Номер провадження: 22-ц/785/199/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про знесення самочинно збудованих споруд, зобовязання усунути перешкоди в користуванні власністю, стягнення моральної шкоди, третя особа Одеська міська рада,

встановила:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа Одеська міська рада, про знесення самочинно збудованих споруд, зобовязання усунути перешкоди в користуванні власністю, стягнення моральної шкоди, та уточнивши позовні вимоги, просив суд зобовязати відповідача знести самочинно збудовану прибудову до будинку № 88-в по вулиці Кордонній в місті Одесі, металевий гараж та ворота в провулку Кордонному в місті Одесі; зобовязати відповідача не перешкоджати йому в користуванні 1/2 частиною будинку № 88-в по вулиці Кордонній в місті Одесі; стягнути з відповідача на його користь заподіяну моральну шкоду в сумі 10 000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він та відповідач є співвласниками житлового будинку з будівлями та спорудами № 88-в по вулиці Кордонній в місті Одесі. Відповідач у 1979 році самочинно, без відповідних дозвільних документів збудував прибудову до будинку № 88-в по вулиці Кордонній в місті Одесі, а також встановив металевий гараж та ворота в провулку Кордонному в місті Одесі, чим перешкоджає позивачу в користуванні належною йому частиною будинку та завдає моральної шкоди, у звязку з чим за захистом своїх прав він вимушений звернутись з позовом до суду.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на їх необґрунтованість.

Представник третьої особи - Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ставить питання про скасування зазначеного судового рішення із ухваленням нового - про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_3 не довів обгрунтованість своїх позовних вимог.

Проте, повністю з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Так, суд обгрунтовано виходив із того, що згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2014 року за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Кордонна, буд. 88в, з яких йому виділено наступні приміщення: 3-4 - житлова кімната, площею 13,6 кв.м; 2-7 - житлова кімната, площею 12, 1 кв.м; 2-3 - кухня, площею 7,4 кв.м.; 2-4 - ванна, площею 3,1 кв.м, що в сумі складає загальну площу 36,2 кв.м, житлову площу 25,7 кв.м.; також йому виділено з господарчих будівель - 1/2 сараю літ. «Б», 1/2 огородження, 1/2 частину мостіння. В свою чергу, за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Кордонна, буд. 88в, з яких йому виділено наступні приміщення; 2-1 - веранда, площею 3,4 кв.м; 2-2 - веранда, площею 6,7 кв.м; 2-5 - житлова кімната, площею 13,1 кв.м; 2-6 - житлова кімната, площею 12,6 кв.м, що в сумі складає загальну площу 35,8 кв.м, житлову площу 25,7 кв.м.; виділено ОСОБА_3 з господарчих будівель 1/2 сараю, літ. «Б», 1/2 огородження, 1/2 частина мостіння.

З огляду на викладене, прибудова до будинку № 88-в по вулиці Кордонній в місті Одесі, яка складається з кухні площею 7,73 кв.м.; вбиральні площею 2,4 кв.м.; коридору площею 4,06 кв.м.; мансарди 13,8 кв.м. не включені до переліку обєктів, на які за сторонами визнано право власності і є самочинно збудованими.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилався на те, що вказану прибудову самочинно збудував ОСОБА_5, який є батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Рішенням виконавчого комітету Малиновської районної ради народних депутатів № 305 від 04.05.1979 року встановлено, що прибудову до будинку № 88-в по вулиці Кордонній в місті Одесі, яка складається з кухні площею 7,73 кв.м.; вбиральні площею 2,4 кв.м.; коридору площею 4,06 кв.м.; мансарди 13,8 кв.м. самочинно збудував ОСОБА_5. Вказаним рішенням виконавчого комітету в узаконенні самочинно збудованої прибудови відмовлено, однак прийнято рішення про її збереження до знесення будинку при реконструкції району (а.с.15).

Разом з тим, у відповідності до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

З огляду на вищевказану норму матеріального права, знесення самочинного будівництва можливе лише за заявою органу державної влади або органу місцевого самоврядування, які між тим з таким позовом до суду не завертались.

Що ж стосується позивача ОСОБА_3, то він не надав суду належних і допустимих доказів того, що вказаною будівлею тим чи іншим чином порушуються його права, оскільки ця будівля примикає до частини житлового будинку, яка виділена у власність відповідачу ОСОБА_4 і жодним чином не має відношення до частини будівлі, яка належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_3

Крім того, позивач ОСОБА_3 не надав суду належних і допустимих доказів того, що знесенням вказаної прибудови не буде завдано істотної шкоди житловому будинку, який належить на праві приватної власності сторонам.

Виходячи з викладеного, суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в цій частині.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_3 в частині знесення самочинно встановленого металевого гаражу та металевих воріт, то колегія суддів не погоджується з висновком суду в цій частині, з огляду на наступні обставини.

Як встановлено в судовому засіданні, і не заперечується сторонами у справі, зазначені металевий гараж та металеві ворота самовільно встановив відповідач ОСОБА_4, без належного дозволу і проекту, по провулку загального користування, тобто на земельній ділянці, яка не виділялась йому для користування і належить Одеській міській громаді, в особі Одеської міської ради.

Про те, що вказаний металевий гараж та металеві ворота були встановлені самочинно, підтверджено листами виконкому Малиновської районної ради народних депутатів № 572/2-0 від 15.06.1983 року, № 174/11 від 11.04.1984 року, № 1004/2-0 від 27.06.85 року, № 695/2-0 від 29.05.1989 року (а.с.123-126).

При цьому, колегією суддів встановлено, що вказаний металевий гараж і металеві ворота встановлені відповідачем ОСОБА_4 таким чином, що вони перешкоджають позивачу ОСОБА_3 безперешкодно потрапляти через провулок Кордонний до своєї частини будинку та прибудинкової території, оскільки відстань від вказаних споруд до металевого сітчастого паркану суміжного землевласника, складає менше 1 метра.

Зазначені обставини підтверджуються як технічним паспортом на житловий будинок сторін (а.с.64-звор.), так і фотографіями зазначених споруд і проходу, які надані колегії суддів відповідачем ОСОБА_4 (а.с.64-звор. - 127).

З цих підстав, та у відповідності до ст.191 ЦК України, а також ч.2 ст.95 та ч.2 ст.152 ЗК України позивач ОСОБА_3 має право на усунення перешкод у користуванні своєю власністю та користуванні прибудинковою земельною ділянкою, шляхом зобовязання відповідача ОСОБА_4 знести самочинно встановлений металевий гараж та металеві ворота в провулку Кордонному, між будинками 86, 86-А, 88-А, 88-Б, 88-В у місті ОСОБА_1.

Що стосується посилання суду в оскаржуваному судовому рішенні на запис, який здійснений в технічному паспорті на житловий будинок № 88-в по вулиці Кордонній в місті Одесі, виданому ОМБТІ та РОН 06.12.2012 року, про те, що гараж літ. «Д», який є предметом позову, побудований до 05.08.1992 року та не є самочинним відповідно до п. 3 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, то цей запис не спростовує висновку колегії суддів про те, що металевий гараж і металеві ворота перешкоджають позивачу ОСОБА_3 у користуванні своєю власністю і земельною ділянкою, та підлягають знесенню.

Що стосується висновку суду про необхідність відмови позивачу в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів погоджується з ним, з огляду на наступні обставини.

Так, у відповідності до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної шкоди» обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів завдання позивачу діями відповідача моральної шкоди, оскільки позивач ОСОБА_3 не надав суду доказів існування факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за які має нести відповідальність відповідач ОСОБА_4

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги, в частині відмови йому в позові про зобовязання відповідача знести самочинно встановлені металевий гараж і металеві ворота.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення, в частині відмови в позові про зобовязання відповідача знести самочинно встановлені металевий гараж і металеві ворота, не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його в цій частині спростовують, у звязку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в цій частині.

В іншій частині рішення суду є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу в іншій частині слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_3 при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи, у відповідності до ст. 88 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь державного бюджету України судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 267,96 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

РішенняМалиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року, в частині відмови ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог про знесення самочинно встановленого металевого гаражу та металевих воріт в провулку Кордонному, між будинками 86, 86-А, 88-А, 88-Б, 88-В у місті ОСОБА_1, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині задовольнити та зобовязати ОСОБА_4 знести самочинно встановлений металевий гараж та металеві ворота в провулку Кордонному, між будинками 86, 86-А, 88-А, 88-Б, 88-В у місті ОСОБА_1.

В іншій частині рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь державного бюджету України судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 267,96 грн. (двісті шістдесят сім гривень 96 копійок).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_6

ОСОБА_2