Справа № 202/9546/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Шишляннікова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську подання начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Начальник Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з вилученням документів, які посвідчують особу, посилаючись на те, що на виконанні в Індустріальному відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчих листів № 2-5377/2010, виданих Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро заборгованості в розмірі 1128551,90 грн. та судових витрат у розмірі 1820 грн., але боржник рішення суду не виконує.

В судове засідання представник Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не з'явився, про час і місце розгляду подання був повідомлений.

Суд, вивчивши подання та додані до нього матеріали, вважає, що дане подання задоволенню не підлягає за наступних підстав:

Згідно зі статтею 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту України від 2 квітня 2012 року № 512/5, визначений порядок здійснення обмеження у праві виїзду за межі України та заборони в'їзду в Україну при виконанні судових рішень. Зокрема, розділом ХІ вказаної Інструкції передбачено, що в поданні державного виконавця про обмеження виїзду боржника за межі України повинно зазначатись підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань, а також долучений доказ повідомлення боржника про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері врегульовано Законом України Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України.

Статтею 6 вказаного Закону передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначеної норми слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов'язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

При цьому під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Проте матеріали подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України не містять доказів того, що боржник, будучи обізнаним про наявність зобов'язання по сплаті боргу та відкриття виконавчого провадження, маючи реальну можливість його виконати, вчиняє свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні.

До подання додані лише копії виконавчих листів та постанов про відкриття виконавчого провадження, відомості Державтоінспекції про відсутність транспортних засобів, зареєстрованих за боржником, інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відповідно до яких боржником передано в іпотеку ПАТ Банк Кредит Дніпро домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Балтійська, 24, а також копії актів державного виконавця від 23.07.2015 року, 19.08.2015 року та 23.09.2015 року про відсутність боржника за адресою, зазначеною у виконавчих листах, а також дані міграційної служби щодо у відсутності в боржника зареєстрованого місця проживання.

Як визначено в статті 5 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Але будь-яких доказів на підтвердження того, що державним виконавцем вжито повний обсяг заходів, спрямованих на виконання боржником рішення суду, а боржник незважаючи на це ухиляється від виконання свого зобов'язання і може виїхати за кордон, не виконавши наявні зобов'язання, суду не надано.

Суд звертає увагу, що застосування такого обмеження як заборона виїзду за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Отже, враховуючи, що судом у судовому засіданні достовірно не було встановлено, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, матеріали подання не містять даних, що державним виконавцем вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого документа, суд вважає, що у задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 209-210, 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ю. Марченко