Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3471/15-ц Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В.
Категорія 43 Доповідач Зарицька Г. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Жигановської О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2015 року

встановила:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та просив визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою №3 по вул. Хлібній, 20-А в м. Житомирі. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що є власником 26/100 частин житлового будинку №20-А по вулиці Хлібній в м. Житомирі (квартира № 3 даного будинку). 02 червня 1998 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, після якого сторони стали проживати разом у вищезазначеній квартирі. 02 вересня 2000 року відповідач з його дозволу зареєструвалася за місцем проживання. Рішенням апеляційного суду Житомирської області шлюб між ними було розірвано і 16 листопада 2013 року відповідач переїхала проживати до своєї доньки за адресою: АДРЕСА_1, де і мешкає до цього часу. Оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі більше одного року, не сплачує комунальних платежів, членом сімї позивача не являється, на підставі вимог ч.2 ст. 405 ЦК України просив позов задовольнити.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Апелянт посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених до суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в цих межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За положеннями ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 23 жовтня 1995 року ОСОБА_1 являється власником 26/100 частин житлового будинку по вул. Хлібній, 20-А в м. Житомирі (а.с.3-4).

З 02 червня 1998 року по 16 квітня 2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія рішення апеляційного суду Житомирської області від 16.04.2013 р. у справі №295/747/13-ц (а.с.7).

З пояснень сторін видно, що після реєстрації шлюбу відповідач вселилася у спірне житло як член сімї власника цього житла, а з 02.09.2000 року зареєстрована в ньому, про що свідчить копія будинкової книги та довідка адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України від 20.03.2015 р. (а.с. 5-6, 12).

Згідно з актом №15 від 27.02.2015 р., що складений комісією у складі: паспортиста ПП «ВЖРЕП №8» ОСОБА_3, юриста Ружковського А.Л.; жителів буд. №20-А по вул. Хлібній: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, та затверджений директором ПП «ВЖРЕП №8» ОСОБА_7, ОСОБА_2 з 16.11.2013 р. в квартирі АДРЕСА_2 не проживає (а.с.8).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10.09.2014 р. у справі №295/14683/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, виселення, зняття з реєстраційного обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення, усунення перешкод у користування жилим приміщенням, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 20.11.2014 р., у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічні позовні вимоги задоволено частково, вселено ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_3 (а.с.45-47). При вирішенні даного спору судом було встановлено, що ОСОБА_8 чиняться перешкоди бувшій дружині ОСОБА_2 у користуванні спірним житлом.

Дане рішення перебуває на примусовому виконанні в Богунському відділі державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, про що свідчить копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2015 р. (а.с.50).

В судовому засіданні сторони пояснили, що виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про вселення не закінчено, рішення не виконано.

Позивач не заперечував, що на вселення ОСОБА_2 у спірне жиле приміщення не погоджується.

За таких обставин, коли рішенням суду, що набрало законної сили, встановлено, що бувший член сімї власника жилого приміщення - ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі з поважних причин, у звязку з чим суд вирішив вселити її у це житло та зважаючи, що на даний час рішення перебуває на примусовому виконанні і не виконано, доводи позивача, якими він обґрунтовує свої вимоги, є безпідставними.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно зясував обставини, що мають значення для справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: