Номер провадження: 22-ц/785/1109/16
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- Станкевича В.А.

при секретарі - Желєзнову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про повернення грошових коштів,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду (а. с. 2-3), в якому просила стягнути з відповідачки безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 70 906 грн. та судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач, як зазначено в рішенні суду, обґрунтовував тим, що нею 11.06.2012 року, 12.06.2012 року та 16.07.2012 року помилково були перераховані грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_1, який відкритий у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я ОСОБА_5 в сумі 70 906 грн. Вважає, що вказана сума підлягає поверненню, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні в суді першої інстанції, як зазначено в рішенні суду, представник позивача позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідачка ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення позову, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, пояснивши, що між сторонами був укладений інвестиційний договір, для підтвердження якого був укладений договір позики, на виконання якого і перераховувались спірні грошові кошти.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника подала апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2015 року, в якій просить скасувати рішення суду від 29.09.2015 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати, посилаючись на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не були встановлені всі вагомі факти по справі, суд проігнорував свій обов'язок всестороннього та всебічного з'ясування обставин по справі, що і призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Відповідачкою рішення суду не оскаржується.

В судове засідання учасники процесу не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що нею 11.06.2012 року, 12.06.2012 року та 16.07.2012 року помилково були перераховані грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_1, який відкритий у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я ОСОБА_5 в сумі 70 906, 00 гривень.

На підтвердження своїх вимог посилається на виписки з банку, з яких видно перераховування грошових коштів на ім'я ОСОБА_5.

Проте, вирішуючи справу по суті суд першої інстанції враховував, що позивачем не надано будь-якого договору укладеного з відповідачем, на підставі якого вона перераховувала грошові кошти, а надані роздруківки ніким не завірені та не містять посилання на призначення платежу, а суд не може достовірно встановити, що це були за кошти, для чого вони призначались, та їх загальний розмір, так як докази, наявні на аркушах справи 10-17 не є належними.

Крім того, залишилось не зрозумілим, чому позивач, перерахувавши помилково таку значну грошову суму (майже 9 тисяч доларів США!) на рахунок відповідача три роки про це мовчала, не заявляючи жодних претензій, а з вимогою до відповідача звернулась лише 12.06.2015 року.

Заперечуючи проти позову, відповідач пояснила у судовому засіданні, що зазначені грошові кошти були сплачені позивачем на її рахунок у якості надання поворотної позики за договором від 10.08.2012 року, що підтверджується виписками з особистого листування сторін.

Суд вважав, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що відповідачу ОСОБА_5 безпідставно було перераховано грошові кошти на загальну суму 70 906 гривень.

При цьому, суд першої інстанції прийняв до уваги, що позов був поданий ОСОБА_4 ще 06.07.2015 року і вона мала достатньо часу підготуватись до слухання справи та надати суду належні докази, однак, цього не зробила, з клопотанням про витребування будь-яких доказів до суду не зверталась.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 1212, 1213, 1215 ЦК України, ст. ст. 1, 10-11, 57-60, 88 ЦПК України, п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Однак, судова колегія, не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та дійшов до таких висновків з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачкою, що позивачкою 11.06.2012 року, 12.06.2012 року та 16.07.2012 року були перераховані грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_1, відкритий у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я ОСОБА_5 в сумі 70 906 грн. (а. с. 10-17, 32-48).

В запереченнях на позов (а. с. 32-33) відповідачка вказувала, що зазначені кошти перераховані в рахунок надання поворотної позики за договором від 10.08.2012 року.

Проте, в матеріалах справи відсутній та суду апеляційної інстанції не надано вказаного договору позики, на який посилається відповідачка.

Разом з тим, позивачкою до апеляційної скарги надано копію договору позики від 10.08.2011 року, укладеного між сторонами (а. с. 60), та копії договорів про внесення змін та доповнень до вказаного договору позики від 08.09.2011 року, від 21.10.2011 року, від 15.11.2011 року, від 09.04.2012 року, від 09.06.2012 року (а. с. 61-65), які досліджені в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції та, в яких спірна сума, перерахована відповідачці уже після підписання останніх змін до договору позики від 10.08.2011 року, не значиться.

В апеляційній скарзі позивачка зазначила, що під час перерахування спірної суми коштів у сторін був намір підписати договір про зміни до договору позики та зафіксувати перераховану спірну суму коштів у договорі позики, однак цього не відбулося, що не спростовано відповідачкою.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перерахування спірної суми коштів позивачкою відповідачці, остання не заперечує, що вбачається з її заперечень на позов (а. с. 32-33) та підтверджується матеріалами справи.

Однак, в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції відповідачкою не надано будь-яких доказів, що спірна сума коштів перерахована їй позивачкою на підставі договору позики чи отримана нею на іншій правовій підставі.

За таких обставин, права і обов'язки сторін у спірних правовідносинах мають визначатися відповідно до глави 83 розділу ІІІ книги п'ятої ЦК України, оскільки відповідачка зберігає перераховані їй позивачкою грошові кошти в розмірі 70 906 грн. без достатньої правової підстави.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

На підставі наведеного, позовні вимоги ОСОБА_4 обгрунтовані, доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі, а з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 70 906 грн.

Також з відповідачки на користь позивачки відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 488 грн. 96 коп. (а. с. 1, 59).

Висновки суду першої інстанції судова колегія вважає помилковими, оскільки відповідно до матеріалів справи відповідачка не заперечувала перерахування позивачкою їй спірної суми коштів, проте на якій правовій підставі ці кошти були перераховані їй позивачкою, відповідачка суду доказів не надала та не спростувала доводи позивачки відповідними доказами.

Таким чином, судова колегія, враховуючи викладене, погоджується з доводами апеляційної скарги, і вважає, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2015 року необхідно скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задовольнити та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 70 906 грн., а також судові витрати в розмірі 1 488 грн. 96 коп.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про повернення грошових коштів - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 70 906 грн. та судові витрати в розмірі 1 488 грн. 96 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

А.П. Бабій

В.А. Станкевич