Справа № 161/4001/15-ц
Провадження № 2/161/111/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Марчак Е.Є.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника третіх осіб - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за повозом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого за час шлюбу майна, позовом третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності на частину будівельних матеріалів

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою, заявою про уточнення позовних вимог, на обґрунтування вказавши, що з 18.05.2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.09.2013 року шлюб між ними було розірвано. За час шлюбу ними було набуте нерухоме майно, а саме: ? частина земельної ділянки площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною вартістю 124400 грн.; ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 67,3 кв.м з надвірними будівлями та спорудами вартістю 28624 грн. В 2010 році ними було здійснено добудову до придбаного ними житлового будинку А-1 площею 52,6 кв.м., внаслідок чого будинок став двоквартирним, що підтверджується технічною документацією. Вартість добудови становить 82460 грн. У вказаній добудові мешкає вона (позивачка) з дітьми. Виходячи з усього набутого ними майна, її частки є наступними: ? частина (тобто ? від придбаної ?) земельної ділянки, що становить 250 кв.м., ? частина (тобто ? від придбаної ?) будинку, що становить 16,825 кв.м з надвірними будівлями та спорудами; ? частина від новозбудованої прибудови, що становить 26,2 кв.м. Всі правовстановлюючі документи на нерухоме майно оформлені на ім'я відповідача. Просить суд визнати за нею право власності: на ? частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 (загальна площа 1000 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), що становитиме 250 кв.м.; на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (літери А1, а1, а2, загальна площа 67,3 кв.м.), що становитиме 16,825 кв.м. та ? частину надвірних будівель і споруд, а саме: погріб з шийкою літ. Е, сарай-літня кухня літ. В-1, вбиральня літ. В, сарай літ. Д-1, сарай літ. б, сарай літ. б1, огорожа, розташовані за адресою АДРЕСА_1; на ? частину всіх будівельних матеріалів (цемент, піно блоки, металопластикові вікна, метало черепиця, крокви, балки), використаних в процесі будівництва добудови літери а3, а4 до житлового будинку АДРЕСА_1, яка має загальну площу 52,6 кв.м та складається з коридору 2-1 площею 6,9 кв.м, прихожої 2-2 площею 9,2 кв.м, кімнати 2-3 площею 18 кв.м.,санвузла 2-4 площею 7,2 кв.м., кухні 2-5 площею 11,3 кв.м. Також просить суд стягнути на її користь з відповідача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу.

Третя особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду з самостійними позовними вимогами до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на обґрунтування вказавши, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17.09.2009 року відповідачі набули у власність ? частку житлового будинку АДРЕСА_1. За даними правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності, технічного паспорту та витягу з ДРПВНМ житловий будинок, частка якого відчужується, має наступні характеристики: цегляний, загальна площа - 63,7 кв.м, житлова площа - 40,2 кв.м, біля будинку літ. А-1 розташовані надвірні споруди: погріб з шийкою літ. Е, сарай-літня кухня літ. В-1, вбиральня літ. В, сарай літ. Д-1, сарай літ. Б, сарай літ. Б1, огорожа. Житловий будинок розташований на земельній ділянці 0,1000 га. Після укладення договору купівлі-продажу відповідачі на належному їм (третім особам) фундаменті площею 20,5 кв.м здійснили самочинну добудову літ. а3, а4 до житлового будинку А-1, який є їхньою спільною частковою власністю. Даний фундамент був залитий ще за життя батька та чоловіка третіх осіб - ОСОБА_7, що вбачається з технічного звіту по топографо-геодезичних роботах для виготовлення документації із землеустрою, складеного у 2007 році. Крім того, третя особа ОСОБА_6 вклала у будівництво добудови 5000 грн., ОСОБА_5 витратила на проведення комунікацій до житлового будинку АДРЕСА_1, який є спільною частковою власністю сторін, 9000 грн. та нею було вкладено у будівництво добудови 1000 грн. Також, бабуся відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 за період будівництва подарувала йому 10000 грн. для проведення добудови до житлового будинку. Виходячи з того, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1, до укладення договору купівлі-продажу ? частини земельної ділянки та ? частини житлового будинку та господарських споруд, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 було залито фундамент площею 20,5 кв.м, спадкоємцями ОСОБА_7 є ОСОБА_5 (донька) та ОСОБА_9 (дружина), то до них переходить право власності на частину будівельних матеріалів використаних в процесі будівництва вищевказаної добудови. Також при визначенні розміру частки будівельних матеріалів, які використовувалися в процесі будівництва слід врахувати вкладені третіми особами в будівельні матеріали грошові кошти та витрати, понесені на підведення комунікацій до житлового будинку в розмірі 15000 грн. Просять суд визнати за ними право власності на частину будівельних матеріалів, використаних під час будівництва добудови літ. а3, а4 до житлового будинку А-1, враховуючи вкладені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кошти.

В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, заяві про уточнення позовних вимог. Позовні вимоги третіх осіб не визнав, суду пояснив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_5 не надали жодних доказів на підтвердження вкладення грошей у будівництво добудови а3, а4, як і не надали жодних доказів на підтвердження того, що мають право на будівельні матеріали, використані для будівництва фундаменту. Вважає, що позов третіми особами заявлено винятково з метою зменшити розмір части позивачки ОСОБА_4 у прибудові. Крім того, вважає, що треті особи пропустили строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України. Просить у задоволенні позову третіх осіб відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_4 визнав частково - за виключенням визнання за позивачкою права власності на частину будівельних матеріалів, використаних для будівництва фундаменту добудови літ. а3, а4. Вказаний фундамент був збудований в 1995 році ОСОБА_10 - сином третьої особи ОСОБА_6 У нього (відповідача) було усна домовленість з ОСОБА_10 що він сплатить йому гроші за використаний фундамент. ОСОБА_10 власником земельної ділянки та житлового будинку АДРЕСА_1 не був, вони належали ОСОБА_7 Вважає, що позов третіх осіб є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Представник третіх осіб заявлені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві. Позовну заяву ОСОБА_4 вважає такою, що підлягає до часткового задоволення - за виключенням визнання за позивачкою права власності на частину будівельних матеріалів, використаних для будівництва фундаменту добудови літ. а3, а4.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.05.2007 року до 23.10.2013 року (а.с. 5-7).

