АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/7284/15-ц Номер провадження 22-ц/786/48/16Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю.В. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Буленка О.О., Омельченко Л.М.

при секретарі - Діхтяр Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2

В позовній заяві вказувала, 06 червня 2015 року близько 12 год., коли вона поверталася з магазину до дому, по вул.Радянській в смт. Козельщина Полтавської області на неї раптово напали дві собаки, збили з ніг, внаслідок чого вона отримала забій лівого коліна, розбила переносицю, собаки розірвали їй верхню губу, шию, вкусили за груди.

У зв'язку з заподіяними ушкодженнями, каретою швидкої медичної допомоги її було госпіталізовано до Козельщинської центральної районної лікарні.

У подальшому з'ясовано, що собаки належать ОСОБА_2, яку постановою районного суду було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 51 грн.

Внаслідок отриманих ушкоджень від укусів собак, вона витратила на лікування власні кошти. Також у зв'язку з неправомірними діями відповідача, їй завдано моральної шкоди. При цьому посилалася на те, що після вказаного інциденту із нападом собак вона зазнала великого стресу та деякий час знаходилась в шоковому стані, в неї погіршився сон, з'явилось відчуття постійного страху, внаслідок чого вона постійно знаходиться в стані сильного душевного хвилювання та напруги. В зв'язку з цим вона вимушена була звернутися до лікаря-психіатра, який поставив їй діагноз - гостра реакція на стрес та призначив відповідне лікування.

Мотивуючи тим, що відповідач відшкодовувати завдану ушкодженням здоров'я майнову та моральну шкоду відмовляється, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 2 199 грн. 44 коп., витрачених на придбання ліків, 4 000 грн. витрат, понесених за оплату правової допомоги, а також 30 000 грн. - у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 2 199 грн. 44 коп., у відшкодування моральної шкоди 2000 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просила змінити оскаржуване нею судове рішення, відмовити позивачу у стягненні матеріальної шкоди та зменшити суму відшкодування на правову допомогу.

На апеляційну скаргу відповідача своє заперечення подала позивач ОСОБА_3 Вважає доводи апеляційної скарги надуманими та неогрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню. З цих підстав просила відмовити відповідачу у задоволенні її апеляційної скарги у повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

За змістом ч.1 ст. 308 ЦПК України,апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 06 червня 2015 близько 12 год. по вул. Радянській в смт. Козельщина Полтавської області на позивача напали дві собаки, які належать відповідачу, внаслідок чого позивач отримала тілесні ушкодження, її було госпіталізовано до Козельщинської центральної районної лікарні та встановлено діагноз: «укушена рана шиї», «укушена рана лівого передпліччя», «садина нижніх кінцівок», «ситуаційна реакція» та призначено лікування.

Також судом встановлено, що позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні, за власні кошти нею згідно призначення лікаря було придбано ліки, необхідні для лікування вказаних травм на загальну суму 1936 грн. 70 коп., що підтверджується відповідними виписками, рецептами, фіскальними та товарним чеками, оригінали яких судом було оглянуто в судовому засіданні в ході розгляду справи, зазначено, що товарний чек містить мокру печатку продавця (аптеки) /а. с. 17, 19/.

Окрім того судом встановлено, що 27 липня 2015 у зв'язку з вказаним інцидентом ОСОБА_3 зверталась до лікаря-психіатра, який поставив їй діагноз «гостра реакція на стрес» та призначив відповідне лікування, виписав рецепт на ліки. Позивач придбала призначені ліки на суму 262 грн. 74 коп., що підтверджується відповідним товарним чеком, оригінал якого судом було досліджено у ході судового розгляду справи та встановлено, що товарний чек містить мокру печатку аптеки із зазначенням найменування продавця (юридичної особи, ідентифікаційного коду тощо). Звідси вірним є висновок суду про те, що витрати, понесені позивачем на лікування, пов'язане з нападом на неї собак, підтверджено чеками про придбання ліків на загальну суму 2 199 грн. 44 коп., виписками з історії хвороби та рецептами, в зв'язку з чим підлягають стягненню з відповідача.

Такий висновок суду узгоджується з фактичними обставинами, ґрунтується на зібраних у справі доказах та відповідає вимогам закону.

Так, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За нормами ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно положень ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною.

Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані дотримувати-ся вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей.

Положеннями ч. 4 ст. 12 вищевказаного Закону, визначено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Постановою Козельщинського районного суду Полтавської області від 26 червня 2015 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 (власницю собак) за даним фактом визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. з конфіскацією тварин.

Згідно даної постанови, судом встановлено, що ОСОБА_2 06 червня 2015 року близько 12 год. по вул. Радянській в смт. Козельщина Полтавської області вигулювала собак без намордників, що спричинили заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3; чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП.

За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, та відповідно до наведених вище вимог закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення на її користь з відповідача завданої їй ушкодженням здоров'я майнової шкоди в розмірі 2 199 грн. 44 коп., правомірно задовольнивши позов в цій частині позовних вимог у повному обсязі.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що вона особисто за власні кошти придбала ліки на суму 561 грн. 19 коп. спростовуються наявними у справі доказами, тому є безпідставними.

Також посилання відповідача на відхилення судом її клопотання про допит свідків, які, на її думку, мали підтвердити факт придбання нею 06 червня 2015 року ліків для позивачки,- не дають підстав для висновку про неповне з'ясування районним судом обставин, що мають значення для справи, з огляду на те, що за наявності у справі відповідних вищезазначених доказів, підтверджуючих понесені позивачем витрати на придбання необхідних ліків у зв'язку з ушкодженням її здоров'я, яким суд дав вірну правову оцінку, - свідчення свідків не можуть вважатись належними та допустимими доказами, наданими на спростування встановлених фактів, у розумінні положень ст. ст. 58, 59 ЦПК України.

Безпідставним та таким, що суперечить наявним у справі доказам є твердження відповідача і про відсутність причинного зв'язку між завданими ОСОБА_3 тілесними ушкодженнями укусами собак, її зверненням до лікаря-психіатра та призначенням ним ліків на суму 262 грн. 74 коп.

Так, зокрема, судом першої інстанції правильно встановлено та узгоджується із зібраними у справі доказами, що внаслідок винних дій відповідача, що виявилися у неналежному утриманні собак та не забезпеченні безпеки оточуючих людей, що призвело до їх нападу на ОСОБА_3 та потягло ушкодження її здоров'я, - позивачу заподіяно як фізичних, так і душевних страждань.

Грошове відшкодування заподіяної позивачеві моральної шкоди районним судом визначено у розмірі 2 000 грн.

Оскільки судове рішення в як в частині стягнення моральної шкоди, так і в частині визначення розміру грошового відшкодування жодною зі сторін не оскаржується, воно не є предметом апеляційного розгляду.

Вирішуючи апеляційну скаргу в частині доводів відповідача про те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з неї на користь позивача завищений розмір витрат на правову допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи та змісту судового рішення вбачається, що питання про судові витрати районним судом вирішено відповідно до положень, визначених главою 8 ЦПК України.

За нормами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат серед іншого, належать витрати на правову допомогу.

За змістом ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

З матеріалів справи слідує, що позивачем 21 липня 2015 року укладено договір про надання юридичних послуг з адвокатом Радченком С.О., а також цієї ж дати ними укладено додаткову угоду, згідно п. 1 якої сторони досягли згоди щодо вартості послуг, які надаються адвокатом клієнту відповідно до умов Договору, яка складає 4 000 грн., в обсязі, передбаченому цією додатковою угодою /а. с. 10, 11/.

В матеріалах справи наявна квитанція від 21 липня 2015 року, видана адвокатом Радченком С.О., згідно якої ним прийнято від ОСОБА_3 за юридичні послуги згідно вищевказаних договорів гонорар у розмірі 4 000 грн. /а.с.14 /.

У запереченнях позивача на апеляційну скаргу наведено детальний розрахунок витрат на правову допомогу адвоката /а. с. 89-94/. З наведеного слідує, що витрати у зазначеному розмірі відповідають вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», за змістом ст.1 якого, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Звідси, правильним є висновок районного суду про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача понесених нею витрат на правову допомогу у вказаному вище розмірі.

За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Висновки суду зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, яким судом була дана вірна правова оцінка.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: