АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-о-26/09 Номер провадження 22-ц/786/245/16Головуючий у 1-й інстанції Личковаха О.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Кузнєцової О.Ю., Чічіля В.А.

При секретарі: Фадейкіній Н.Б.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 20 березня 2009 року

в справі за заявою прокурора Хорольського району про визнання спадщини відумерлою

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2009 року Прокурор Хорольського району Полтавської області звернувся до суду з даною заявою, посилаючись на те, що 02.04.2000 помер ОСОБА_3, який до дня відкриття спадщини мешкав в с. Новачиха Новачиської сільради Хорольського району. Померлому ОСОБА_3 згідно з сертифікатом про право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0258165, що виданий на підставі рішення Хорольської РДА від 08.10.1996 року № 403, належало 4,46 га. умовних кадастрових гектарів на території КСП ім. Кірова. Згідно уточнюючої довідки 3,47 га. Вартістю 41652,58 грн.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_3 заповіт у Новачинської сільської ради Хорольського району Полтавської області не складався, заяви про прийняття спадщини від спадкоємців не надходили і спадкова справа не заводилась, на підставі норм ст. 1277 ЦК України, прохав визнати спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3 відумерлою.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 20 березня 2009 року заяву прокурора Хорольського району Полтавської області про визнання спадщини відумерлою задоволено.

Визнано відумерлою спадщину, що залишилась після померлого ОСОБА_3, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Передано у власність територіальної громади (комунальну власність) Новачиської сільської ради Хорольського району Полтавської області земельну ділянку, яка знаходиться на території Новачиської сільської ради Хорольського району та належала померлому ОСОБА_3 на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0258165, виданий на підставі рішення Хорольської районної державної адміністрації від 08.10.1996 року № 403, розміром 4,46 умовних кадастрових гектарів для сільськогосподарського використання, уточнений розмір 3,47 га, вартість з урахуванням коефіцієнту індексації 2,623 становить 41652,58грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, яка в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви прокурора Хорольського району Полтавської області.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що рішення є незаконним, необґрунтованим й таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що для визнання спадщини відумерлою відсутні підстави, так як після смерті ОСОБА_3, за законом спадщину прийняли спадкоємці першої черги в рівних частках, тобто по ? кожен: дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочки: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, шляхом вступу в управління майном, у відповідності до норми ст. 549 ЦК УРСР. після смерті 05.09.2001 року ОСОБА_4

Після звернення до Новачиської сільської ради Хорольського району заявниці стало відомо про існування оскаржуваного рішення, з текстом якого вона ознайомилась в Хорольському районному суді Полтавської області. Дане рішення вона не оскаржувала раніше, оскільки їй не було відомо про його наявність та не було відомо про земельну частку (пай), що належала покійному батьку (враховуючи, що на момент його смерті вона була взагалі малолітньою дитиною).

Також, апелянт вказала, що при ухваленні судом першої інстанції рішення, ним не вірно застосовано норми ЦПК України, так як ОСОБА_3 помер 02.04.2000 року, тобто, до набрання чинності зазначеним кодексом. Вказала, що до зазначених правовідносин мали б бути застосовані норми ЦК УРСР, про що йдеться і у абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення.

Задовольняючи заяву прокурора Хорольського району Полтавської області, суд першої інстанції виходив з того, що для визнання спадщини відумерлою є підстави, адже, заповіту ОСОБА_3 не складав, із заявами про прийняття після його смерті спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, а отже, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, суд визнає спадщину відумерлою у відповідності до норми ст. 1277 ЦК України.

З такими висновками судова колегія погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до норм ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з нормами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до норм ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були дослідженні з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0258165, що був виданий на підставі рішення Хорольської районної державної адміністрації від 08.10.1996 року № 403, належало 4,46 умовних кадастрових гектарів на території КСП ім.. Кірова. Згідно довідки № 01-24-02/629 від 24.12.2008 року, виданої відділом Держкомзему у Хорольському районі уточнений розмір земельної частки (паю) становить 3,47 га, вартістю 41652,58 грн. (а.с. 6, 7).

01.04.2000 року ОСОБА_3 помер. Місцем його смерті у свідоцтві про смерть від 04.04.2000 року вказано с. Новачиха, Хорольського району Полтавської області (а.с. 42).

Саме ця дата в розумінні ЦК УРСР є часом відкриття спадщини.

Звертаючись з заявою про визнання спадщини відумерлою, заявник посилався на норму статті 1277 ЦК України в редакції 2004 року.

Заяви про визнання спадщини відумерлою розглядаються в порядку глави 9 розділу 2 ЦПК України.

Положення ст. 1277 ЦК України про те, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, застосовується лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України - з 1 січня 2004 року ( ст. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України ).

У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК Української РСР.

Так, у абзаці третьому пункту першого Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Отже, є правильними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не враховано, що Цивільним кодексом Української РСР 1963 року взагалі не передбачено визнання спадщини відумерлою, а заява про визнання майна безхазяйним в порядку статті 137 Української РСР - прокурором не заявлялась.

Відповідно до норми ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно з п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець є таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що вступив в управління або користування спадковим майном.

Після відкриття спадщини після померлого ОСОБА_3 02.04.2000 року, її фактично прийняли в рівних частинах, по ? частці спадкового майна, його дружина ОСОБА_4 та його дочки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 ( а.с. 30,32,34), шляхом вступу в управління спадковим майном, у тому числі й паєм, так як після смерті свого батька вони фактично продовжували проживати в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 29, 42-45).

05.09.2001 року померла ОСОБА_4 (а. с. 43). Останнім місцем проживання померлої було: с. Новачиха Хорольського району Полтавської області. На час її смерті за тією ж адресою проживали дочки спадкодавця - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 Заповіту ОСОБА_4 не складала. Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції від 18.07.1963 року спадщину прийняли три дочки спадкодавця, тобто кожна з дочок померлої ОСОБА_4 набула право на 1/3 частку у спадковому майні померлої матері, до складу якого входить також право на ? частки земельної частки (паю), розташованої на території Новачинської сільської ради Хорольського району Полтавської області, яка в цілому належала ОСОБА_3, померлому 02.04.2000 року (а.с.41).

За таких обставин, ухвалене в справі судове рішення щодо задоволення заяви прокурора Хорольського району Полтавської області не можна визнати законним та обґрунтованим, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 213, ст. 214, ч.ч. 1,2 ст. 303, п.2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 313, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 20 березня 2009 року скасувати.

В задоволенні заяви прокурора Хорольського району Полтавської області, заінтересована особа Новачиська сільська рада Хорольського району Полтавської області про визнання спадщини відумерлою - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя (підпис) П.С. Абрамов

Судді: (підписи) ОСОБА_7

ОСОБА_8

З оригіналом згідно: