Справа № 739/1782/16-ц
Провадження № 2/739/434/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання їхнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, та на своє утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 400 гривень щомісячно починаючи з дня звернення до суду.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком її дитини, при цьому він ухиляється від утримання дитини оскільки матеріальної допомоги не надає і дитина перебуває на її повному утриманні.

На позов відповідачем подано заперечення з яких вбачається, що позовні вимоги ним визнаються частково лише в частині стягнення аліментів на утримання спільної дитини, при цьому вказує, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивачки до досягнення їхньою дитиною трьох років оскільки не працює і доходів не отримує.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, при цьому пояснила, що їхня спільна з відповідачем дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач жодної допомоги не надає. Також вважає, що відповідач зобовязаний надавати їй матеріальну допомогу до досягнення їхньою дитиною трьох років, оскільки періодично їздить на заробітки та отримує доходи. При цьому заявила, що доказів наявності у відповідача доходів вона надати не може.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав лише в частині стягнення аліментів на утримання їхньої спільної дитин,и при цьому висловився проти задоволення позову в частині стягнення з нього на користь позивачки аліментів на її утримання до досягнення їхньою дитиною трьох років оскільки є безробітним і доходів не отримує.

Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, позивачка та відповідач перебували у шлюбі з 06 вересня 2014 року (а.с. 3-4). Під час перебування у шлюбі 27 березня 2015 року у них народився син ОСОБА_4 (а.с. 5). Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2016 року щлюб позивачки та відповідача було розірвано, малолітнього ОСОБА_4 залишено проживати разом з позивачкою (а.с. 3-4). На даний час позивачка та відповідач проживають окремо.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) за рішенням суду.

Відповідно до розяснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Оскільки відповідач проживає окремо від позивачки та їхньої спільної дитини і згоди між позивачкою та відповідачем щодо участі останнього в утриманні дитини не досягнуто, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої дитини ОСОБА_4.

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд враховує відсутність відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб, а також відсутність будь-яких даних про наявність у відповідача чи у їхньої спільної з позивачкою дитини захворювань, що потребували б додаткових витрат.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно позов в цій частині підлягає задоволенню.

На підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня предявлення позову, тобто з 04 листопада 2016 року.

Згідно пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 04 листопада 2016 року до 03 грудня 2016 року.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 400 грн. щомісячно суд враховує наступне.

Положеннями частини другої статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно частини четвертої статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Частиною шостою статті 84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Аналіз змісту наведених вище правових приписів свідчить, що дружина має право на утримання чоловіком до досягнення їхньою дитиною трьох років лише за умови наявності у чоловіка можливості надавати відповідну допомогу.

Як встановлено судом позивачка на даний час не перебуває у шлюбі з відповідачем, проживає разом зі своїм сином, який не досягнув трьох років. При цьому відповідач не парцює, згідно довідок Новгород-Сіверського районного центру зайнятості від 14 листпоада 2016 року перебуває на обліку як безробітний, за період з 12 лютого до 30 вересня 2016 року його дохід становив загалом 3 751 грн. 13 коп. (а.с. 9,10), що в свою чергу вказує на відсутність у нього можливості утримувати свою дружину. Будь-яких доказів, що свідчили б про наявність у відповідача можливості утримувати свою дружину суду позивачкою не надано, хоча саме на неї відповідно до частини першої статті 60 Цивільного процесуального кодексу України покладається обовязок довести вказані обставини.

За таких обставин у задоволенні позову в частині стягнення 400 грн. щомісячно з відповідача на утримання позивачки до досягнення їхньою дитиною трьох років необхідно відмовити у звязку з необгрунтованістю даної позовної вимоги.

З приводу судового збору за подання позову суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За таких обставин, враховуючи, що одна позовна вимога підлягає задоволення повністю, а інша задоволенню не підлягає, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 275 грн. 60 коп. (551 грн. 20 коп. / 2).

На підставі викладеного, керуючись статтями 80, 84, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 224-226, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання їхньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 04 листопада 2016 року до 03 грудня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко