Номер провадження: 22-ц/785/1066/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого Комаровської Н.В.,

Суддів Гончаренко В.М., Короткова В.Д.,

З участю секретаря Книгиницького О.І.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_5 сільради Комінтернівського району Одеської області з участю третьої особи АКБ «Укрсоцбанк» про визнання незаконними та скасування рішень,державних актів,повернення майна із чужого незаконного володіння,визнання права власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.04.2014р.,-

в с т а н о в и л а :

25.01.2008р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом,який уточнила в процесі розгляду справи і посилалась на те,що наказом Комінтернівського районного агропромислового об*єднання радгоспу ім.50річчя Великого Жовтня від 01.08.1988р. №490 їй було надано для будівництва житлового будинку земельну ділянку № 1 по вул. С.Деменчука в с.Фонтанка Комінтернівського району Одеської області в розмірі 800 кв.м.

Рішенням виконкому ОСОБА_5 сільради від 03.10.1991р. № 76 за нею було дозакріплено земельну ділянку пл. 1233 кв.м,що межує із земельною ділянкою ОСОБА_6

Загальна площа законно виділеної земельної ділянки склала 2033 кв.м.

Рішенням виконкому ОСОБА_5 сільради від 17.12.1901р. № 97 за ОСОБА_6 закріплено земельну ділянку пл.1320 кв.м. по вул.Центральній,8 с.Фонтанка.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.12.2003р. за ОСОБА_3,який знаходився у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_6 визнано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1,яка розташована на земельній ділянці пл.1320 кв.м.

ОСОБА_3 отримав державний акт про право власності на земельну ділянку пл.0,1980 га на підставі рішення ОСОБА_5 сільради від 25.04.2003р. № 71 .

Позивач вважає,що розмір земельної ділянки ОСОБА_3 незаконно збільшений за рахунок 0,066 га належної позивачеві земельної ділянки.

19.02.2008 р. ОСОБА_3 продав земельну ділянку пл. 0,1000 га ОСОБА_4,яка 23.05.2008 р. отримала державний акт про право власності на земельну ділянку та 19.02.2008р. передала її в іпотеку АКБ «Укрсоцбанк».

Оскільки позивач не погоджувала межі земельної ділянки ні з ОСОБА_3,ні з ОСОБА_4,ОСОБА_2 вважає,що до відповідачів незаконно перейшла належні їй 0,066 га її земельної ділянки.

ОСОБА_2 просила визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_5 сільради від 25.04.2003р. № 71 ,визнати незаконним та скасувати державний акт на ім*я ОСОБА_3,виданий 15.03.2004 р.,визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19.02.2008р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,визнати незаконним та скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку на ім*я ОСОБА_4 від 23.05.2008р.,визнати недійсним іпотечний договір між ОСОБА_4 та АКБ «Укрсоцбанк» від 19.02.2008р.,витребувати із незаконного володіння ОСОБА_4 земельну ділянку пл.0,066 га та визнати на цю земельну ділянку право власності за ОСОБА_2

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов не визнали,відповідач ОСОБА_5 сільрада в судове засідання не з*явився.

Третя особа АКБ «Укрсоцбанк» з позовом не погодився.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.04.2014р. в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить про скасування рішення,мотивуючи тим,що суд неповно дослідив обставини справи,висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

При розгляді справи судом встановлено,що наказом Комінтернівського районного агропромислового обєднання радгоспу ім.50-річчя Великого Жовтня від 01.07.1988р. № 490 ОСОБА_2 було надано для будівництва жилого будинку земельну ділянку № 1 по вул.С.Деменчука в с.Фонтанка Комінтернівського району Одеської області в розмірі 800 кв.м .

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради від 03.10. 1991р. №76 за ОСОБА_2 було дозакріплено земельну ділянку площею 1233 кв.м (0,1233 га), що межує з південної сторони зі стадіоном школи, з заходу від ділянки ОСОБА_6

Рішенням зазначено, що загальна площа земельної ділянки, закріплена за ОСОБА_2 по вул.С.Деменчука, 1 склала 2033 кв.м (0,2033га).

Додатками до рішення були акт обміру від 20.09.1991р. та схематичний план від 03.10.1991р.

Рішенням виконкому ОСОБА_5 сільської ради від 17.12.1991р. №97 за ОСОБА_7 було закріплено земельну ділянку площею 1320 кв.м (0,1320 га) АДРЕСА_2.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.12. 2003р. за ОСОБА_3М, який знаходився у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6, було визнано право власності на домоволодіння АДРЕСА_2, яке розташовано на земельній ділянці площею 1320 кв.м (0,1320 га).

Рішенням ОСОБА_5 сільської ради № 71 від 25.04.2003р., ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,198 га за адресою: АДРЕСА_3.

15.03.2004р. ОСОБА_3 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,198 га за адресою: АДРЕСА_3.

В пояснювальній записці технічної документації зі складання Державного акту на право приватної власності на землю гр.ОСОБА_3 , виготовленої ДП «Одеський регіональний центр державного земельного кадастру» в 2003р. зазначено, що надана ОСОБА_3 земельна ділянка за адресою: с.Фонтанка, вул.Центральна, 8, обмежена з північної сторони землями ОСОБА_2

З договору купівлі-продажу,укладеного між радгоспом ім.50-річчя Великого Жовтня та ОСОБА_6 13.02.1992р., вбачається,що ОСОБА_6 купила частину одного жилого будинку в АДРЕСА_4, розташованого на земельній ділянці площею 1320 кв.м.

Згідно додатку до акту встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки, переданої ОСОБА_3, від 21.07.2003 р., від Б до В це землі гр.ОСОБА_2 і наявний підпис ОСОБА_2

В суді першої інстанції ОСОБА_2 стверджувала, що акт встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_3 вона не підписувала, від наданої їй земельної ділянки не відмовлялася,земельна ділянка у неї не вилучалася.

Судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про призначення судової почеркознавчої експертизи на предмет справжності її підпису в акті встановлення меж земельної ділянки.

Апеляційним судом відмовлено в призначенні такої експертизи,оскільки згідно відповіді управління держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області від 08.12.2015р. акт встановлення меж земельної ділянки в натурі на ім*я ОСОБА_3 від 21.07.2003 р.,який просила експертно дослідити ОСОБА_2 ,відсутній ( т.2,а.с.233).

Судом першої інстанції була призначена судова землевпорядна експертиза, на вирішення якої ставилися питання щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки ОСОБА_2, та чи є накладення земельної ділянки ОСОБА_2 із земельною ділянкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Неодноразово матеріали справи поверталися без надання експертного висновку в зв*язку з недостатністю матеріалів.

З тих же підстав були повернуті матеріали справи апеляційному суду,який також призначав судову землевпорядну експертизу ( т.2.а.с.144).

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.02.2008р., укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідченого ОСОБА_8, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, р.№ 241, ОСОБА_4 купила у ОСОБА_3 частину належної йому земельної ділянки в с.Фонтанка по вул.Центральна, 8, площею 0,100 га, яка в цілому становила 0,198 га.

Рішенням виконкому ОСОБА_5 сільської ради № 18 від 25.02.2008р. земельній ділянці було надано адресу с.Фонтанка, вул.Центральна, 8 «а».

23.05.2008р. ОСОБА_4 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,100 га в с.Фонтанка по вул.Центральна, 8 «а» для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.02.2008р,згідно якому її земельна ділянка межує із земельною ділянкою ОСОБА_2

Однак в акті встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки, переданої ОСОБА_4, від 19.03.2008 р., прізвище суміжного землекористувача ОСОБА_2 не зазначено.

19.02.2008р. між ОСОБА_4 та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено іпотечний договір, посвідчений ОСОБА_8, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, р.№245,за умовами якого вона передала банку в іпотеку придбану земельну ділянку.

Згідно з ч.3 ст.116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Положеннями статей 116, 118 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116,118 ЗК України (правова позиція Верховного Суду України згідно з постановою № 6-93цс13).

Судом встановлено,що позивач ОСОБА_2 не зверталась із заявою про приватизацію земельної ділянки і не отримувала державний акт на право власності на земельну ділянку.

В засдіанні судової колегії ОСОБА_2 визнала те,що фактично межі земельної ділянки на місцевості,яку вона отримала на підставі наказу Комінтернівського районного агропромислового об*єднання радгоспу ім.50річчя Великого Жовтня від 01.08.1988р. №490 та рішення виконкому ОСОБА_5 сільради від 03.10.1991р. № 76 ,не встановлювались.

Оскільки земельна ділянка ОСОБА_2 межує не тільки із земельною ділянкою ОСОБА_3,позивач не довела,що зменшення її земельної ділянки відбулося саме за рахунок земельної ділянки відповідача.

Відмовляючи в задоволенні всіх позовних вимог ОСОБА_2, суд обґрунтовано виходив з того,що вона не довела факт отримання ОСОБА_3 земельної ділянки за рахунок виділеної їй земельної ділянки,а виходячи з цього,про порушення її прав як користувача земельної ділянки,оскільки відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Не може бути підставою для скасування рішення суду довод ОСОБА_2 про те,що вона не підписувала акт встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_3 в натурі,виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про землеустрій» ,який діяв на час підготовки матеріалів ОСОБА_3 для отримання державного акту на право власності на земельну ділянку,встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43, яка була чинною на час видачі ОСОБА_3 державного акту, межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами.

Згідно з п. 2.4 Інструкції перенесення в натуру (на місцевість) або відновлення всіх поворотних точок меж земельної ділянки здійснюється геодезичними методами з прив'язкою не менше двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок на місцевості. Здійснюється кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним вирахуванням координат поворотних точок меж (у державній або умовній системі координат) і площі земельної ділянки. За результатами виконаних робіт складається кадастровий план земельної ділянки.

Положеннями статті 198 ЗК України передбачено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Таким чином, погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. Виконання усіх підготовчих робіт з виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку передбачає як перевірку того, чи є земельна ділянка вільною, чи не належить вона іншому власнику чи користувачеві та чи не накладаються межі вказаної земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Таким чином, підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації.

Не може бути підставою для скасування рішення суду довод ОСОБА_2 про помилкову відмову в позові про визнання за нею права власності на земельну ділянку,виходячи з наступного.

Статтею 81 ЗК України передбачені підстави набуття права власності на земельну ділянку,в переліку яких відсутня така підстава як набуття права власності на підставі рішення суду.

Згідно п.1,2 ст.118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Таким чином, передання у власність земельних ділянок є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування, та не може здійснюватись судом.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2,суд обгрунтовано виходив із вказаних норм матеріального права,а також статті 41 Конституції України,яка передбачає,що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Судова колегія вважає,що суд повно дослідив обставини справи,правильно застосував норми матеріального права,не допустив порушень процесуального законодавства,тому підстав для скасування рішення немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду,тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1,308 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.04.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: В.М.Гончаренко

ОСОБА_9