Справа №613/1743/14-ц Провадження №2/613/7/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року

Богодухівський районний суд Харківської області в складі головуючого судді Закопайло В.В., при секретарі Дегтяр А.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Органу опіки та піклування Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області «про встановлення батьківства», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить визнати його батьком неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобовязати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3, зазначивши батьком дитини ОСОБА_1, а також передати малолітнього сина йому на виховання. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 2006 року він проживав однією сімєю з ОСОБА_4, яку вважав своєю дружиною. 13 липня 2008 року у них народився син ОСОБА_3, якого позивач вважає своїм сином. В звязку з тим, що ОСОБА_4 та позивач не перебували у шлюбі, а також в звязку з тим, що мати дитини не була згодна з юридичним оформленням батьківства позивача, дані позивача, як батька дитини, не були внесені в актовий запис про народження їхньої дитини, а дані пр. батька було внесено на підставі ч.1 ст. 135 СК України. 03.09.2014 року ОСОБА_4 померла, та опікуном дитини призначено ОСОБА_2 сестру матері дитини. Фактично сина у позивача відібрано. Позивач вважає що він є батьком дитини і має право спільно проживати з ним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з наведених вище підстав та в звязку з тим, що висновком експерта підтверджено батьківство позивача по відношенню до ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_2 та її представник вважають позовні вимоги не обґрунтованими, просили відмовити в задоволенні позову. ОСОБА_2 пояснила, що її сестра за життя не бажала оформлення батьківства за позивачем, і коли була хворою та знала що помре, разом з сином приїхала до батьків та вважала за необхідне залишити дитину на виховання ОСОБА_2 Таким чином, вона не бажала щоб позивач займався вихованням дитини та свідомо передала його своїй сестрі. Це було її бажанням і останньою волею. Позивач на протязі часу розгляду даної справи жодного разу не приїздив до дитини, не виявляв жодних намірів спілкування з ним. Дитина виявляє бажання залишитися на вихованні у відповідача та не бажає проживати з позивачем. Крім того, ОСОБА_2 вважає що висновок експерта не відповідає дійсності і позивач не є біологічним батьком дитини.

Представник Органу опіки та піклування Богодухівської РДА в судовому засіданні не заперечувала проти позовних вимог в частині встановлення батьківства позивача по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 та внесення відповідних записів про це до актового запису про народження, оскільки обставина батьківства підтверджується висновком експерта. Проте, представник третьої особи заперечувала проти позову в частині передачі дитини на вихованню позивачу, оскільки ОСОБА_2 розпорядженням Богодухівської РДА призначено опікуном малолітнього ОСОБА_3 і питання про передачу дитини батькові слід вирішувати після набрання законної сили рішення про встановлення батьківства. На даний час вимога позивача про передачу йому на виховання дитини є передчасною.

Суд, вислухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині встановлення батьківства та зобовязання внесення відповідних змін до актового запису про народження, та відмові в частині передачі дитини на виховання позивачу виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився 13 липня 2008 року. Його матірю є ОСОБА_4, а батьком дитини вказано ОСОБА_6. Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України від 04.06.2013 року № витягу 0 (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №457248, виданого 03.09.2014 року Відділом ДРАЦС РС Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_4 померла 3 вересня 2014 року у віці 38 років в м. Богодухів Харківської області, актовий запис №204 від 03.09.2014 року.

Відповідно до розпорядження Богодухівської РДА №341 від 2.10.2014 року, ОСОБА_2 призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 128).

Відповідно до висновку експерта №87 від 29.01.215 року в генотипі ОСОБА_3, по всіх досліджуваних локусах виявлені алелі, які могли бути утворені шляхом успадкування з генотипу ОСОБА_1. Таким чином, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_7 складає величину не менш ніж 99,9%; за вимогами Другого Міжнародного Симпозіуму з Ідентифікації людини біологічне батьківство вважається доведеним (а.с.97-100).

Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

Відповідно до ст. 15 ч.1 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 163 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Таким чином, суд вважає доведеним факт біологічного батьківства позивача по відношенню до малолітнього ОСОБА_3, що підтверджується висновком експерта і у суду не має підстав не довіряти цьому висновку.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині вимоги позивача про передачу йому на виховання малолітньої дитини, суд виходить з того, що на час постановлення рішення права позивача не порушено та дитина на законних підставах передана на виховання відповідачу і питання про його подальшу передачу батькові повинно вирішуватися органом опіки та піклування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128, 135, 163 Сімейного Кодексу України, ст. 15 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 209, 213-215 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, біологічним батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зобовязати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису №3319 від 02 серпня 2008 року про народження 13 липня 2008 року ОСОБА_3, зазначивши батьком дитини ОСОБА_1.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Харківської області через Богодухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя