Номер справи 623/159/16-ц
Номер провадження 2/623/273/2016
РІШЕННЯ

іменем України

17 лютого 2016 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.

за участю: секретаря Ноль С.В.

судового розпорядника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

20 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 27 грудня 1999 року помер її чоловік ОСОБА_3.

Після його смерті відкрилась спадщина на гараж за адресою : м. Ізюм, вул. Соборна, 16-Б площею 34,6 кв.м. та погріб площею 23,3 кв.м., що належав померлому на підставі рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради народних депутатів №730 від 23.09.1993 року про надання дозволу на будівництво гаражу та виділення земельної ділянки під будівництво.

В 1998 році гараж був збудований, та з цього часу вона постійно користується ним.

Посилаючись на ст. 392,1216,1218,1220,1223,1258,1268,1296 ЦК України в редакції 2003 року, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на гараж за адресою : м. Ізюм, вул. Соборна, 16-Б площею 34,6 кв.м. та погріб площею 23,3 кв.м.,після смерті чоловіка ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник Ізюмської міської ради Харківської області в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер 27 грудня 1999 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 227568 (а.с.8)

Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України ( в редакції 2003 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовується також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом.

Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця ( ст. 525 ЦК УРСР)

Відповідно ст.4 ЦК УРСР цивільні права і обовязки виникають з підстав, передбачених законодавством, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов»язки.

Статтею 6 ЦК УРСР передбачено, що захист цивільних справ здійснюється в установленому порядку судом, шляхом , зокрема, визнання прав.

Спадкування здійснюється за законом і заповітом.(ст.524 ЦК УРСР)

Відповідно ч.1 ст. 86 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини по володінню, користуванню та розпорядженню майном.

Спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином спадкуванню підлягає майно, яке належало спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше. Як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось до початку розгляду справи по суті.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем та її представником не надано до суду доказів належності спадкодавцю ОСОБА_3 майна, на яке претендує позивач у справі , а саме : гаражу за адресою : м. Ізюм, вул. Соборна, 16-Б площею 34,6 кв.м. та погребу площею 23,3 кв.м.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом не підлягають задоволенню за їх недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11, 60, 88,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: суддя