Справа № 573/2692/15-ц
Номер провадження 2/573/46/16
РІШЕННЯ

іменем України

06 січня 2016 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, третя особа: Улянівська державна нотаріальна контора Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивують тим, ОСОБА_3 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із сином ОСОБА_4 до дня своєї смерті 09 червня 2008 року. Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 4,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV -СМ № 016280. Після смерті матері ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину шляхом спільного проживання, проте не встиг переоформити документи на себе, оскільки помер 04 червня 2010 року. Після його смерті спадщину фактично прийняла дружина ОСОБА_1 та їх спільний син ОСОБА_2 шляхом спільного проживання з померлим. Позивачі є спадкоємцями першої черги, однак отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном вони не можуть у звязку з тим, що оригінал Державного акту серії ІV -СМ № 016280 на право приватної власності на землю втрачений. Посилаючись на викладені вище обставини, позивачі звернулися до суду з позовом, у якому просять визнати за кожним з них право власності на ? частину земельної ділянки площею 4,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, що належала ОСОБА_3 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV - СМ № 016280, у порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, який помер 10 червня 2010 року.

У судове засідання позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 не зявилися, їх представник за довіреністю ОСОБА_5 надала суду письмову заяви про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не зявився, причин свого неприбуття не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи.

Представник третьої особи Улянівської державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не зявився. Нотаріус надала письмову заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Зі змісту ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася 08 лютого 1964 року у м. Краматорськ Донецької області, про що свідчить копія паспорту серії ВВ № 891656, виданого Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області 21 липня 1999 року (а.с. 5).

ОСОБА_4 та Манько (дошлюбне прізвище Холодняк) ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 12 квітня 1994 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БП № 102589 (а.с. 7).

ОСОБА_2 народився 04 серпня 1994 року у м. Краматорськ Донецької області, про що свідчить копія паспорту серії МВ 582769, виданого Білопільським РС УДМС України в Сумській області 24 червня 2015 року, його батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії І-НО № 281471 (а. с. 4, 6).

ОСОБА_3 померла 09 червня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-БП № 083134 (а.с. 10).

Із свідоцтва про смерть серії 1-БП № 151010 вбачається, що ОСОБА_4 помер 04 червня 2010 року (а.с. 9).

Згідно наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 016280, виданого Верхосульською сільською радою 29 березня 2002 року на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації від 19 березня 2002 року № 88 , зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 582, ОСОБА_3 на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, загальною площею 4,07 гектарів у межах згідно з планом (а.с. 8).

Із довідки, виданої виконкомом Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області від 09 грудня 2015 року за № 674, вбачається, що ОСОБА_3, яка померла 09.06.2008, до дня смерті проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2 та мала у власності земельну ділянку, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 016280, що виданий на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації від 19 березня 2002 року за № 88. Спадкоємцем померлої ОСОБА_3 є її син ОСОБА_4, який до дня смерті своєї матері проживав та був зареєстрований разом із нею, вели спільне господарство, і який помер 10 червня 2010 року. Спадкоємцем померлого ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2, які до дня смерті свого відповідно чоловіка та батька проживали разом з ним та вели спільне господарство, садили город, а після його смерті зберегли державні акти на право приватної власності на землю. Від імені померлих ОСОБА_3, ОСОБА_4 заповіт не посвідчувався (а.с. 11).

Згідно інформації Улянівської державної нотаріальної контори, спадкова справа після ОСОБА_3, яка померла 09 червня 2008 року та ОСОБА_4, який помер 10 червня 2010 року, не заводились (а.с. 20-21).

Як зазначено у п. 5. 2 Інструкції «Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачі мають право на земельну ділянку загальною площею 4,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 016280. Однак, вони позбавлені можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з тим, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачений.

Зі змісту ст. 392 ЦК України, вбачається, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за кожним з них право власності на ? частину земельної ділянки площею 4,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, що належала ОСОБА_3 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV -СМ № 016280, виданого на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 19 березня 2002 року № 88 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 582, у порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, який помер 10 червня 2010 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 316, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст. 81 ЗК України, п. 5. 2 Інструкції «Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», п. п. 10, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, третя особа: Улянівська державна нотаріальна контора Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки, площею 4,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, що належала ОСОБА_3 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV -СМ № 016280, виданого на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 19 березня 2002 року № 88 та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 582, у порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, який помер 10 червня 2010 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину земельної ділянки, площею 4,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, що належала ОСОБА_3 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV -СМ № 016280, виданого на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 19 березня 2002 року № 88 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 582, у порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, який помер 10 червня 2010 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя