Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Зарицька Г. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Жигановської О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на нерухоме майно за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2015 року

встановила:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 та просила припинити її право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на її користь ринкову вартість вказаної частини квартири, що буде визначена додатково після проведення судової будівельно-технічної експертизи. В обґрунтування вимог зазначала, що після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер 05 січня 2012 року, вона отримала в спадщину 1/4 спірної квартири, ОСОБА_2 - 3/4 частини. Квартира складається з однієї кімнати, кухні та коридору. Оскільки спільне проживання в квартирі та її поділ неможливі, на підставі ч.2 ст.364 ЦК України просила задовольнити позов.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги не визнав, вважав їх необґрунтованими.

Позивач та відповідач в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.126-127).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених до суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в цих межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст.319 ЦК України власність зобов'язує,

власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 жовтня 2013 року ОСОБА_1 є власником 1/4 частини квартири №31, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 4 в м. Житомирі (а.с.3).

Відповідач є власником 3/4 частин вказаної квартири, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22 грудня 2012 року (а.с.33).

Право власності сторін на нерухоме майно зареєстровано у визначеному законом порядку (а.с.6, 34-35).

Вищезазначена квартира складається з однієї житлової кімнати та службових приміщень, загальною площею 31,5 кв.м, житловою 19,4 кв.м.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №615/04.15 від 29.04.2015 р. дійсна ринкова вартість квартири №31, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 4 в м. Житомирі становить 388 870 грн., дійсна ринкова вартість 1/4 частини становить 97 217 грн.

За технічними характеристиками та за вимогами ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН В.3.2.-2-2009 «Житлові будинки, реконструкція, та капітальний ремонт», виділити в натурі 1/4 частку спірної квартири є неможливим (а.с.47-57).

В спірній квартирі проживає відповідач з сімєю, який визнає право позивачки на належну їй частку квартири.

Разом з тим, відповідач не погоджується на стягнення з нього грошової компенсації за частку позивача в квартирі, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

З матеріалів справи видно, що відповідач в 2014 році працював водієм в ТзОВ «Залізний Пегас» та отримував невисоку заробітну плату (середня заробітна плата - 1679 грн) (а.с.97). На даний час безробітний.

Дружина відповідача ОСОБА_4 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира та отримує допомогу на дитину-інваліда, крім того, працює та отримує незначний заробіток (в середньому 674 грн) (а.с.85-86).

За таких обставин присудження за рішенням суду грошової компенсації частки позивачки, яка бажає виділу, з відповідача, який сплатити таку компенсацію неспроможний, та визнання за ним всупереч його волі права власності на частку позивачки є використанням одним співвласником свого права на шкоду іншому співвласнику, що є неприпустимим.

Доводи апеляційної скарги про те, що згідно з вимогами ст. 364 ЦК України обовязковою умовою призначення грошової компенсації за частку в спільному майні є лише згода співвласника, який заявив такі вимоги, є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції ухвалив по суті правильне рішення, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: