РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого, судді РУДНЄВОЇ О.О.

При секретареві РОМАНОВІЙ О.В., ШИНКАРЕНКО К.В., ГРЕБІННИК А.Ю.

За участі адвоката ОСОБА_1

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщення Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції», третя особа - ОСОБА_3 про скасування рішення позачергових зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» від 17.09.2015 року, скасування наказу Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» від 18.09.2015 року №255 про звільнення від посади, поновлення ОСОБА_2 на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» ,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 19.10.2015 року, свої позовні вимоги остаточно уточнив 02.12.2016 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що його безпідставно з порушенням вимог чинного законодавства про працю, зокрема, вимог ст. ст. 147, 149 КЗпП України, Закону України "Про господарські товариства" та положень Статуту ТОВ "Сільські традиції" було усунуто від посади Генерального директора ТОВ «Сільські традиції», звертає увагу суду на той факт, що саме 17.09.2015 року його було поновлено на посаді рішення Ленінського районного суду м. Полтави , у супереч вимогам ст.124 Конституції України, відповідач рішення суду не виконав, а знову провів збори та відповідним чином усунув його від просади у звязку з чим позивач просить суд: скасувати рішення позачергових загальних зборів засновників ТОВ "Сільські традиції",

оформлене протоколом №17 від 17.09.2015 року в частині дострокового припинення повноважень позивача, як Генерального директора Товариства, звільнення з займаної посади та розірвання трудового договору за здійснення дій, які заподіяли Товариству матеріальну шкоду у великому розмірі, вчинення ним дій, що несуть підстави для втрати до нього довіри ( .п. 1 ст. 41 КЗпП України); скасувати рішення позачергових загальних зборів ТОВ "Сільські традиції», оформлене протоколом №17 від 17.09.2015 року в частині призначення на посаду спочатку виконуючим обовязки Генерального директора Товариства з 18.09.2015 року ОСОБА_3А та призначення ОСОБА_3 Генеральним директором з 19.09.2015 року скасувати наказ генерального директора ТОВ "Сільські традиції" ОСОБА_3 від 18.09.2015 року № 255 по особовому складу про звільнення позивача; поновити його на роботі на посаді директора ТОВ "Сільські традиції", бо 01.10.2015 року було змінено Статут і посаду Генерального директора анульовано з покладенням всіх організаційного розпорядницьких функцій на директора. Крім того просить суд скасувати рішення позачергових зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» від 17.09.2015 року, оформлене протоколом №17 від 17.09.2015 року в частині внесення відповідних змін про особу, яка займає посаду директора в відповідних реєстраційних органах та внесенні змін до Державного реєстру, в установах Банку, здійсненні інших дій необхідних для виконання рішень засновників товариства.

В судовому засіданні позивач та його представники за дорученням, адвокат ОСОБА_1 та ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі на задоволенні позову наполягали.

Відповідачем ТОВ «Сільські традиції» неодноразово було змінено представництво в суді, представники позовні вимоги не визнали, проти позову заперечували. Після чого представник за угодою, адвокат ОСОБА_5 неодноразово просив відкласти судовий розгляд з різних підстав, в судове засідання 21.07.2016 року не з»явився, про час розгляду справи попереджений своєчасно та належним чином, звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи.

Між тим, суд ,ураховуючи той факт, що відповідач по справі є юридичною особою та має право вирішити питання щодо представництва в суді в законний спосіб, приславши іншого представника, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд справи упродовж розумного строку, беручи до уваги правову позицію Європейського Суду з захисту прав людини, яким вказано сторонам, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов»язком не тільки держави, а й осіб які беруть участь у справі.

Так, Європейський Суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі « Юніон Аліментарна ОСОБА_6 проти Іспанії» зазначив, що учасники судового розгляду зобов»язані демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо кожного, утримуватися від використання прийомів, які пов»язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання», прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи за відсутності представника відповідача у зв»язку з тим, що відповідач допускає зловживання своїми процесуальними правами.

Третя особа по справі, ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи попереджений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не сповістив.

Вислухавши пояснення сторони позивача, а також пояснення сторони відповідача в судовому засіданні 12.01.2016 року та 24.03.2015 року, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного :

Судом неодноразово роз»яснені учасникам процесу вимоги ст. ст.10,11,60 ЦПК України стосовно тим обставинам, що докази подаються сторонами ,а судом тільки оцінюються.

Суд вважає, що позивач обґрунтованість своїх вимог довів наданими суду доказами та доказами. Відповідач суду обґрунтованості своїх доводів не довів, витребувані судом документи, а саме доручення, легалізоване в Україні Міністерством закордонних справи України від імені Товариства компанії "Грейнгейт Лімітед", що володіє 91,0 % статутному капіталі Товариства (Республіка Кіпр) суду надане не було. Також відповідачем не виконано вимоги суду та не надано Статут ТОВ «Сільські традиції « в редакції ,яка діяла до 01.10.2015 року Крім того ,відповідачем не надано на вимогу ухвали суду документів, які підтверджують наявності договору між позивачем та відповідачем про повному матеріальну відповідальність, договору про колективну матеріальну відповідальність, або документів, які підтверджують той факт, що позивачем обслуговуються товарні , грошові або інші матеріальні цінності.

На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

На підставі ч 3 ст.61 ЦПК України обставини ,встановлені судовим рішенням в цивільній , господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що до якої встановлені ці обставини.

Таким чином, суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню в судовому засіданні факт, що позивач працював на посаді Генерального Директора у відповідача та його було поновлено на роботі у звязку з незаконним звільненням, що підтверджено рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17.09.2015 року справа №553/2065/15-ц, провадження 2-553/823/2015, яке набрало законної сили 17.12.2015 року після розгляду справи Апеляційним судом Полтавської області (арк..справи . 8-13,178-188), також не підлягає доказуванню той факт, що рішення суду не було виконане, що підтверджується ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 30.10.2015 року по визнанню дій Державного виконавця ВДВС Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області, яке набрало законної сили на підставі Ухвали Апеляційного Суду Полтавської області від13.01.2016 року (арк..189-191).

Оцінюючи ,як докази по справі Статут ТОВ «Сільські традиції» в редакції від 01.10.2015 року, суд прийшов до висновку, що у відповідності з п.1.5 Статут місцезнаходження підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» є Україна, Кобеляцький район Полтавської області смт Білики вул..Будівельна №1

У відповідності з п.1.6. Статуту засновниками Товариства є Компанія «Грейнгейт Лімітед» юридична особа за законодавством республіки Кіпр із зареєстрованою адресою Караіскакі,6 ОСОБА_7, Лімасол, Кіпр,3032, реєстраційний номер 329437,

Громадянин України ОСОБА_3, який мешкає та проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1

Громадянин України ОСОБА_8, який на час реєстрації статут проживав і був зареєстрованим за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Учасники процесу не заперечували проти тих обставин, що доля Компанії «Грейнгейт Лімітед» в статутному капіталі Товариства дорівнює 91,0%, а доля кожного з інших засновників становить по 4,5%.

Ці обставини встановлені рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17.09.2015 року справа №553/2065/15-ц,провадження №2-553/823/2015, яке набрало законної сили 17.12.2015 року після розгляду справи Апеляційним судом Полтавської області (арк..справи . 8-13,178-188) і додатковому доказуванню не підлягають.

В п.п 27, 28 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року №9 з змінами та доповненнями до нього, внесеними Постановами Пленуму Верховного Суду України №4 від 01.04.1994, № 18 від 26.10.1995,№ 15 від 25.05.1998 років - зазначено, що на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України одноразове грубе порушення трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками: підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів , державних податкових інспекцій ,яким присвоєно персональні звання ,і службовими особами контрольно-ревізійної служби та органів контролю за цінами. Вирішуючи питання про те чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку , обставин , за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. Звільнення з підстав втрати довір»я (п.2 ст.41 КЗпП України) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями) При встановленні в передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва, і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір»я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою..

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17.09.2015 року справа №553/2065/15-ц,провадження №2-553/823/2015, яке набрало законної сили 17.12.2015 року після розгляду справи Апеляційним судом Полтавської області (арк..справи . 8-13,178-188) і не підлягає додатковому доказуванню, що позивач ОСОБА_2 являвся особою яка безпосередньо обслуговує товарно-матеріальні цінності та грошові кошти, судом було вказано при поновленні ОСОБА_2, що його звільнення за п. 2 ст.41 КЗпП України не може бути визнано законним та обгрунтованим, але не зважаючи на пряму вказівку суду на ці обставини в рішенні від 17.09.2015 року, відповідач ,18.09.2015 року знову видав Наказ №255 про звільнення ОСОБА_2 за п.2 ст.41 КЗпП України тобто з тих же самих підстав.(арк..справи 5). Вищевказаний Наказ підписав ОСОБА_3 як ГЕНЕРАЛЬНИЙ ДИРЕКТОР, між тим, у відповідності з протоколом №17 від 17.09.2015 року, який оспорює позивач (арк..справи 86-88) у п.3 Протоколу вказано, що ОСОБА_3 з 18.09.2015 року призначено виконуючим обовязки Генерального Директора, а Генеральним Директором його призначено тільки з 19.09.2015 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що підписавши 18.09.2015 року наказ №255 про звільнення ОСОБА_2 з посади, ОСОБА_3 привласнив собі повноваження, яких на 18 вересня 2015 року не мав, тобто Наказ №255 підписано не вповноваженою на це особою.

Вищим спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалі від 23 квітня 2014 року, вказано « відповідно до п.2 ст.41 КЗпП крім підстав ,передбачених ст.40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіри до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Звільнення з підстав втрати довіри суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх приймання, зберіганням транспортуванням, розподілом і т.п) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати довіри (зокрема, порушення правил операції з матеріальними цінностями) Наказом міністерства фінансів України від 11.08.1994 року №69 затверджено Інструкцію по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, якою передбачено, що під час документального оформлення інвентаризації повинно бути виконано наступне: складаються акти, які візуються головою комісії, із зазначенням у них конкретних залишків майна до інвентаризації, матеріально відповідальна особа надає комісії розписку про здачу до початку інвентаризації до бухгалтерії всіх документів, комісія визначає вартість майна та складає акти за встановленими формами, складається звіряльна відомість, яка повинна бути підписана головою комісії ,її членами та матеріально відповідальною особою.

У відповідності до п.3.1 Статуту ТОВ «Сільські традиції» контроль за фінансово-господарською діяльністю Товариства здійснює ревізійна комісія.

Ніяких висновків ревізійної комісії суду надано не було.

Як судом встановлено вище за текстом мотивувальною рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17.09.2015 року, яке набуло чинності встановлено, що позивач матеріально-відповідальною особою не був.

Ретельно дослідивши в судовому засіданні протокол №17 від 17.09.2015 року (арк..справи 86-88) суд прийшов до висновку, що позачергові збори проведені з порушенням вимог статуту ТОВ «Сільські традиції» з наступного:

У відповідності з п.1.5 Статут місцезнаходження підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» є Україна, Кобеляцький район Полтавської області смт Білики вул..Будівельна №1, а збори проведено за адресою: Росія, Бєлгородська область, Ракитянський район п. Пролетарський Борисовське шосе №1 зал переговорів.

Суд, не вдаючись в політичну ситуацію в країні, вважає , що проведення зборів поза межами держави, в якій підприємство розташоване, на території держави, яку Верховна Рада України визнала державою агресором, крайньою мірою є неетичним та безпринципним і, насамперед, свідчить про проявлення неповаги до своєї країни.

Також суд приходить до висновку, що проведення позачергових зборів саме в день проголошення рішення Ленінським районним судом м. Полтави,17.09.2015 року, поза межами своєї країни, підтверджує доводи позивача відносно намірів відповідача звільнити його з роботи в будь-який спосіб.

Крім того, секретарем зборів обрано ОСОБА_9, який ніякого відношення до ТОВ «Сільські традиції не має, є громадянином ОСОБА_10 Федерації і згідно зі статут підприємства не має права приймати участі у зборах засновників.

Суду не надано доказів, що Голова зборів ОСОБА_11, який діє на підставі доручення від 27.02.2015 року від імені засновника Товариства Компанії «Грейнгейт Лімітед» діяв на підставі доручення ,що легалізоване в Україні Міністерством закордонних справ України.

Згідно зі ст.100 Закону України «Про нотаріат» документи, які складено за кордоном, за участі іноземних властей або які від них виходять, приймаються нотаріусами за умови їх легалізації органами Міністерства закордонних справ України . без легалізації такі документи приймаються нотаріусами у тих випадках, коли це передбачено законодавством України. Так, ст.13 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачає - документи, що видані уповноваженими іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні у разі їх легалізації ,якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позачергові загальні збори засновників товариства проведені в порушення вимогст.10.7 Статуту Товариства .

Аналогічні обставини мають місце при проведенні позачергових загальних зборів засновників Товариства 01.10.2015 року по прийняттю рішення про внесення змін до Статуту Товариства(протокол №18 арк.справи90-92), за виключенням тих обставин, що секретарем зборів було обрано ОСОБА_3, який згідно зі Статутом є одним з засновників товариства.

Між тим, ці позачергові збори також проведені за адресою : Росія, Бєлгородська область, Ракитянський район п. Пролетарський Борисовське шосе №1 зал переговорів і також без підтвердження повноважень ОСОБА_11 на підставі довіреності, легалізацію якої Міністерством закордонних справи України суду не доведено.

Але у суду не має позовних вимог, щодо скасування цього протоколу, а у відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає позов виключно в заявлених межах, тому суд дає цим обставинам тільки належну оцінку.

Надані суду як докази винуватості позивача договори про отримання позики, між Товариством та його співробітниками , в тому числі і самим ОСОБА_8Б,(арк..справи130-145) суд не може розцінити як належні докази, бо насамперед, вони свідчать про наявність цивільно-правових відносин, не підтверджені висновками почеркознавчих експертиз і не можуть бути визнані суду, як такі, що свідчать про те, що Генеральний директор ОСОБА_2 безпосередньо обслуговував товарно-матеріальні цінності і грошові кошти.

У відповідності з цивільним законодавством України наявність договорів позики свідчить про можливість судового захисту права, яке порушене у випадку невиконання сторонами прийнятих на себе зобов»язань (ст.525,625 ,1049,1051 ЦК України).

Посилання представника відповідача в судовому засіданні на те, що позивач ОСОБА_2 отримав позику без згоди інших засновників суд вважає також не доведеними, бо ураховуючи вищевикладені за текстом мотивувальної частини судового рішення обставини, а також той факт, що з 23.02.2015 року ОСОБА_2 на територію Товариства не допускали і це встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17.09.2015 року справа №553/2065/15-ц,провадження №2-553/823/2015, яке набрало законної сили 17.12.2015 року після розгляду справи Апеляційним судом Полтавської області (арк..справи . 8-13,178-188) , а відповідач з позовними вимогами до ОСОБА_12 про виконання боргових зобов»язань не звертався, доказів тим обставинам, що такі кошти були на розрахунковому рахунку підприємства і отримані саме ОСОБА_2 не надано. Крім того, видаткові касові ордери від 17.10.2014 року (арк..справи 132) свідчать насамперед, про наявність грубих порушень при ведені бухгалтерського обліку , бо видача готівки в таких розмірах Національним банком України заборонена і такі кошти могли бути отримані тільки в установі Банку.

Суд не може оцінювати як належний доказ по справі договір на поставку сільськогосподарської техніки від 01.12.2014 року , а саме трактору Case IN Magnum MX340, бо оцінка цим доказам надана рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17.09.2015 року справа №553/2065/15-ц,провадження №2-553/823/2015, яке набрало законної сили 17.12.2015 року після розгляду справи Апеляційним судом Полтавської області (арк..справи . 8-13,178-188).

Відповідно до ст.10.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальність «Сільські традиції» вищим органом Товариства є загальні збори учасників Товариства або призначених ними працівників.

У відповідності з ч 4 ст.60 Закону України «Про господарські товариства» у випадках, передбачених установчими документами або затвердженими товариством правилами процедури допускається прийняття рішення методом опитування. У такому разі проект рішення або питання надсилається учасникам, які повинні в письмовій формі сповістити щодо до нього свою думку. Протягом 10 днів, з моменту одержання повідомлення від останнього учасника голосування всі вони повинні бути проінформовані головою про прийняте рішення.

У п.10.5 Статуту ТОВ «Сільські традиції» у випадку, коли інтереси товариства вимагають оперативного прийняття рішення Загальними зборами, допускається прийняття рішення методом опитування в порядку, визначеному Загальними зборами відповідно до чинного законодавства. У цьому випадку проект рішення надсилається усім учасникам , які повинні в письмовій формі сповістити щодо до нього свою думку протягом 10 днів після отримання повідомити про свою. Позицію. Відсутність відповіді по проекту може розцінюватися як згода тільки за умови, якщо Голова Загальних зборів надасть документальне підтвердження особистого отримання учасником проекту рішення. Протягом 10 днів, з моменту одержання повідомлення від останнього учасника голосування всі вони повинні бути проінформовані головою про прийняте рішення.

Відповідачем не доведено суду, що позивач, як один з учасників товариства був інформований щодо проведення загальних позачергових зборів 17.09.2015 року , як не доведено й той факт, що він був своєчасно повідомлений про прийняте рішення.

Відповідно до п.12.3 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» Загальні збори мають право звільнити Генерального директора із займаної посади за невиконання ним своїх службових обов»язків, грубе порушення вимог Статуту та /або законодавства України та /або дії які нанесли або можуть нанести товариству збиток.

Суд приходить до висновку, що при проведенні позачергових загальних зборів 17.09.2015 року вимоги п.12.3 Статуту виконані не були.

Судом вже вище за текстом мотивувальної частини судового рішення проаналізовано той факт, при проведенні позачергових загальних зборів засновників Товариства 01.10.2015 року по прийняттю рішення про внесення змін до Статуту Товариства(протокол №18 ,арк..справи90-92), за виключенням тих обставин, що секретарем зборів було обрано ОСОБА_3, який згідно зі Статутом є одним з засновників товариства.

Між тим, ці позачергові збори також проведені за адресою : Росія, Бєлгородська область, Ракитянський район п. Пролетарський Борисовське шосе №1 зал переговорів і також без підтвердження повноважень ОСОБА_11 на підставі довіреності ,легалізацію якої міністерством закордонних справи України не доведено.

Саме рішення цих позачергових зборів учасників товариства прийнято та затверджено зміни до Статуту товариства, без дотримання вимог ст.10.5,10.7 Статуту та ч 4 ст.60 Закону України «Про господарські товариства».

На підставі з вищевказаним рішенням позачергових зборів учасників (протокол №18, арк..справи 90-92) внесено зміни до п.9.2 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю та викладено в наступній редакції « одноособовий виконавчий орган товариства Директор».

Суд ретельно дослідивши пояснення представників відповідача з посиланням на те, що позивач просить поновити його на посаді ,якої тепер не існує і яку він раніше не займав, бо був Генеральним Директором, а не Директором товариства вважає наступне:

Ст.43 Конституції України передбачає «Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею , яку він вільно обирає або на яку він погоджується», також ст..43 Конституції України передбачає « Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення»

Ст. 55 Конституції України передбачає « Права і свободи людини і громадянина захищаються судом»

У відповідності з вимогами Закону України «Про право на справедливий суд» від 12.02.2015 року , який набув чинності 28.03.2015 року та яким внесені відповідні зміни до ЦПК України , суди при постановленні рішень зобов»язані застосувати судову практику ,ураховуючи позицію Верховного Суду України та Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Стаття 360-7 ЦПК України передбачає :

«Висновки Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладені в його постанові, прийнятої за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п.1-2 частини першої ст..355 цього Кодексу, є обов»язковими для всіх суб»єктів владних повноважень,які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у Постанові Верховного Суду України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновку Верховного Суду України з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом…….»

В ч. 3 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року №9 з змінами та доповненнями до нього ,внесеними Постановами Пленуму Верховного Суду України №4 від 01.04.1994, № 18 від 26.10.1995,№ 15 від 25.05.1998 років вказано У випадку коли працівника звільнено без законних підстав або з порушенням встановленого порядку ,але поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, суд визнає звільненням неправильним і зобов»язує ліквідаційну комісію або власника (орган, зобов»язаний управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках правонаступника) виплатити цьому працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу (у порядку ч 2ст.235КЗпП).Одночасно суд визнає працівника звільненим за п.1 ст.40 КЗпП України у зв»язку з ліквідацією підприємства, установи, організації.

Зазначена правова позиція ухвалена Верховним Судом України в своєму рішенні від 25.07.2012 року .

Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв»язку з змінами до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» від 01.10.2015 року, які внесені рішення позачергових загальних зборів від 01.10.2015 року протокол №18 та проведені не за місцем розташування товариства з порушенням вимог ст.10.5,10.7 Статуту без належного повідомлення учасника товариства ОСОБА_2 п.9.2 Статуту та викладено в наступній редакції « одноособовий виконавчий орган товариства Директор» , більш ніяких змін щодо організаційних та фінансово-розпорядницьких функцій до цієї посади внесено не було.

Дослідивши докази у справі в їх сукупності, діючи з метою гуманності та справедливості, суд приходить до висновку, що ОСОБА_13 слід поновити на посаді, яку він фактично займав до звільнення з урахуванням формального перейменування посади.

Суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими належними доказами та такими , що підлягають задоволенню, крім позовних вимог в частині внесення відповідних змін про особу, яка займає посаду Генерального директора в відповідних реєстраційних органах та внесенні змін до Державного реєстру, в установах Банку, здійсненні інших дій необхідних для виконання рішень засновників товариства, бо це не входить до повноважень суду загальної юрисдикції при вирішенні питання про поновлення на роботі.

Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачем заявлені не були, бо розглядаються іншим складом суду.

Керуючись ст.ст.10,11,57,58,60,61,209,212-214,215 ЦПК України, ст. 43,55 Конституції України , п.2 ст.41 КЗпП України, постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року №9 з змінами та доповненнями до нього ,внесеними Постановами Пленуму Верховного Суду України №4 від 01.04.1994, № 18 від 26.10.1995,№ 15 від 25.05.1998 років, п.п.3.1,10.1,10,.5,10.7 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції»;-

СУД ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції», третя особа - ОСОБА_3 про скасування рішення позачергових зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» від 17.09.2015 року, скасування наказу Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» від 18.09.2015 року №255 про звільнення від посади, поновлення ОСОБА_2 на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню .

Скасувати рішення позачергових зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» від 17.09.2015 року, оформлене протоколом №17 від 17.09.2015 року в частині дострокового припинення повноважень Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» громадянина України ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 і звільнення його з посади з 18 вересня 2015 року відповідно до п.2 ст.41 Кодексу Законів про працю України за вчинення винних дій працівником, який безпосередньо обслуговує грошові або товарній цінності, якщо ці дії дають підстави втрати довіри до нього з боку власника.

Скасувати рішення позачергових зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» від 17.09.2015 року, оформлене протоколом №17 від 17.09.2015 року в частині призначення на посаду виконуючого обов»язки Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» з 18 вересня 2015 року ОСОБА_3, громадянина України ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та в частині призначення на посаду Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» з 19 вересня 2015 року ОСОБА_3, громадянина України ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Скасувати рішення позачергових зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» від 17.09.2015 року, оформлене протоколом №17 від 17.09.2015 року в частині покладення на Генерального директора ОСОБА_3 уповноважень на підписання від імені засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» наказу про звільнення від займаної посади Генерального директора ОСОБА_13, внесення запису про звільнення до трудової книжки.

Скасувати Наказ Генерального директора ТОВ «Сільській традиції» №255 від 18.09.2015 року ОСОБА_3 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1

про звільнення ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 і звільнення його з посади з 18 вересня 2015 року відповідно до п.2 ст.41 Кодексу Законів про працю України за вчинення винних дій працівником, який безпосередньо обслуговує грошові або товарній цінності, якщо ці дії дають підстави втрати довіри до нього з боку власника.

Поновити ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаді Директора товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції».

В скасуванні рішення позачергових зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції» від 17.09.2015 року, оформленого протоколом №17 від 17.09.2015 року в частині внесення відповідних змін про особу, яка займає посаду Генерального директора в відповідних реєстраційних органах та внесенні змін до Державного реєстру, в установах Банку, здійсненні інших дій необхідних для виконання рішень засновників товариства - ОСОБА_2 в задоволенні позову - відмовити.

В частині поновлення на роботі ОСОБА_2 рішення суду допустити до негайного виконання у порядку ст.367 ЦПК України .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення, а стороною, що не приймала участі в судовому розгляді в той же строк після отримання копії судового рішення поштовим відправленням

Рішення суду з мотивувальною частиною буде виготовлено судом у п»ятиденний термін після проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, до 26.07.2016 року.

Головуючий, суддя О.О.РУДНЄВА

Рішення виготовлено суддею особисто в нарадчій кімнаті

Суддя О.О.РУДНЄВА