Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/178/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Циганаш І. А.
Доповідач Чорнобривець О. С.
УХВАЛА

Іменем України

12.01.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Чорнобривець О.С.

суддів - Потапенка В.І.

Черненко В.В.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 23 листопада 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Управління земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища Кіровоградської міської ради, Управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області про виділ земельної ділянки в натурі,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4, треті особи Управління земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища Кіровоградської міської ради, Управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області про виділ земельної ділянки в натурі.

Справа розглядалась неодноразово.

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 23 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено. Застосовано поворот виконання рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 10 жовтня 2014 року, яким даний позов був задоволений. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позовної заяви в повному обсязі .

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції сторони та їх представники підтримали свої доводи та заперечення.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 27 лютого 2002 року, позивачка ОСОБА_3 є власником жилого будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 3).

30.12.2003 року 9/25 частин зазначеного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель позивач продала відповідачу ОСОБА_4 (а.с. 31, 32).

Згідно технічного паспорту ОКП "КООБТІ" № НОМЕР_1 від 09.12.2008 року домоволодіння по АДРЕСА_1, м. Кіровоград, розташоване на земельній ділянці площею 560,0 кв.м. (а.с. 5-7).

Встановлено, що між сторонами не було домовленості і не була укладена угода про порядок користування спірною земельною ділянкою та постійно виникають сварки та суперечки щодо цього.

Позивач, посилаючись на вказані обставини, вважала, що придбавши будинок також набула право власності на земельну ділянку, яка їй належить у частці, що пропорційна частці у будинку, і просила суд про виділ їй із загальної площі -16/25 частини земельної ділянки в натурі, як об'єкта спільної часткової власності.

У суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідно до наступного.

При переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати ст.30 ЗК України, до набувача від відчужувача автоматично переходило право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження, з необхідністю подальшого оформлення переходу права власності.

Відчуження об'єктів права власності після 1 січня 2002 року не тягло за собою автоматичного переходу право власності на земельну ділянку під будівлями та спорудами і у таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст.120 ЗК України 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем.

Зазначена правова позиція роз'яснена у п.п. «ґ» пункту 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 19 березня 2010 року №2 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», на яку обґрунтовано посилався суд першої інстанції при вирішенні справи.

Згідно з ч. 1 ст.120 Земельного кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент укладення правочинів) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно - правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Відповідно до ч.1, 2 ст.125 Земельного кодексу України право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

У відповідності до ст.126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

У сторін по справі - співвласників будинку відсутні правовстановлюючи документи на земельну ділянку на якій розташований житловий будинок.

За таких обставин, підстави для задоволення позовної вимоги про виділ земельної ділянки як об'єкту права спільної часткової власності, відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст..303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: