мають розглядатись за різними видами проваджень окремим та позовним, а відтак, на даному етапі, мають бути розєднані саме заявником. По-друге. Згідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. З урахування вищевикладеного, стосовно необхідності розєднання заявником вимог окремого та позовного провадження, остання має сплатити також судовий збір.

У разі залишення вимоги окремого провадження судовий збір має бути сплачено за ставкою 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (пп. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір"), що, враховуючи положення ч. 1 цієї статті, становить 243,60 гривні. У випадку залишення вимог позовного провадження, заявнику слід урахувати наступне. Так, ОСОБА_1 заявлено дві вимоги позовного провадження з яких вимога про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя є вимогою немайнового характеру, а вимога про поділ майна з присудженням компенсації за його частку майнового. Відтак, згідно положень пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 згаданого Закону за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; немайнового 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (1218,00 гривень, беручи до уваги положення ч. 1 ст. 4 Закону). Частка у розмірі 176 322,50 гривень, яку просить компенсувати їй позивач в рахунок поділу спільного майна подружжя, і яка є ціною позову за дану вимогу, останньою не обґрунтована, адже суду не було надано оціночної документації стосовно ринкової вартості спірного нерухомого майна, як то передбачено Постановою КМУ № 358 від 21.08.2014 року "Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів.

Отже, що стосується необхідного до сплати судового збору за вимоги позовного провадження, то ОСОБА_1 необхідно сплатити: судовий збір у розмірі 487,20 гривень за вимогу про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя + судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, з огляду на дійсну ринкову вартість нерухомого майна, що має бути визначена на підставі відповідної оціночної документації.

Також, судом не приймається до уваги клопотання позивача про звільнення її від сплати судового збору з наступних міркувань. Процесуальним Законом передбачено (ЦПК України), що суд, враховуючи майновий стан сторони, може звільнити її від оплати судових витрат (ч. 3 ст. 82). Проте, суд д акцентує увагу позивача на тому, що у клопотанні про звільнення від оплати таких витрат сторона повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище та подати суду відповідні докази. Такими доказами можуть бути, зокрема, документи, що підтверджують заборгованість перед іншими особами, документи про стягнення заборгованості з позивача в межах виконавчого провадження тощо. Таких і подібних за суттю доказів останньою, на думку суду, надано не було, що тягне за собою відмову у задоволенні клопотання.

По-третє. Крім названого вище, позивач заявила клопотання про виклик в судове засідання і допит свідків, а також клопотала про витребування у відповідача документ про реєстрацію права власності на садовий будинок. Разом з тим, клопотання про допит свідків і про витребування документів є способом забезпечення доказів у справі та відповідно до речення другого ч. 1 ст. 133 ЦПК України за їх подачу фізичною особою справляється судовий збір, визначений Законом України "Про судовий збір", а саме за ставкою 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто, на даний час, 243,60 гривні за кожне з клопотань. Позивачем дана вимога процесуального закону при зверненні до суду також врахована не була.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали (ч. 1 ст. 121 ЦПК України).

До заяви про забезпечення доказів, яка не відповідає вимогам цієї статті, застосовуються наслідки, встановлені статтею 121 цього Кодексу (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 80, ст. ст. 119-121, ст. 133, ст. ст. 234-235 ЦПК України, ст. ЗУ "Про судовий збір", Постанови КМУ № 358 від 21.08.2014 року,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ - залишити без руху надавши строк п'ять днів, з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків зазначених в ній.

Розяснити заявнику, що у випадку не усунення зазначених недоліків заява вважається неподаною та повертається адресату.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.О. Грубіян