АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 677/1278/15-ц
Провадження № 22-ц/792/248/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

секретар Гриньова А.М.

з участю: прокурора, представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 677/1278/15ц за апеляційною скаргою заступника прокурора Хмельницької області на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2015 року по справі за позовом прокурора Красилівського району Хмельницької області в інтересах держави в особі Веселівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області до Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області, ОСОБА_1, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, третя особа - Красилівське районне управління юстиції в особі реєстраційної служби, про визнання незаконним та скасування розпоряджень голови Красилівської районної державної адміністрації про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність, визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним і повернення земельної ділянки у державну власність

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргоюколегія суддів

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року прокурор Красилівського району Хмельницької області (далі - прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Веселівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області (далі - рада) до Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області (далі - райдержадміністрація), ОСОБА_1, третя особа - Красилівське районне управління юстиції в особі реєстраційної служби (далі - реєстраційна служба), про скасування розпоряджень про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність, визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним і повернення земельної ділянки у державну власність.

Прокурор зазначив, що розпорядженням райдержадміністрації від 15 березня 2010 року № 113/2010-р надано дозвіл 4 громадянам, у тому числі ОСОБА_1, на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих за межами с. Веселівка, Красилівського району, Хмельницької області, з метою передачі їх у власність громадян для ведення особистого селянського господарства. 27 липня 2010 року райдержадміністрація видала розпорядження № 374/2010-р, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок і передано земельну ділянку площею 2 га у власність ОСОБА_1 На підставі цього розпорядження 18 серпня 2010 року ОСОБА_1 _______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Боголюбова Л.М. Провадження № 22-ц/792/248/16

Доповідач: Костенко А. М. Категорія: 59

одержав державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку. Всупереч вимог чинного законодавства райдержадміністрація передала земельну ділянку у власність ОСОБА_1 із земель резервного фонду, створеного під час паювання земель комунального підприємства «Пашутинці - сільськогосподарські» (далі - КП «Пашутинці - сільськогосподарські»), хоча відповідач не був членом цього підприємства, не зайнятий у соціальній сфері сіл Пашутинці, Берегелі, Веселівка та не проживає на території ради.

У зв'язку з цим, прокурор просив суд: визнати розпорядження райдержадміністрації від 15 березня 2010 року № 113/2010-р в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 незаконним і скасувати його; визнати розпорядження райдержадміністрації від 27 липня 2010 року № 374/2010-р в частині передачі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність ОСОБА_1 незаконним і скасувати його; визнати державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер НОМЕР_2), виданий 18 серпня 2010 року на ім'я ОСОБА_1 недійсним; повернути земельну ділянку у власність держави.

Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 28 вересня 2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (далі - Держгеокадастр).

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2015 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Хмельницької області просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задоволити позов, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд прийшов до помилкового висновку, про недоведеність прокурором тієї обставини, що відповідач ОСОБА_1 отримав земельну ділянку, яка розташована на землях резервного фонду. Вважає, що при подачі позову були подані всі письмові докази, однак суд не взяв їх до уваги та і не навів в рішенні мотивів з яких докази не були взяті до уваги. Вказує, що вирішуючи спір до суд взяв до уваги порушення прав громадян при отриманні ОСОБА_1 у власність земельної ділянки з земель резервного фонду на території Веселівської сільської ради. Вказує, що під час розгляду справи суд безпідставно не взяв до уваги положення чинного законодавства за якими земля із резервного фонду може надаватись лише виключному переліку громадян. А відповідач ОСОБА_1 не входить до кола таких осіб, які мали право на отримання земельної ділянки. Також, при такому висновку, суд не взяв до уваги чинну судову практику, з вирішенні подібних справ. Також апелянт вказує, що відмовивши в позові, суд, фактично, проігнорував, що були порушені права жителів Веселівської сільської ради, які ще не отримали земельні ділянки, а також тих категорій громадян, які мають право на отримання земельної ділянки, відповідно до чинних нормативних актів. Крім того, на думку апелянта, при вирішенні спору, суд не взяв до уваги, що оскаржувані рішення та розпорядження посадових осіб, згідно яких відповідач отримав земельну ділянку, також порушують права та інтереси держави, адже земельна ділянка вибула з державної власності.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що розпорядженням голови Красилівської районної державної адміністрації від 15 березня 2010 року № 113/2010-р надано дозвіл 4 громадянам, у тому числі ОСОБА_1, на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих за межами с. Веселівка, Красилівського району Хмельницької області, з метою передачі їх у власність громадян для ведення особистого селянського господарства.

27 липня 2010 року головою Красилівської районної державної адміністрації видано розпорядження № 374/2010-р, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок і передано у власність громадян земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, зокрема, ОСОБА_1 передано земельну ділянку площею 2 га.

На підставі цього розпорядження 18 серпня 2009 року ОСОБА_1 одержав державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2), зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 78.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною 1 статті 33 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

В силу ч. 1 ст. 116 вказаного Кодексу (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

У відповідності до п. 12 розділу Х «Перехідні положення», що був чинним на час виникнення спірних правовідносин, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Як передбачено ч.ч. 6, 7, 9 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ч. 1 ст. 125 ЗК України).

Із положень ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) слідує, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Частиною 1 статті 6 Закону України від 9 квітня 1999 року № 586-ХІV «Про місцеві державні адміністрації» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники управлінь, відділів та інших структурних підрозділів - накази.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 9, 10 ст. 25 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарське призначення, водний фонд, резервний фонд).

Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій.

Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Пунктом 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» установлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що резервний фонд земель, який створюється в процесі приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, підлягає перерозподілу в першу чергу між працівниками державних і комунальних закладів, підприємств та організацій культури, освіти й охорони здоров'я та пенсіонерів з їх числа, що проживають у сільській місцевості.

Довідка ради від 11 червня 2015 року № 109 свідчить, що ОСОБА_1 не був членом КП «Пашутинці - сільськогосподарські», не зайнятий у соціальній сфері ради, не проживав та не проживає на її території.

Натомість, з довідок ради від 2 листопада 2015 року № 216 і від 6 листопада 2015 року № 215 вбачається, що до списку громадян, які мають право на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з резервного фонду та які ще не отримали земельних ділянок у власність, включено 65 осіб, а до списку громадян соціальної сфери, що проживають на території ради та подали заяву на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, - 45 осіб.

В суді представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заперечив той факт, що передана відповідачу у власність земельна ділянка відносилась до земель резервного фонду.

Згідно розпорядження голови Красилівської районної державної адміністрації № 377/2004-р від 30 вересня 2004 року при розпаюванні земель КП «Пашутинці - сільськогосподарські» створено резервний фонд у розмірі 15% від загальної площі сільськогосподарських угідь даного підприємства площею 410,14 га.

За інформацією сільської ради від 6 листопада 2015 року № 219 загальна площа земель запасу та резерву на території ради становить 355,8458 га, ця земля передана в оренду фермерському господарству «Дон-2005».

Оглянутий апеляційним судом проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, на підставі якого ОСОБА_1 набув права власності на земельну ділянку, не вказує на те, що ця ділянка відносилась до земель резервного фонду.

Звертаючись до суду з позовом, прокурор подав суду довідку відділу Держземагенства у Красилівському районі Хмельницької області від 11 червня 2015 року № 10-2213-0.2-1867/2-15 згідно якої земельна ділянка, яку одержав ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, належала до земель державної власності (земель резервного фонду).

Ця довідка є єдиним доказом належності спірної земельної ділянки до земель резервного фонду.

За повідомленням відділу Держгеокадастру у Красилівському районі Хмельницької області від 16 січня 2016 року № 9-28-99.6-509/0/15-16, наданого Апеляційному суду Хмельницької області начальником відділу ОСОБА_4, вказана вище довідка від 11 червня 2015 року № 10-2213-0.2-1867/2-15 була видана як відповідь на лист прокуратури щодо категорії земель державної власності на території ради, натомість, документально цей факт не може бути підтверджений через відсутність у відділі будь-якої технічної документації із землеустрою.

За повідомленням сільського голови Веселівської сільської ради № 24 від 2 лютого 2016 року в сільській раді теж відсутні будь-які документи, які б вказували, що спірна земельна ділянка, яка була передана ОСОБА_1, розташована на землях резервного фонду.

При цьому прокурор не надав суду жодних доказів щодо підтвердження факту надання ОСОБА_1 земельної ділянки з земель резервного фонду, а саме: картографічні матеріали, витяги з публічної кадастрової карти, викопіювання земельної ділянки тощо.

Таким чином, довідка відділу Держземагенства у Красилівському районі Хмельницької області від 11 червня 2015 року № 10-2213-0.2-1867/2-15 не може бути визнана належним та допустимим доказом, оскільки вона містить сумнівну інформацію щодо предмета доказування та не підтверджується жодними достатніми та об'єктивними засобами доказування.

Крім того сам орган, який видав цю довідку, на запит суду вказав, що довідка була видана на запит прокуратури, при цьому без будь-яких підтверджуючих, вказану в ній інформацію, об'єктивних даних надати неможливо через відсутність жодних підтверджуючих документів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Прокурор не довів, що одержана ОСОБА_1 земельна ділянка розташовувалась на землях резервного фонду, а у справі відсутні докази неправомірного набуття останнім права власності на земельну ділянку.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно виходив з того, що позов прокурора є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності рішення суду з огляду на недоведеність прокурором тієї обставини, що відповідач ОСОБА_1 отримав земельну ділянку, яка розташована на землях резервного фонду, слід відхилити.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області відхилити.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 4 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) Судді: (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко