АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1264/16 Головуючий 1 інст. Єрмак Н.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.,

суддів: Пшенічної Л.В., Шаповал Н.М.

за участю секретаря - Сементовської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просив розірвати шлюз з ОСОБА_1, зареєстрований 17 лютого 2001 року в Безлюдівській селищній раді Харківського району, актовий запис № 03.

Від шлюбу мають доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між сторонами виникають суперечки, сварки та непорозуміння, тому з грудня 2014 року проживають окремо. Шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Спільне господарство не ведуть, наполягає на розірванні шлюбу.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2015 року позов задоволено, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Після розірвання шлюбу залишено прізвище ОСОБА_1 - ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення яким шлюб між сторонами розірвати, та визначити місце проживання малолітньої дитини разом з матірю ОСОБА_1

Скарга містить посилання на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення про розірвання шлюбу в супереч процесуального законодавства не вирішено питання з ким з батьків буде перебувати дитина, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні доньки після розірвання шлюбу.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені в суді першої інстанції судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що спільне господарство сторонами не ведеться, врни проживають окремо. Шлюбно-сімейні відносини припинені. Подальше збереження шлюбу неможливе.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтва про шлюб 1-ВЛ № 127593, виданим 17 лютого 2001 року Безлюдівською селищною радою Харківського району, актовий запис № 03, сторони у справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі.

Сторони у судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи були належним чином повідомлені, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач позовні вимоги визнала, просила шлюб розірвати.

Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення.

Тому судом першої інстанції обгрунтовано розірвано шлюб між сторонами.

Що стосується вимог апеляційної скарги ОСОБА_1, щодо визначення місця проживання дитини, то таких вимог до суду першої інстанції заявлено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 303 ЦПК України встановлені межі розгляду справи апеляційним судом.

Так згідно ч. 1 цієї статті під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Виходячи з викладеного, судова колегія позбавлена можливості надати оцінку вимогам про визначення місця проживання дитини. Проте ОСОБА_1 не обмежена у праві звернутись з такими вимогами до суду в загальному порядку за наявності між сторонами спору з цього питання.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують судова колегія з урахуванням ч. 1 ст. 308 ЦПК України не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: