Справа № 361/1782/16-ц
Провадження № 2-п/361/79/16
У Х В А Л А

24 листопада 2016 р. Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі - Зотовій В.М.,

розглянувши в судовому засіданні в м.Бровари заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

У даній цивільній справі 10 червня 2016 р. проголошено заочне рішення, яким позов задоволено.

Представником відповідача подано заяву про перегляд заочного рішення.

Заява через автоматизовану систему розподілу була передана на розгляд судді Селезньовій Т.В.

Оскільки в справі відсутні дані про отримання відповідачем копії заочного рішення раніше, ніж 26.10.2016р., а заяву про перегляд заочного рішення подано 28.10.2016р., то суд вважає можливим визнати, що заява подана у передбачений законом строк, тому підлягає розгляду, і розглядається в порядку, передбаченому ст.232 ЦПК України.

В заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача послався на те, що в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, він не з'явився тому, що з 18.05.2014р. по 28.05.2016р. знаходився у тривалому відрядженні поза межами України, а повернувшись в Україну, проживав в м. Дніпропетровську зі своєю сім'єю, не знав про розгляд справи судом і на сайті суду були відсутні відомості про розгляд даної справи.

До заяви представник відповідача долучив такі докази:

- рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради №252 від 26.05.2009р., яким ОСОБА_1, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_1, масив Сокіл, 10, кв. 13, призначений опікуном недієздатної сестри ОСОБА_3;

- путівку для ОСОБА_3 до будинку інтернату; клопотання КЗ «Обласне психіатрично- наркологічне медичне об'єднання » про зняття з реєстрації ОСОБА_3 за адресою м. Бровари , бульвар Незалежності, 21/73; довідку Стеблівської сільради про те, що ОСОБА_3 до смерті проживала в психоневрологічному інтернаті в селі Стеблів;

- договір купівлі-продажу від 24.06.2015р. між ОСОБА_3 і ОСОБА_4, предмет продажу, якого була квартира АДРЕСА_1.

Згідно ст..232 ЦПК заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, і якщо докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи видно, що згідно довідки ВАДР від 12.04.2016р. , відповідач ОСОБА_1 зареєстрований на постійне місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 1.08.2009р.

В справі є два рекомендованих листа, що відправлялись відповідачу за вказаною адресою - за місцем його зареєстрованого постійного проживання, тобто відповідач двічі повідомлений належним чином, у передбачений ЦПК України спосіб. Вимоги щодо виклику відповідача та повідомлення про розгляду справи, передбачені ЦПК, судом виконані.

Відповідач та його представник не представили доказів на підтвердження наявності у відповідача станом на дати судових засідань поважних причин, які б обєктивно перешкоджали явці до суду, або перешкоджали отриманню ним відправлених йому рекомендованих листів.

Представник відповідача посилається на тривале відрядження, але зі слів представника - воно закінчилось у травні 2016р., і крім того, не подано ніяких документів на підтвердження даного факту.

Таким чином, відсутня перша обовязкова підстава для перегляду заочного рішення, передбачена у ст.232 ЦПК України.

Подані представником відповідача письмові докази, наведені вище, не є доказами, що мають суттєве значення для розгляду саме того позову - який був предметом розгляду в даній справі, оскільки не стосуються предмету доказування - проживання чи не проживання безпосередньо відповідача у вказаному жилому приміщенні і причин не проживання.

Тому відсутня і друга підстава для перегляду заочного рішення, передбачена ст.232 ЦПК.

Таким чином, розглядаючи заяву відповідача про перегляд заочного рішення в порядку та лише в межах, передбачених ст.232 ЦПК, не вдаючись у розгляд справи по суті і в оцінку доказів, не перебираючи на себе повноваження апеляційної інстанції, суд дійшов висновку, що відсутні підстави, передбачені ст..232 ЦПК України для перегляду заочного рішення. Сама незгода відповідача з прийнятим рішенням не є підставою для перегляду заочного рішення в порядку ст.232 ЦПК, а може бути обґрунтуванням до апеляційної скарги. Відмова у заяві про перегляд заочного рішення не перешкоджає його оскарженню в апеляційному порядку.

Керуючись п..1 ч.3 ст.231, ст..232 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, залишити без задоволення.

Дана ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів; строк на апеляційне оскарження у такому разі починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Т.В. Селезньова