Справа № 462/7707/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Кирилюка А.І.

при секретарі Фрейдун А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Львівелектромаш», третя особа ОСОБА_2 про скасування наказу про відсторонення від роботи, недопущення до роботи, виплату заробітної плати за час відсторонення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування наказу про відсторонення від роботи, недопущення до роботи, виплату заробітної плати за час відсторонення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з березня 1982 року перебуває в трудових відносинах з ПАТ «Львівелектромаш», спочатку на посаді директора оптового магазину, в подальшому переводився на інші посади, з 2007 року працює на посаді начальника зміни охорони. 26.12.2014 року було проведено позачергові збори акціонерів товариства, на яких було переобрано керівника товариства та позивача обрано до складу правління товариства, в звязку з чим у нього виникла конфліктна ситуація з попереднім головою правління ОСОБА_2 В січні-лютому 2015 року він знаходився у черговій відпустці. Після закінчення якої він звернувся до адміністрації товариства про надання належних йому відгулів і йому надали на ознайомлення наказ №15 від 03.03.2015 року про його відсторонення від займаної посади у звязку з недовірою, без збереження заробітної плати. Він неодноразово звертався до безпосереднього керівника та ОСОБА_3 та до ОСОБА_2 про допуск до виконання ним його службових обовязків, однак отримував відповідь, про те що буде допущений до виконання роботи після завершення судових справ. В кінці серпня 2015 року йому стало відомо про те, що рішення загальних позачергових зборів акціонерів товариства скасовано і головою правління залишено ОСОБА_2 27.08.2015 року він звернувся із заявою керівника товариства про приступлення до виконання своїх службових обовязків. 01.09.2015 року він отримав відповідь в якій зазначалось, що він відсторонений від роботи до усунення обставин, які зазначені в наказі, тобто закінчення кримінальних проваджень. 18.09.2015 року він звернувся до голови правління товариства з клопотанням надати йому копії наказів про прийняття на роботу, переведення та скасування наказу про його відсторонення, а також звернувся 18.09.2015 року до комісії по трудових спорах, однак відповіді на свої листи він так і не отримав. Вважає, що наказ №15 від 03.03.2015 року, яким відсторонено його від роботи є незаконним та прийнятий з порушенням вимог законодавства, зокрема в наказі не вказано підстави його відсторонення, відсторонення від роботи здійснюється на підставі рішення слідчого судді на строк не більше двох місяців, законодавством не передбачено підставу відсторонення від роботи у звязку з недовірою, а тому такий слід скасувати. Позивач також просить суд поновити строк звернення до суду з даним позовом, оскільки вважає, що такий пропущено з поважних підстав. Просить суд стягнути з відповідача належну йому заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, а також понесені ним судові витрати. Просив позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, додатково пояснив, що він перебуває в трудових відносинах з 1982 року, працював на різних посадах з 2007 року працював на посаді начальником зміни охорони. 26.12.2014 року було проведено позачергові збори акціонерів товариства, на яких було переобрано керівника товариства та позивача обрано до складу правління товариства, в звязку з чим у нього виникла конфліктна ситуація з попереднім головою правління ОСОБА_2 так як він голосував за зміну керівництва товариства. В січні-лютому 2015 року він перебував у відпустці, а коли прийшов на роботу та хотів отримати ще кілька відгулів йому дали на ознайомлення наказ №15 від 03.03.2015 року про відсторонення його від роботи на час розгляду справ у суді. З цього часу його не пускали навіть на територію підприємства, про що в березні 2015 року було складено акт та подано заяву в органів внутрішніх справ. крім цього він неодноразово звертався до свого керівництва з заявами про допуск його до роботи, а також в комісію по трудових спорах. Наприкінці серпня 2015 року йому стало відомо, що про те, що рішення загальних позачергових зборів акціонерів товариства скасовано і головою правління залишено ОСОБА_2 В звязку з чим він звернувся до голови правління про допуск його до роботи, однак йому було відмовлено з тих підстав, що не закінчився, ще розгляд кримінальних справ, а тому не відпали підстави, які слугували винесенню наказу про відсторонення. Наказ №15 від 03.03.2015 року є незаконним та прийнятий з порушенням вимог КЗпП України, оскіьки в ньому не вказано підстави відсторонення, КЗпП України не передбачає підставу відсторонення від роботи за недовірою, відсторонення від роботи здійснюється на підставі рішення слідчого судді і не більше ніж на два місяці. Зазначив, що з оскаржуваним наказом був ознайомлений 03.03.15 року, підпис про ознайомлення з наказом належить йому. Просить суд поновити строк звернення до суду з позовом, оскільки на його думку такий пропущений з поважних підстав, які наведені вище. Просить позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та доводи позивача, зазначивши що Голова Правління ОСОБА_2 не мала повноважень 03.03.15 року на видання оскаржуваного наказу, оскільки 26.12.14 року рішенням загальних зборів на цю посаду була обрана ОСОБА_5, строк позовної давності Позивачем пропущений з поважних причин: він не отримав копію оскаржуваного наказу, на підприємстві тоді не було Голови правління бо ОСОБА_2 не мала повноважень, а ОСОБА_5 не приступила до своїх обовязків. Текст наказу був переписаний. Просить стягнути з відповідача 1.000 гривень на правову допомогу позивачу.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що наказ №15 від 03.03.2015 року прийнятий у відповідності до чинного законодавства на підставі звернення працівників товариства до голови правління у звязку з тим, що позивач разом з ОСОБА_7, ОСОБА_8 зявились на підприємстві розмахуючи випискою з держреєстру про їх новий статус та вимагаючи в охорони пропустити їх на територію підприємства, влаштували скандал, на який вийшли подивитись працівники товариства. Цей випадок було зафіксовано актом. Після чого колектив товариства звернувся до голови правління про відсторонення від роботи позивача. На підставі цього звернення було видано наказ про відсторонення позивача від роботи, з яким позивач ознайомився належним чином. Після чого 16.03.2015 року в складі ще більшої групи намагались здійснити «рейдерське захоплення» товариства, про що складено відповідний акт. Весь час Головою правління працювала ОСОБА_2, рішення загальних зборів від 26.12.14 року оскаржувалось в судових інстанціях і є не дійсним. Надання копії наказу про відсторонення не передбачено законодавством. Подала суду заяву про застосування строку позовної давності, який був пропущений позивачем, в звязку з чим просить суд в позові відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_9 в судовому засіданні проти позову заперечив подав заяву про застосування строку позовної давності, який був пропущений позивачем, в звязку з чим просить суд в позові відмовити. Дав пояснення, що в цілому збігаються з поясненнями представника позивача, наполягаючи на протиправності та кримінальності дій позивача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити у позові з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

З наказу №23-к від 18.02.1982 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 прийнятий на роботу з 19.02.1982 року в Управління «Львівелектропостачпобут» на посаду директора оптового магазину «Інструмент» (а.с.45, 53).

В подальшому кілька разів переводився на різні посади та 04.04.2008 року переведений на посаду начальника зміни відділу організації контролю за збереженням власності та пропускним режимом ВАТ «Львівелектромаш», що вбачається з наказу №3-рк від 04.04.2008 року та копії трудової книжки, які надані представником відповідача (а.с. 46-54).

Згідно ст.46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

З наказу ПАТ «Львівелектромаш» №15-к від 03.03.2015 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 начальника зміни відділу контролю» вбачається, що ОСОБА_1, начальника зміни відділу організації контролю за збереженням власності та пропускним режимом відсторонено від роботи з 04.03.2015 року на період розгляду справ в слідчих та судових органах. (а.с.43, 44). З вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 03.03.2015 року та власноручно розписався.

Відповідно до акту 05.01.2015 року та звернення до голови правління вбачається, що колектив ПАТ «Львівелектромаш» звернувся до голови правління з вимогою відсторонення ОСОБА_1 від роботи (а.с.38, 40-41).

На підставі вказаного звернення було видано наказ №15к про відсторонення від роботи ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 звертався: до голови правління товариства з заявою від 27.08.15, про те, що він приступає до виконання своїх обовязків (а.с. 2,3), до голови правління товариства 18.09.15 про відміну оскаржуваного наказу (а.с. 5,7), до комісії по трудовим спорам товариства від 18.09.15 про поновлення на посаді (а.с. 5,6).

З огляду на положення ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справу на підставі документів, що були надані сторонами або витребувані за їх клопотанням. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача про те, що наказ №15к від 03.03.2015 року виданий у відповідності до вимог КЗпП України, оскільки стаття 46 КЗпП України не передбачає підстав відсторонення від роботи як звернення колективу, а також спростовується наявними матеріалами справи. Не надані суду відповідачем і докази підстав видання оскаржуваного наказу, а саме розгляду справ у слідчих та судових органах. Враховуючі вищенаведене, суд приходить до висновку, що наказ №15к від 03.03.2015 року виданий з порушенням вимог ст.46 КЗпП України.

Однак, відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін та оглянутого оригіналу наказу №15к від 03.03.2015 року, з наказом про відсторонення його від роботи позивач ОСОБА_1 ознайомився з вказаним наказом 03.03.2015 року. Отже, в силу ч.1 ст.233 КЗпП України позивач повинен був звернутись до суду в строк по 04.06.2015 р., а фактично позивач звернувся до суду 29.10.2015 р., тобто більше ніж через три місяці з дня ознайомлення з наказом про відсторонення його від роботи.

Позивач не навів поважних причини пропуску строку звернення до суду, а його покликання на те, що він не звертався до суду оскільки чекав на рішення господарського суду про визнання позачергових зборів акціонерів товариства, на думку суду не є поважними, оскільки вказані обставини ніяк не перешкоджали ОСОБА_1 безпосередньо звернутись до суду за захистом своїх прав. При цьому представники відповідача та третьої особи надали суду заяву з проханням відмовити ОСОБА_1 в позові у зв'язку із пропуском трьохмісячного строку звернення до суду, передбаченого ст.233 КЗпП України (а.с.35-36, 37).

Суд вважає що доводи позивача та його представника про:

-відсутність у Голови Правління товариства ОСОБА_2 повноважень на видання оскаржуваного наказу на дату 03.03.15 року, оскільки 26.12.14 року рішенням загальних зборів на цю посаду була обрана ОСОБА_5 ОСОБА_6 зазначення не було підтверджено належними доказами, бо відповідачем був наданий витяг з единого реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, лише на дату 15.10.15 де головою Правління була зазначена ОСОБА_10 (а.с. 62-64). Крім того, на дату 05.01.2016 в судовому засіданні була надана фотокопія інформації з сайту Міністерства юстиції про юридичну особу ПАТ «Львівелектронмаш», де головою правління зазначена ОСОБА_2, що діє з 30.12.14 року (а.с. 88), інформація зазначеного сайту була перевірена он-лайн в судовому засіданні. Крім того, відповідно до рішення Господарського суду Львівської області від 25.03.15 року по справі № 914/108/15 визнано недійсним рішення позачергових загальних зборів ПАТ «Львівелектронмаш» від 26.12.14 (а.с. 73-78). Рішення у відношенні до частини позивачів було скасоване Львівськім апеляційним господарським судом (а.с. 68-72), та залишено в силі Вищім господарським судом України (а.с. 79-81). Таким чином рішенням загальних зборів ПАТ «Львівелектронмаш» від 26.12.14, на час розгляду справи є недійсним, як то встановлене судовими рішеннями, що набрали законної сили. Питання наявності повноважень, при прийняття окремих рішень є внутрішнім питанням управління товариством, їх оскарження належить виключно органам управління товариством, учасникам або акціонерам. Наявні на час розгляду справи органи управління товариства, що діють від його імені, не ставлять під сумнів повноваження голови правління при виданні наказу, та відповідають перед третіми особами, в тому числі працівниками за їх відповідність закону з усіх інших підстав;

-строк позовної давності Позивачем пропущений з поважних причин так як він не отримав копію оскаржуваного наказу. Законодавством не передбачено обовязкове вручення особі наказу про відсторонення, строк позовної давності відповідно до ст. 233 КзППУ рахується від дня коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення свого права. Суд вважає такою датою 03.03.15 року;

-строк позовної давності Позивачем пропущений з поважних причин так як, на підприємстві тоді не було Голови правління бо ОСОБА_2 не мала повноважень, а ОСОБА_5 не приступила до своїх обовязків. Таке зазначення не підтверджено належними доказами. Відповідно, до пояснень представника відповідача підприємство не припиняло свої роботи, а позивач ОСОБА_1, після наказу про відсторонення, перший раз звернувся до підприємства лише 27.08.2015 року. Крім того слід зазначити, що відповідачем по справі є підприємство, незалежно від наявності окремих посадових осіб, на тих чи інших посадах. Вказана обставина не заважала позивачу звернутись за захистом до суду;

-текст наказу був переписаний. Таке зазначення не підтверджено належними доказами. Крім того, протирічить, зазначенням самого позивача ОСОБА_1, що підтвердив факти ознайомлення з наказом та аутентичністі свого підпису. На неодноразові зазначення суду про необхідність доведення такої позиції шляхом заявлення клопотання про призначення відповідної експертизи позивач відмовився.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про скасування наказу №15к від 03.03.2015 про відсторонення ОСОБА_1 від службових обовязків слід відмовити у зв'язку із пропуском строку, встановленого ст.233 КЗпП України для звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 14, 60,174, 212-215 ЦПК України, ст. 46, ст. 233КЗпП України, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ПАТ «Львівелектромаш», третя особа ОСОБА_2 про скасування наказу №15к від 03.03.2015 про відсторонення ОСОБА_1 від службових обовязків, недопущення до роботи, допуск до роботи та виплату заробітної плати за час відсторонення та стягнення судових витрат відмовити за спливом строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, що його ухвалив, шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя А.І.Кирилюк