Провадження №2/761/1990/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Шевченківський районний відділ Головного управління ДМС у місті Києві про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа: Шевченківський районний відділ Головного управління ДМС у місті Києві про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування від 05.06.1991 року. Позивач зареєстрована з 1991 року, а відповідач з 2001 року як чоловік позивача, без права власності на житло. Відповідач не проживає в даній квартирі з листопада 2006 року, не сплачує комунальні послуги, шлюб з відповідачем розірвано 23.08.2014 року. Тому позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надавав.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду лист, в якому просив розглядати справу у відсутності представника третьої особи

Суд, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування від 05.06.1991 року.

Згідно довідки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» від 18.09.2015 року №421 в даній квартирі зареєстровані : з 13.07.1991 року позивач як власник особового рахунку, а також відповідач з 05.06.2001 року, як колишній чоловік, а також син ОСОБА_3 - з 05.06.2001 року та мати ОСОБА_4 - з 26.12.2013 року.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, 23.08.2014 року розірвано шлюб між позивачем та відповідачем, який було укладено 13.08.2004 року

В актах КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» від 27.01.2015 року, ТОВ «Київжитлосервіс» від 25.11.2014 року та КП ЖЕК «Дегтярівська» від 09.10.2014 року, 05.12.2011 року, 25.07.2011 року зазначено, що відповідач на момент перевірки був відсутній в квартирі АДРЕСА_1.

Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1 ст. 383 ЦК України).

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст.405 ЦК України).

Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Відповідно до ст. 11 цього ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації, яким є Відділ ГУ ДМС України.

Згідно із ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідач не проживає в квартирі АДРЕСА_1 понад один рік, суд дійшов висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування квартирою.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 174, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-228, 294 ЦПК України; ст.ст. 317, 329, 321, 383, 391, 405 ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Шевченківський районний відділ Головного управління ДМС у місті Києві про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн.. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя