Справа № 594/1234/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2016 року

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

з участю

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Борщеві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», в особі представника ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

Позивач публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес», в особі представника ОСОБА_2, звернулося до суду з даним позовом посилаючись на те, що 21 листопада 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «СК «Брокбізнес», тобто позивачем, був укладений поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0946292, щодо забезпечення транспортного засобу «Богдан» державний номер НОМЕР_1.

05 січня 2015 року в с. Михайлівська Рубежівка Києво-Святошинського району мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_2, водієм та власником якої є ОСОБА_5, та «Богдан», державний номер НОМЕР_1, водієм якого є відповідач, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Киїівської області від 26 січня 2015 р. відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП. Оскільки цивільно-правова відповідальність такого застрахована у позивача, останнім, за заявою потерпілої у ДТП сторони, виплачено такій 7955,29 грн. страхового відшкодування.

Оскільки позивач не володіє відомостями про те, що відповідач письмово повідомив страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду у строк, передбачений чинним законодавством, а саме протягом 3 днів, вважає, що є всі підстави для звернення до відповідача з регресним позовом. А тому, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 7955, 29 грн. та суму понесених судових витрат по справі у виді судового збору в розмірі 1218грн.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, до суду подав заяву, згідно якої просив розгляд справи провести без його участі, при цьому просив суд позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав, при цьому суду пояснив, що ряд обставин, викладених представником позивача у поданій до суду заяві дійсності не відповідають так, відповідач на момент скоєння ДТП транспортним засобом не керував, і жоден орган не визнав його винним у вчинені ДТП. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_6, його сина, який був визнаний винним у вчинені ДТП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідач у визначений законом строк, а саме протягом 3-х днів після ДТП, повідомив позивача про таку пригоду, але зробив це по телефону, оскільки в порушення порядку визначеному законом, при укладенні страхового полісу йому всупереч п. 17.5 ст. 17 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не було вручено бланк повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, що підтверджується відсутністю запису про вручення такого бланку в полісі обов»язкового страхування.

Крім того, вважає, що посилання позивача щодо неповідомлення страховика у передбачені законом строки про настання страхового випадку, як на підставу позову, не є законними. Такі вимоги повинні базуватись на загальних положеннях закону про відшкодування збитків у позадоговірних забов»язаннях, так як регресні зобов»язання входять до групи позадоговірних, про що висловив свою позицію Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284 цс 15.

Оскільки факт заподіяння позивачу збитків внаслідок несвоєчасного повідомлення відповідачем про ДТП, не стверджено, доказів цього стороною позивача не надано, просив суд в задоволенні позову відмовити.

За таких обставин, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно із п.п. 33.1.4, п.33.1 статті 33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,- МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов»язок, він має підтвердити це документально.

Як встановлено судом, 05 січня 2015 року близько 20 год. 40 хв., по вул. Пролетарська в с. Михайлівська Рубежівка Києво-Святошинського району Київської області, водій ОСОБА_6, керуючи автобусом марки «Богдан», державний номер НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку та стан проїзної частини, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з зустрічним автомобілем марки «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_2, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Що в ході судового розгляду стверджено постановами Києво-Святошинського районного суду Киїівської області від 26 січня 2015 року, апеляційного суду Київської області від 20 лютого 2015 року.

Таким чином, відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України, спростовуються наведені представником позивача обставини щодо винності відповідача ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, та вбачається вина ОСОБА_6, яка встановлена постановою суду у справі про адміністративне правопорушеня, а отже, в межах розгляду спору, не підлягає доказуванню, так як є встановленою.

Поряд з тим, судом встановлено, що згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/ 0946292 між позивачем ОСОБА_4 «СК «Брокбізнес» та відповідачем ОСОБА_3 21 листопада 2014 року було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на строк дії з 22 листопада 2014 року до 21 листопада 2015 року включно. За Полісом забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб марки, моделі Богдан А091 державний номерний знак НОМЕР_1, 2003 року випуску, на суму 50 000 грн. за шкоду, заподіяну майну третіх осіб.

А отже, саме цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 на час ДТП, тобто 05 січня 2015 року, була застрахована у публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Брокбізнес».

Вказані обставини представник відповідача в судовому засіданні визнав та не оспорював.

Поряд з тим, судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_5 від 16 січня 2015 року, страхового акту № 54428/1, розрахунку страхового відшкодування зробленого до нього та платіжного доручення № 13504 від 15 квітня 2015 року, потерпілій у ДТП було виплачено страхове відшкодування у розмірі 7955,29 грн., що судом було встановлено на підставі наявних у справі документів.

Відповідно до абз. "ґ " п. 38.1.1. ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п. 33.1.2 ст. 33 цього Закону.

Підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпунктом г підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 ЗУ від 01.07.2004 року № 1951-ІV Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено обовязок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди), яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обовязок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необгрунтованим виплатам.

Сам по собі факт неповідомлення страховику у передбачені законом строки про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в даному випадку повинно базуватись на загальних положеннях закону про відшкодування збитків у позадоговірних зобовязаннях, адже регресні зобовязання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року по справі № 6-284цс15, шо в силу вимог ст. 360-7 УПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права.

А тому, в огрунтування заявлених вимог, позивач мав би довести факт заподіяння збитків внаслідок несвоєчасного повідомлення відповідачем про ДТП, повязаний з необгрунтованою виплатою потерпілому страхового відшкодування через неможливість перевірки страховиком власними силами обставин ДТП.

Як встановлено судом, що слідує з матеріалів справи, факт настання страхового випадку позивачем не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами; вина ОСОБА_6, який керував забезпеченим транспортним засобом, у скоенні ДТП підтверджена документально (постановами судів у справі про адміністративне правопорушення), позивачем такий факт визнано шляхом сплати потерпілій ОСОБА_5 страхового відшкодування (що мало місце через значний проміжок часу після вчиненя ДТП, 15 квітня 2015 року). При цьому, потерпіла сідун О.Ю. повідомила позивача про факт ДТП 16 січня 2015 року, шляхом подачі відповідної заяви, тобто безпосередньо на слідуючий день після скоєння ДТП.

Доказів, які б стверджували той факт, що позивачу заподіяно збитки, які полягають в необгрунтованій виплаті страхового відшкодування потерпілій у ДТП, внаслідок несвоєчасного повідомлення відповідачем про дорожньо-транспортну пригоду, представником позивача не надано, не здобуто таких і в ході судового розгляду.

Таким чином, перелічені обставини дають підстави суду зробити висновок, що позивачем - публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Брокбізнес», в особі представника ОСОБА_2, не доведено належними й допустимими доказами факту заподіяння йому збитків, які полягають у необгрунтованій виплаті страхового відшкодування потерпілій у ДТП, що мала місце з участю ОСОБА_6, який керував транспортним засобом, що виступає забезпеченим на підставі полісу обов»язкового страхування, укладеного між сторонами, внаслідок несвоєчасного повідомлення відповідачем ОСОБА_3 про таку дорожньо-транспортну пригоду.

При цьому, у звязку з недоведеністю позивачем позовних вимог у заподіянні йому збитків, повязаних з необгрунтованою виплатою страхового відшкодування, сам по собі факт несвоєчасного повідомлення ОСОБА_3 позивача про ДТП правового значення для вирішення даного спору не має.

Такий висновок суд обґрунтовує і тим, що відповідачем ОСОБА_3 не було надано доказів, які б стверджували той факт, що про дорожньо-транспортну пригоду позивача він повідомив телефоном у визначений законом строк, тобто протягом 3-х діб після скоєння ДТП.

Таким чином, зважаючи на всі обставини, що встановлені судовим розглядом, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в порядку регресу є такими, що не підлягають до задоволення.

Судові витрати по справі, понесені позивачем, суд не знаходить такими, що підлягають стягненню з відповідача.

Виходячи з наведеного вище, на підставі ст.ст. 979, 980, 999, 1191 ЦК України, ст.ст.

33, 38, 41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постанови Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року по справі № 6-284 цс 15, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», в особі представника ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в порядку регресу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при його оголошенні в 10-ти денний строк з дня отримання його копії.

Головуюча : підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду Губіш О. А.