Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/45/15-ц Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія 21 Доповідач Худяков А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Косигіної Л.М.,

Григорусь Н.Й.,

при секретарі судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним доручення, договору дарування житлового будинку та земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог зазначав, що згідно довіреності від 16.01.2006 року, посвідченої секретарем Наталівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, його покійна мати ОСОБА_4 з незрозумілих причин уповноважила його подарувати належний їй житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться в АДРЕСА_1 - ОСОБА_3, його сестрі.

В уточненому позові позивач вказував на те, що вказана довіреність на право розпорядження нерухомим майном є незаконною, оскільки вона не підписана ОСОБА_4 і не її представником, а іншою особою, а також посвідчена посадовою особою органу місцевого самоврядування, що суперечить вимогам ч.3 ст.245 ЦК України.

Посилаючись на те, що на час підписання від імені ОСОБА_4 договору дарування будинку та землі він перебував на обліку в Новоград-Волинському психдиспансері і через хворобливий стан не міг в повній мірі розуміти значення своїх дій, зі змістом договору не знайомився, діяв під впливом обману, позивач просив визнати недійсними довіреність, видану на його ім'я та посвідчену Наталівською сільською радою від 16 січня 2006 року від імені ОСОБА_4 і договір дарування житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, укладений ним 17 січня 2006 року на підставі цієї довіреності від імені довірителя.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 листопада 2015 року у задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постановлене рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Апелянт посилається на незаконність й необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів про те, що власника майна - ОСОБА_4 чи його, як представника було введено в оману щодо характеру вчиненого 17.01.2006 року правочину. та, окрім цього, висновок судово-психіатричної експертизи №246-2015 від 09.06.2015 року не містить даних, що ОСОБА_2 в момент вчинення правочину абсолютно неспроможний був розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

З даним висновком погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 січня 2006 року на підставі довіреністі, посвідченої Наталівською сільською радою, ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_2 подарувати належний їй житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1 - ОСОБА_3

17.01.2006 року державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Гаврилюк О.С. посвідчено договір дарування житлового будинку та земельної ділянки, який є спірним по справі, по АДРЕСА_1 ОСОБА_4, від імені якої діяв ОСОБА_2, по довіреності, посвідченої 16.01.2006 року.

За змістом позовних вимог, ОСОБА_2 фактично просив визнати недійсними доручення та договір дарування житлового будинку і земельної ділянки, посилаючись на ст.ст.203,215,230 ЦПК України.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Відповідно до ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно вважав, що, оскільки позивач не є стороною оспорюваного договору, а лише уповноважувався підписати його від імені матері, і, крім того ним не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, обґрунтовано відмовив в задоволенні позову, навівши відповідні мотиви.

Таким чином, сам по собі лише висновок судово-психіатричної експертизи №246-2015 від 09.06.2015 року не є підставою для визнання недійсними доручення та договору дарування житлового будинку і земельної ділянки, оскільки в описовій та мотивувальній частині цього висновку не зроблено висновку про абсолютну неспроможність ОСОБА_2 в момент підписання оспорюваного договору розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Як зазначено в експертному висновку з урахуванням прогресуючого перебігу органічного ураження головного мозку станом на 17.01.2006 року на час підписання договору дарування, виявлений у ОСОБА_2 органічний розлад особистості з когнітивними порушеннями та надцінними ідеями відношення, обмежував його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але не позбавляв його цієї здатності в цілому.

Тобто, жодних виражених ознак психічних порушень у ОСОБА_2 в період з 1993 року по 2011 рік вказаний експертний висновок не містить.

Суд першої інстанції, також, правильно з урахуванням практики Верховного Суду України взяв до уваги правову позицію, яка викладена в постанові від 29.02.2012 року.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на правильність судового рішення не впливають. В суді апеляційної інстанції до матеріалів справи долучена фотокопія нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 18.07.2007 року, тобто за датою більше ніж рік після оспорюваного договору, який підтверджує повну дієздатність ОСОБА_2, який перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам'яті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій продав громадянину ОСОБА_6 належну йому 47/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2.

На підставі викладеного, при розгляді даної справи порушень судом норм матеріального і процесуального права не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування рішення, з мотивів, наведених в скарзі, немає.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді