Справа № 348/1474/15-ц
Провадження № 22-ц/779/202/2016
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О.Я. О. Я.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ПАТ «Акцент-Банк» на рішення Надвірнянського районного суду від 13 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

29 липня 2015 року ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 11.03.2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 24 % на рік та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що позичальник допустив заборгованість за кредитним зобовязанням, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 41 041грн.82 коп., яка виникла станом на час подання позову.

В подальшому, зменшивши позовні вимоги з огляду на існування рішення суду щодо вирішення позову про стягнення заборгованості за той же період, (а.с.59-63) ПАТ «Акцент-Банк» просив стягнути з відповідача заборгованість по відсотках за кредитним договором від 11.03.2008 року, нарахованих на прострочену заборгованість за період з 24.07.2012 року по 24.07.2015 року у розмірі 8 993грн.95 коп.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 13 листопада 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Акцент-Банк» відмовлено.

ПАТ «Акцент-Банк» на рішення суду подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки, тощо поза строком дії кредитного договору законом не передбачено і що така позиція суду узгоджується з позицією ВСУ у справі №6-41128св-14 від 14.01.2015 року.

ПАТ «Акцент-Банк» не погоджується з таким твердженням та вказує, що відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Згідно з ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, положення частини другої ст.1048 ЦК України про те, що у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, проценти за кредитним договором нараховуються до моменту повного погашення кредиту та виконання всіх передбачених договором грошових зобовязань. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ від 23.09.2015 року № 6-1206цс15.

Щодо пропуску строку позовної давності апелянт вказав, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу (правова позиція ВСУ №6-167цс14 від 12.11.2014 року).

Оскільки згідно з розрахунком заборгованості нарахування відсотків проводилось щомісячно і дані платежі відповідач не сплачував, то позивач має право на задоволення позову в частині стягнення заборгованості за відсотками.

З наведених підстав ПАТ «Акцент-Банк» просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позов задоволити у повному обсязі та вирішити питання розподілу судових витрат.

У судове засідання апеляційного суду апелянт не з»явився.

Відповідач вимоги апеляційної скарги заперечив, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Надвірнянського районного суду від 23.04.2014 року було відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення вказаної заборгованості (справа №348/399/14-ц) у звязку із пропуском строку позовної давності.

У ході розгляду справи судом було встановлено, що кінцевим терміном повернення кредиту сторони визначили 05.12.2010 року. Звертаючись до суду із даним позовом (справа №348/1474/15-ц) ПАТ «Акцент-Банк» просив суд стягнути 8993 грн.95коп відсотків за кредитним договором, які нараховані за період з 24.07.2012 року по 24.07.2015 року. Проте, на думку суду першої інстанції, позов є безпідставним, оскільки згідно правової позиції ВССУ від14.01.2015 року №6-41128св14 нарахування процентів за користування кредитними коштами поза строком дії кредитного договору (в даному випадку після 05.12.2010 року) законом не передбачено.

Колегія суддів вважає такий висновок правильним виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що 11.03.2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карки (а.с.7-10).

Звертаючись до суду із даним позовом (справа №348/1474/15-ц), ПАТ «Акцент-Банк» просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 993грн.95 коп. нарахованих відсотків за період з 24.07.2012 року по 24.07.2015 року.

Згідно ч 3. ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Надвірнянського районного суду від 23.04.2014 року (залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22.05.2014 року) відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11.03.2008 року в сумі 32183,92 грн.,яка складалася з 3996,99грн.-заборгованості за кредитом,14803,17грн.-заборгованості за процентами, 11375,00грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 500грн.-штраф(фіксована частина) , 1508,76грн. штраф(процентна складова), що виникла станом на 26.11.2013року, у звязку із пропуском строку позовної давності (справа №348/399/14-ц).

При цьому, судом було встановлено, що останній платіж боржник ОСОБА_2 провів 05.06.2008 року, проте ПАТ «Акцент-Банк» з позовом до суду звернулось лише 17.02.2014 року.

Згідно з ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22.05.2014 року, за інформацією банку сторони визначили кінцевий термін повернення кредиту а отже,відповідно до п.3.1.3 договору і дії картки 05.12.2010 року.

З огляду на зміст уточнених позовних вимог у даній справі, банк просить суд стягнути з відповідача 8993,95грн. відсотків нарахованих на прострочену заборгованість по тому ж кредитному договору від 11.03.2008року за період з 24.07.2012року по 24.07.2015року, тоді як договірні стосунки між сторонами припинилися.

Враховуючи те, що рішенням суду у справі № 348/399/14-ц встановлено відсутність у позивача права на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором від 11.03.2008року за пропуском строку позовної давності - підстави для стягнення відсотків за наступний період за спірним кредитним договором у позивача відсутні.

Твердження апелянта не спростовують висновків суду. Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно,надано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Акцент-Банк» відхилити.

Рішення Надвірнянського районного суду від 13 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Беркій О.Ю.

ОСОБА_3