На підставі договору купівлі-продажу від 17.07.2009 року ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_2 придбав у власність ? частку цілої земельної ділянки площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною вартістю 124400 грн. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Моравецьким В.Р., реєстровий номер 1734 (а.с. 10-12).

На підставі договору купівлі-продажу від 17.07.2009 року ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_2 придбав у власність ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 67,3 кв.м з надвірними будівлями та спорудами вартістю 28624 грн. За даними правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності, технічного паспорту та витягу з ДРПВНМ житловий будинок, частка якого відчужується має наступні характеристики: цегляний, загальна площа - 63,7 кв.м, житлова площа - 40,2 кв.м, біля будинку літ. А-1 розташовані надвірні споруди: погріб з шийкою літ. Е, сарай-літня кухня літ. В-1, вбиральня літ. В, сарай літ. Д-1, сарай літ. Б, сарай літ. Б1, огорожа. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Моравецьким В.Р., реєстровий номер 1732 (а.с. 13-14).

В 2010 році Позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 здійснили добудову до придбаного ними житлового будинку А-1 площею 52,6 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с 17-21). У передбаченому законом порядку право власності на вказану добудову літ. а3, а4 не зареєстроване. Вартість добудови становить 82460 грн. (.с. 88-119).

Вартість майна, зазначена позивачкою, відповідачем ОСОБА_2 не оспорюється.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності.

Статтею 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як слідує із роз'яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що ? частина земельної ділянки по АДРЕСА_1, 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1, будівельні матеріали (цемент, піноблоки, металопластикові вікна, метало черепиця, крокви, балки), використані в процесі будівництва добудови літери а3, а4 до житлового будинку АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання за нею права власності на ? частину спільно нажитого під час шлюбу з ОСОБА_2 майна, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Позовні вимоги третіх осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд вважає такими, що не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень… Докази надаються сторонами та іншими особами, що приймають участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і за якими у сторін та інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір.

На обґрунтування своїх позовних вимог про визнання права власності на частину будівельних матеріалів, використаних ОСОБА_4 та ОСОБА_12 при будівництві добудови літ. а3, а.4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, зокрема, зазначають про вкладення ними в будівельні матеріали та підведення комунікацій до житлового будинку грошових коштів в сумі 15000 грн., проте жодних доказів на підтвердження цих обставин ані треті особи, ані їх представник, суду не надали.

Таким чином, треті особи не довели належними та припустими доказами, у відповідності до ст.ст. 58-60 ЦПК України, своєї участі у будівництві прибудови літ. а3, а4.

Крім того, треті особи зазначають, що при будівництві добудови літ. а3,а4 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було використано фундамент, побудований ОСОБА_7 у 2007 році.

Проте, третіми особами та їх представником не надано належних та припустимих доказів на підтвердження того ким, коли та за які кошти вказаний фундамент було побудовано, в якому вигляді фундамент існував (обсяг використаних будівельних матеріалів, будівельні характеристики фундаменту) на момент початку робіт з будівництва добудови літ. а3, а4.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 ч. 1 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Судом також встановлено, що про будівництво прибудови літ. а3, а4 треті особи знали ще в 2010 році.

З заявою про поновлення строку звернення до суду треті особи не зверталися, представник третіх осіб вважає, що строк позовної давності не пропущено.

Як слідує з роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» (п. 11), встановивши, що строк для звернення до суду пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування строку позовної давності заявлено стороною у спорі, і зроблено до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слід відмовити у зв'язку з їх недоведенністю.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в тому з відповідача ОСОБА_2 на корить позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1177,48 грн. на витрати на правову допомогу в сумі 7350 грн. (а.с. 218-219).

На підставі ст.ст. 69, 70 СК України, ст. 331 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого за час шлюбу майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності:

-на ? частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 (загальна площа 1000 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), що становитиме 250 кв.м.;

-на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (літери А1, а1, а2, загальна площа 67,3 кв.м.), що становитиме 16,825 кв.м. та ? частину надвірних будівель і споруд, а саме: погріб з шийкою літ. Е, сарай-літня кухня літ. В-1, вбиральня літ. В, сарай літ. Д-1, сарай літ. б, сарай літ. б1, огорожа, розташовані за адресою АДРЕСА_1;

-на ? частину всіх будівельних матеріалів (цемент, піно блоки, металопластикові вікна, метало черепиця, крокви, балки), використаних в процесі будівництва добудови літери а3, а4 до житлового будинку АДРЕСА_1, яка має загальну площу 52,6 кв.м та складається з коридору 2-1 площею 6,9 кв.м, прихожої 2-2 площею 9,2 кв.м, кімнати 2-3 площею 18 кв.м.,санвузла 2-4 площею 7,2 кв.м., кухні 2-5 площею 11,3 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені нею і документально підтверджені судові витрати: по сплату судового збору в сумі 1177,48 коп., витрати на правову допомогу в сумі 7350 грн., а всього 8527 (вісім тисяч п»ятьсот двадцять сім) грн. 48 коп.

У задоволенні позовних вимог третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору - ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності на частину будівельних матеріалів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошен ня. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська