справа № 482/17/16-ц
У Х В А Л А

27 січня 2016 року

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Гажа О.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Бузької сільської ради, Новоодеської ЦРЛ, Комунального закладу «Новоодеський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» про стягнення заборгованості по середньомісячній заробітній платі за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

11.01.2016 року на розгляд суду надійшла вищевказана позовна заява.

У своєму позові, позивач зазначила, що судовим рішенням Новоодеського районного суду від 25.10.2011 року, яке було залишено в силі ухвалою від 25.07.2012 року ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ задоволено її позов про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Зокрема позивач зазначила, що цим судовим рішенням її було поновлено на роботі і на посаді головного лікаря Бузької амбулаторії загальної практики - сімейної медицини та на її користь було стягнуто з Бузької сільради 28197,07 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а у відшкодуванні завданої моральної шкоди було відмовлено.

Зазначила, що після винесення судового рішення про поновлення її судом на роботі, судове рішення довгий час відповідачами не виконується, а вона перебуває у вимушеному прогулі.

Посилаючись на викладені обставини, позивач, на підставі ст.ст.233,235 КЗпП України, у своїх вимогах просить суд зобовязати відповідачів нарахувати та виплатити на її користь середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу, з урахуванням інфляційних втрат, сум індексації заробітної плати та компенсації частини заробітної плати, у звязку з порушенням строків її виплати, в період з 25.10.2011 року по день винесення судового рішення, а також просила суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь моральну шкоду в розмірі 50000 гривень.

Ухвалою судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 13.01.2016 року даний позов було залишено без руху, так як він не відповідав вимогам ст.ст.119-120 ЦПК України, з наданням позивачу строку для усунення недоліків цього позову в термін не пізніше 25.01.2016 року.

Зокрема в цій ухвалі суду було вказано, що позивачем предявлено позов без викладення в ньому всіх обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та без зазначення доказів, що підтверджують ці обставини.

Позивач заявила вимоги майнового характеру, а саме про зобовязання співвідповідачів здійснити нарахування та виплатити їй середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період більше ніж 4 роки.

Разом з тим, заявляючи таку вимогу, позивач у своєму позові не вказала і не надала розрахунок суми цих нарахувань , не зазначила розміру середньомісячного заробітку з якого слід здійснювати нарахування, не зазначила до якого із трьох притягнутих нею до відповідальності відповідачів стосуються ці заявлені нею позовні вимоги, хто із цих трьох залучених позивачем відповідачів порушив права та інтереси позивача і які саме права та інтереси, що робить її позовні вимоги невизначеними та незрозумілими, що може привести до порушення процесуальних прав відповідачів, а саме: знати, які з позовних вимог стосуються кожного з них та право подавати на них свої заперечення.

Ці ж обставини стосувалися і заявлених позовних вимог щодо відшкодування заявленої моральної шкоди за рахунок відповідачів.

Характер і обставини заподіяння моральної шкоди в позовних вимогах позивачем не зазначено і не описано, не наведено хто саме із залучених відповідачів спричинив моральну шкоду позивачу, не описано обставин, з яких можна було б зрозуміти, яким чином кожний з цих пяти залучених до участі в розгляді справи відповідачів, і яку саме заподіяв моральну шкоду позивачу та не описано ступінь вини кожного з відповідачів.

Відсутність визначеного позивачем у позові ступеня вини кожного із залучених нею до відповідальності відповідачів за заподіяну моральну шкоду, позбавляє відповідачів їх процесуального права подавати заперечення на цей позов, через невизначеність заявлених позовних вимог.

Також, позивач в порушення вимог ст.120 ч.1 ЦПК України подала позов в єдиному екземплярі, тоді як по справі нею залучено трьох відповідачів та дві треті особи на стороні відповідача.

Поданий до суду екземпляр позову та текст цього позову було виготовлено не якісно, прочитати зміст позову на сторінці пять неможливо через відсутність певного тексту на цій сторінці.

Позивачу було запропоновано надати суду до позову кількість екземплярів позову по кількості відповідачів та третіх осіб, але позивач цих вимог, що були викладені в ухвалі суду від 13.01.2016 року із усуненням всіх інших недоліків позову у запропонований строк.

Разом з тим, позивач у визначений законом і ухвалою суду строк не усунула недоліки вказані в цій ухвалі суду і станом на 27 січня 2016 року на адресу суду не надійшло ніяких пояснень і документів від позивача з цього приводу.

Тому, у відповідності до ч.2 ст. 121 ЦПК України, дану позовну заяву слід визнати неподаною і повертає її позивачу.

Керуючись ст. ст.119, 120, ч.2 ст.121 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Бузької сільської ради, Новоодеської ЦРЛ, Комунального закладу «Новоодеський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» про стягнення заборгованості по середньомісячній заробітній платі за час вимушеного прогулу, - вважати неподаною і повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний апеляційної скарги.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Суддя: