Справа № 343/877/15-ц
Провадження № 22-ц/779/55/2016
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В., Василишин Л.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Долинського районного суду від 22 жовтня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем у них народилося двоє дітей син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні.

Зазначала, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати своїх дітей, а також відмовляється від її утримання, оскільки вона не працює та знаходиться у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного віку.

Посилаючись на те, що відповідач отримує пенсію та являється приватним підприємцем, отримує відсотки від депозитних рахунків та являється керівником фірми, проте, належної матеріальної допомоги їй та дітям не надає і вона має право на зміну визначеного судом розміру аліментів, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання та утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно.

В процесі розгляду справи, позивач збільшила позовні вимоги мотивуючи тим, що рішенням Долинського районного суду від 06 квітня 2009 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилаючись на те, що у вересні 2012 року у них народився другий син, однак батько матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає, хоча займається підприємницькою діяльністю, отримує пенсію, як інвалід III групи, отримує відсотки від депозитних вкладів та має у користуванні два автомобілі, просила змінити розмір аліментів, що стягуються згідно рішення Долинського районного суду від 06 квітня 2009 року та стягнути з відповідача на утримання сина ОСОБА_4, 14 квітня 2005 року аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, 03 вересня 2012 року в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно та стягнути з відповідача кошти на її утримання в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову, до досягнення сином ОСОБА_5 трирічного віку.

Рішенням Долинського районного суду від 22 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, що стягуються згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2009 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 650,00 грн. щомісячно.

Стягнення зміненого розміру аліментів розпочати з дня вступу рішення в законну силу та проводити до повноліття дитини ОСОБА_6

Стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 650,00 грн. щомісячно.

Стягнення аліментів розпочати з 30 квітня 2015 року і проводити до повноліття дитини ОСОБА_7

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти на її утримання в розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 30 квітня 2015 року до 03 вересня 2015 року, до досягнення сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави 487,20 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 570,00 грн. за надання юридичної допомоги адвокатом.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_3 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що в порушення ст. 31 ЦПК України у процесі розгляду справи позивачем була подана заява не про збільшення позовних вимог, а заява про зміну рішення суду, так як ст.ст. 183 і 184 СК це є різні підстави позову.

Зазначає, що не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дружини, оскільки на даний момент єдиним джерелом його доходів є пенсія по інвалідності в розмірі 1 330 грн.

Крім того він має онкологічне захворювання, лікування якого не може оплатити, також він сплачує усі комунальні послуги, де проживає разом із сімєю дружиною ОСОБА_2 та їхніми дітьми.

Вказує, що жодних доходів від ТОВ «Техпромелектро-Луч» не отримував, оскільки товариство за період з 01 січня 2015 року по 30 жовтня 2015 року прибутку не отримувало.

Вважає, що ОСОБА_2 також зобовязана, як мати, утримувати своїх дітей, дохід якої втричі вищий за його та складає 3 726,42 грн. в місяць.

Зазначає, що в рішенні суду не вірно вказано, що він торгує електроприладами у приватного підприємця ОСОБА_8 та є власником автомобіля «Volkswagen T4», оскільки ОСОБА_8 надав дозвіл користуватися кіоском його батьку ОСОБА_9, якому також належать і автомобілі «Volkswagen T4» та «Mitsubishi Pajero Sport».

У звязку з наведеним, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від його доходів щомісячно на обох дітей до досягнення ними повноліття.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з наведених вище мотивів.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечила, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2003 року, 14 квітня 2005 року у них народився син ОСОБА_4, а 03 вересня 2012 року син ОСОБА_5.

Через погіршення відносин, сторони проживають окремо, а малолітні діти проживають з матірю.

Позивачка з 03 вересня 2012 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином ОСОБА_5 трирічного віку, з 03 вересня 2015 року позивачка працює головним державним соціальним інспектором в УСЗН Долинської РДА.

Також встановлено, що рішенням Долинського районного суду від 06 квітня 2009 року було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

21 лютого 2013 року бухгалтерією НГВУ було повернуто виконавчий лист у звязку із звільненням відповідача з роботи, а 27 березня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа за заявою стягувача.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач, як батько, зобовязаний утримувати малолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а також позивач має право на своє утримання у звязку з доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

При цьому, суд першої інстанції встановивши, що відповідач являється інвалідом III групи, зареєстрований як приватний підприємець, є одним із засновників ТзОВ «Техпромелектро-Луч», від імені якого укладає договори, прийшов до правильного висновку про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі та зміну розміру аліментів, що стягуються згідно рішення суду на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з частки від його доходу на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі по 650 грн. на кожну дитину, а також визначаючи розмір коштів на утримання позивачки по 400 грн. щомісячно до досягнення сином ОСОБА_5 трирічного віку, судом враховано матеріальне становище позивача та дітей, матеріальне становище відповідача, відсутність у нього інших утриманців, стан здоровя відповідача та дітей.

В засіданні апеляційного суду, відповідач посилаючись на відсутність інших доходів, крім пенсії, заперечував факт укладення ним договорів банківського вкладу в 2015 році.

Натомість, на виконання вимог ухвали апеляційного суду про витребування доказів, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ОСОБА_10 кредит» надіслано копії договорів строкових банківських вкладів, з яких вбачається, зокрема, що 17 січня 2015 року між ПАТ «ОСОБА_10 кредит» та ОСОБА_3 було укладено договір банківського вкладу «Соціальний» строком з 17 січня 2015 року по 17 лютого 2015 року у сумі 30 000 грн. із сплатою банком вкладнику процентної ставки за користування депозитом у розмірі 24 % річних.

17 січня 2015 року між ПАТ «ОСОБА_10 кредит» та ОСОБА_3 було укладено договір банківського вкладу «Соціальний» строком з 17 січня 2015 року по 17 лютого 2015 року у сумі 5 000 грн. із сплатою банком вкладнику процентної ставки за користування депозитом у розмірі 24 % річних.

Крім того, 17 березня 2015 року між ПАТ «ОСОБА_10 кредит» та ОСОБА_3 було укладено договір банківського вкладу «Соціальний» строком з 17 березня 2015 року по 17 квітня 2015 року у сумі 30 000 грн. із сплатою банком вкладнику процентної ставки за користування депозитом у розмірі 24 % річних

Доводи апелянта про те, що кошти за вищевказаними договорами банківського вкладу належать його батьку не заслуговують на увагу, оскільки вкладником по договорах був ОСОБА_3, а не його батько ОСОБА_9

Із представленого апелянтом свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «Volkswagen T4» вбачається, що його батько ОСОБА_9 став власником зазначеного транспортного засобу 06 жовтня 2015 року, натомість апелянтом не представлено доказів, яким чином належний йому автомобіль (а.с. 153 т.1) перейшов у власність його батька.

Наведені вище обставини дають підстави для висновку, що ОСОБА_3 спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей та дружини, до досягнення сином трирічного віку, у визначеному судом розмірі.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

А тому посилання апелянта на припинення ним підприємницької діяльності з 25 листопада 2015 року, тобто після ухвалення судом рішення, не заслуговують на увагу.

Колегія суддів вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано повно та всебічно і дано їм вірну правову оцінку.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, наведених апелянтом, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 22 жовтня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: О.В. Пнівчук

ОСОБА_11