АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/251/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53, 55 Степченко М. Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВасиленко Л. І.
суддівПодороги В. М. , Демченка В. А.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Золотоніського міського центру соціальної допомоги Виконавчого комітету Золотоніської міськради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

02 липня 2015 р. ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до Золотоніського міського центру соціальної допомоги Виконавчого комітету Золотоніської міськради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування зазначених вимог позивач вказала, що наказом № 1-13 від 08 червня 2015 р. вона була звільнена з посади заступника директора Золотоніського міського центру соціальної допомоги Виконавчого комітету Золотоніської міської ради з 29 травня 2015 р. згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням чисельності працівників. Дане звільнення вважає таким, що проведено з порушенням Кодексу Законів про працю.

Підставою для звільнення ОСОБА_6 з роботи у зв'язку із скороченням штатів працівників стало рішення Золотоніської районної ради від 25.03.2015 р. № 50-6 /15, яким були внесені зміни до структури та штатної чисельності міського центру соціальної допомоги, а саме скорочено одну штатну посаду заступника директора Центру та одну штатну посаду водія автотранспортного засобу. Натомість було введено одну штатну посаду директора центру та одну штатну посаду юриста. Про ознайомлення з наказом № 2-12 від 27.03.2015 р. про зміни найменувань посад, істотних умов праці з 01.06.2015 р. та про наступне вивільнення у зв'язку із скороченням штатів позивач не підписувалась, оскільки на ньому були відсутні підписи директора центру соціальної допомоги та погодження голови профкому.

Більше того, їй взагалі не було запропоновано іншої роботи з урахуванням її кваліфікації та не було розглянуто питання щодо переважного права на залишення на роботі як того вимагає ст. 42 КЗпП України. Також, на думку позивача, не було враховано роботодавцем і факт відсутності у неї дисциплінарних стягнень.

08 червня 2015 р. на засіданні профкому було розглянуто звернення директора Золотоніського міського центру соціальної допомоги та дано згоду на звільнення позивача із займаної посади з 08 червня 2015 р. При цьому, профком як виборчий орган, який повинен здійснювати захист трудових прав громадян, не звернув увагу на те, що позивачу не було запропоновано роботу за відповідною професією (спеціальністю) чи іншу роботу.

03 липня 2015 р. позивач, до початку розгляду справи по суті, змінила позовні вимоги, шляхом подачі відповідної заяви, в якій просила визнати незаконними дії директора Золотоніського міського центру соціальної допомоги ОСОБА_7 щодо звільнення позивача з посади заступника директора Золотоніського міського центру соціальної допомоги відповідно до наказу № 1-13 від 08 червня 2015 р., поновити її на роботі, стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_6 уточнила позовні вимоги та просила поновити її на роботі, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 32 188 грн. та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09 грудня 2015 р. в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_6 просила рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09 грудня 2015 р. скасувати, з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

При цьому зазначила, що на її думку висновок суду ґрунтується на припущеннях, оскільки, фактичного скорочення чисельності працівників не відбулося, чим були порушені вимоги трудового законодавства.

Так, підставою для звільнення стало рішення Золотоніської міської ради від 25 березня 2015 р. № 50-6/УІ «Про внесення змін до структури та штатної чисельності міського центру соціальної допомоги», відповідно до якого були внесені зміни до структури та штатної чисельності міського центру соціальної допомоги, а саме скорочено одну штатну посаду заступника директора Центру та одну штатну посаду водія автотранспортного засобу, та введено одну штатну посаду Директора Центру і одну штатну посаду юриста. Однак чисельність штатних одиниць центру не змінився, на що не звернув увагу суд при ухваленні оскаржуваного рішення.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення ОСОБА_6, представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8, представника відповідача - ОСОБА_9, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при вивільненні позивача ОСОБА_6, відповідачем було дотримано усіх вимог, що передбачені законом, при звільненні особи за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а тому підстави для поновлення позивача на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відсутні.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою і третьою статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Згідно з частиною першою статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 частини першої статті 40 і пунктами 2, 3 частини першої статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 була прийнята на роботу на посаду заступника директора Золотоніського міського центру соціальної допомоги Виконавчого комітету Золотоніської міської ради з 10 січня 201 2 р. на підставі наказу № 1-4 п. 2 , що підтверджується копією трудової книжки. а. с. 10.

Відповідно до наказу № 1-13 від 08 червня 2015 р. позивача ОСОБА_6 було звільнено із займаної посади заступника директора Золотоніського міського центру соціальної допомоги Виконавчого комітету Золотоніської міської ради з 08.06.2015 р. згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням чисельності працівників. а. с. 66.

При вирішенні спору встановлено, що підставою для звільнення позивача стало рішення Золотоніської міської ради від 25 березня 2015 р. № 50-6/VI «Про внесення змін до структури та штатної чисельності міського центру соціальної допомоги», відповідно до якого, з метою усунення дублювання повноважень працівників центру, враховуючи значне збільшення кількості осіб із зниженою рухомою активністю, що потребують якісного надання соціальних послуг та з метою підвищення ефективності роботи Центру, були внесені зміни до структури та штатної чисельності міського центру соціальної допомоги, зокрема скорочено одну штатну посаду заступника директора Центру та одну штатну посаду водія автотранспортного засобу та введено одну штатну посаду директора центру і одну штатну посаду юриста. Також даним рішенням було реорганізовано І відділення догляду вдома, шляхом скорочення двох штатних посад соціального робітника та введено дві штатні посади сестри медичної. а. с. 56.

З матеріалів справи вбачається, що 27 березня 2015 р. заступником начальника управління праці та соціального захисту населення, директором Центру соціальної допомоги ОСОБА_7 було видано наказ № 2-12, яким було попереджено працівників про зміни найменувань посад, істотних умов праці з 01 червня 2015 р. та про вивільнення у зв'язку зі скороченням чисельності працівників з 29 травня 2015 р.: заступника директора ОСОБА_6, водія автотранспортних засобів ОСОБА_10, соціальних робітників ОСОБА_11 та ОСОБА_12 а. с. 58.

Того ж дня було проведено засідання профспілкових зборів працівників Золотоніського міського Центру соціальної допомоги, на якому присутні особи, зокрема і позивач ОСОБА_6, були повідомлені про наказ по Золотоніському міському Центру соціальної допомоги щодо реорганізації установи та скорочення деяких посад, що підтверджується копією протоколу № 3/1. При цьому, в даному протоколі зазначено, що ОСОБА_6 відмовилася ставити свій підпис у наказі про ознайомлення, про що був складений відповідний акт. а. с. 59.

Факт обізнаності з даним наказом та відмова в його підписанні позивачем визнається.

Крім того, матеріали справи містять копію письмового персонального попередження ОСОБА_6 щодо скорочення займаної нею посади, яке вона отримала поштою, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому зазначено, що позивач отримала дане попередження 03 квітня 2015 р. а. с. 67, 68.

30 березня 2015 р. директором Золотоніського міського Центру соціальної допомоги ОСОБА_7 було направлено подання до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення заступника директора Центру ОСОБА_6 а. с. 60. Дана обставина також визнається позивачем.

За результатами розгляду подання, за участі зокрема ОСОБА_6, 01 квітня 2015 р. профспілковим комітетом надано згоду на звільнення ОСОБА_6 у зв'язку із скороченням посад, про що свідчить протокол № 4 від 01 квітня 2015 р. а. с. 61.

Станом на 02 квітня 2015 р. в Золотоніському центрі соціальної допомоги існувала одна вакантна посада 0,5 ставки взуттьовика ремонту взуття, що стверджується довідкою інспектора з кадрів, яка і була запропонована ОСОБА_6, але вона в свою чергу відмовилася від цієї посади, про що власноручно підписала акт. а. с. 62, 63.

Згідно до розпорядження Золотоніського міського голови від 02.06.2015 р. № 138-к з 02.06.2015 р. ОСОБА_7, яка до цього обіймала посаду заступника начальника управління праці та соціального захисту населення, директора Центру соціальної допомоги, з 02.06.2015 р. було призначено на посаду директора Золотоніського міського Центру соціальної допомоги. а. с. 82.

Відповідно до посадової інструкції директора Золотоніського міського Центру соціальної допомоги, директор призначається на посаду та звільняється з неї саме розпорядженням міського голови. а. с. 74, 75.

При цьому, згідно до посадової інструкції заступника директора Золотоніського міського Центру соціальної допомоги, затвердженої директором Центру соцдопомоги ОСОБА_7, заступник призначається на посаду та звільняється з неї директором Центру соцдопомоги. а. с. 76.

08 червня 2015 р. на засіданні профкому, на який була запрошена ОСОБА_6, було розглянуто звернення директора Золотоніського міського центру соціальної допомоги та дано згоду на звільнення ОСОБА_6 із займаної посади з 08 червня 2015 р. а. с. 65.

У відповідності з ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Позивачу не було надано переважного права на залишення на роботі, оскільки вакантних посад, які вона могла б займати за своєю професією чи спеціальністю, не було.

Із досліджених штатних розписів Золотоніського міського центру соціальної допомоги, затверджених станом на 01 січня 2015 р. та на 01 червня 2015 р. вбачається, що дійсно мало місце скорочення штатних посад працівників, а саме посади заступника директора Центру, оскільки станом на 01 червня 2015 р. у штаті Золотоніського міського центру соціальної допомоги така посада відсутня. Разом з тим, у штатному розписі станом на 01 червня 2015 р. наявна посада директора Золотоніського міського центру соціальної допомоги, яка була відсутня в штатному розписі станом на 01 січня 2015 р., оскільки директор Центру соціальної допомоги одночасно був і заступником начальника управління праці та соціального захисту населення.

Отже, з метою усунення дублювання повноважень працівників центру посада заступника директора Центру, яку обіймала позивач, скорочена, а в штатний розпис введено посаду директора Центру соціальної допомоги, яка до цього одночасно поєднувала в собі і посаду заступника начальника управління праці та соціального захисту населення. При цьому директором залишилась працювати ОСОБА_7

При вирішенні спору, колегія суддів враховує роз'яснення щодо скорочення чисельності або штату працівників надані Міністерством праці та соціальної політики України від 07.04.2011 р. за № 114/06/187-11, які носять інформаційний та рекомендаційний характер про те, що скорочення чисельності або штату працівників - одна з підстав для розірвання трудового договору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Розірвання трудового договору за зазначеною підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, прийняття власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв'язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією.

Скорочення чисельності та скорочення штату - поняття не тотожні. Чисельність працівників - це списочний склад працюючих, і скорочення чисельності працівників передбачає зменшення їх кількості. Штат працівників - це сукупність посад, встановлених штатним розписом підприємства. Тому скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату в результаті якого було скорочено посаду заступника директора Центру.

Разом з тим, в штатному розписі станом на 01 червня 2015 р. наявна посада юриста. Проте, з урахуванням того, що позивач має вищу педагогічну освіту, її переведення за професією юриста є неможливим. Позивач не надала доказів щодо наявності відповідної освіти, яка б давала їй змогу обіймати дану посаду.

За викладеного, судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що, звільняючи позивача з посади у зв'язку скороченням штатної чисельності згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП, відповідач дотримав процедуру звільнення відповідно до статей 42, 43, 492 цього ж Кодексу, оскільки він попередив працівника про наступне звільнення своєчасно - за два місяці - 03 квітя 2015 р., запропонував усі наявні вакантні посади, які були вільними з моменту попередження позивача про наступне звільнення до часу її звільнення з посади - 08 червня 2015 р. за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку позивач могла виконувати з урахуванням її освіти та кваліфікації.

На даний час посада заступника директора Центру, на яку просить поновити її позивач, відповідно до штатного розпису Золотоніського міського центру соціальної допомоги відсутня.

Враховуючи те, що посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на невідповідності висновків суду обставинам справи не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, а судом повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішенні, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :