АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/2162/15-ц Номер провадження 22-ц/786/324/16Головуючий у 1-й інстанції Прокоп'єва Ю. Б. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Карнауха П.М.

Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

при секретарі Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на заочне рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 30 листопада 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Гречанівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, треті особи - Кобеляцька державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 30 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Гречанівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, треті особи - Кобеляцька державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.

Вказане рішення оскаржив позивач, представник якого в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування скарги посилається на те, що є спадкоємцем після померлої 13 жовтня 2004 року матері ОСОБА_4., проте не встиг вчасно подати заяву про прийняття спадщини у звязку з відсутністю можливості потрапити до Гадяцької державної нотаріальної контори через великі черги до нотаріуса. У березні 2005 року він потрапив на прийом до нотаріуса, який в усному порядку повідомив його про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини до Кобеляцької державної нотаріальної контори, оскільки його мати останні дні була зареєстрована в Ліщинському психоневрологічному будинку-інтернаті. В кінці березня 2005 року він не зміг потрапити на прийом до нотаріуса Кобеляцької державної нотаріальної контори через великі черги, з 28.03.2005 року по 20.04.2005 р. перебував на лікуванні амбулаторно в Миргородському господарчо-розрахунковому кабінеті мануальної терапії, та у звязку з значним завантаженням на роботі не мав змоги звернутися до нотаріуса для подачі зави про прийняття спадщини. В квітні 2015 року йому стало відомо про існування заповіту, складеного матірю на його користь щодо житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями. Також він дізнався про існування земельних ділянок, які перебували у власності матері.

Таким чином, проживання позивача в м. Полтаві, знаходження спадкового майна в Гадяцькому районі, місце відкриття спадщини в м. Кобеляки, важкий психологічний стан на початку терміну відкриття спадщини через не усвідомлення раптової втрати матері, щільний трудовий графік, великі черги до нотаріуса, перебування на лікуванні у період з 28.03. по 20.04.2005 року та необізнаність про існування заповіту та щодо місця відкриття спадщини, - на думку позивача є поважними причинами пропуску строку на подачу зави про прийняття спадщини після смерті матері.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як установлено місцевим судом, 13 жовтня 2004 року померла ОСОБА_4, що підтверджується актовим записом №29 від 14 жовтня 2004 року Кунівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області відповідно до копії Свідоцтва про смерть 1-КЕ № 283225 (а.с.9).

Остання доводилася позивачу ОСОБА_2 матір»ю (а.с. 10).

За життя ОСОБА_4 склала заповіт від 19 червня 1996 року, згідно якого на випадок смерті зробила розпорядження, за яким належний їй будинок з допоміжними господарськими будівлями, що розташований у с. Гречанівка Гадяцького району Полтавської області і все належне їй майно заповіла ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно копій державних актів на право приватної власності на землю, свідоцтва та сертифікату про право на земельну частку пай ОСОБА_4 є власником земельних ділянок площею 4,17 га, 0,58 га та 4,09 га (а.с.18-21).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Гречанівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 13.11.2014 року, ОСОБА_4 постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 до 05 жовтня 2004 року, була під піклуванням сина ОСОБА_4 с.П. З 06 жовтня 2004 року знаходилася в Ліщинівському психоневрологічному будинку-інтернаті в звязку з психічною хворобою, де і померла 13 жовтня 2004 року. Похована в селі Гречанівка 14 жовтня 2004 року. ОСОБА_2 є спадкоємцем майна померлої згідно заповіту (а.с. 13).

Згідно довідки Ліщинівського психоневрологічного будинку-інтернату від 23.10.2015 4 р. ОСОБА_4 дійсно перебувала на повному державному утриманні в Ліщинівському психоневрологічному будинку-інтернаті з 06.10.2004 року по 13.10.2004 року. З 13 жовтня 2004 року остання виключена зі списку мешканців та знята з усіх видів державного утримання як померла згідно актового запису про смерть за № 29 від 14.102004 року (а.с.12).

Постановою державного нотаріуса Кобеляцької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 25 вересня 2015 року № 1758 02/31 ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 13 жовтня 2004 року ОСОБА_4 на приватизовану земельну ділянку, розташовану на території Гречанівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області як такому, що спадщину не прийняв (а.с. 16).

Згідно довідки лікаря ОСОБА_6 (а.с. 17), ОСОБА_2 у період з 28 березня по 20 квітня 2005 року проходив амбулаторне лікування.

За інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після смерті ОСОБА_4 13.10.2004 року інформація у Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 44).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивач не звернувся у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4, звернувшись з позовом до суду більше ніж через 10 років з дня відкриття спадщини, а належних, достатніх та безспірних доказів поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини позивачем не надано. Також суд зазначив, що короткочасне знаходження позивача на амбулаторному лікуванні в період з 28.03.2005 р. по 20.04.2005 р. не свідчить про наявність обєктивних, непереборних перешкод або істотних труднощів для звернення із заявою про прийняття спадщини.

Такий висновок відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах права, виходячи з наступного.

Як зазначено у Прикінцевих та Перехідних положеннях Цивільного кодексу України від 01.01.2004 р., цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року.

Положення Цивільного кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. N7 «відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст.1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК).

У відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Як розяснено у п.24 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Верховний Суд України у правовому висновку у спорі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (на засіданні Судової палати у цивільних справах 26 вересня 2012 року ВСУ розглянув справу № 6-85 цс 12, предметом якої був зазначений спір) також вказав, що правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Вірно встановивши обставини справи та здійснивши системний аналіз правових норм, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги, зокрема про проживання позивача в м. Полтаві, знаходження спадкового майна в Гадяцькому районі, місце відкриття спадщини в м. Кобеляки, важкий психологічний стан на початку терміну відкриття спадщини через не усвідомлення раптової втрати матері, щільний трудовий графік, необізнаність про існування заповіту та щодо місця відкриття спадщини, - не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведені правові норми, розяснення Верховного суду України у вказаній постанові Пленуму та в правовому висновку при розгляді справи № 6-85цс12, зводяться до незгоди з судовим рішенням.

Окрім того, не беруться до уваги колегії суддів доводи позивача про те, що він не міг потрапити до нотаріуса через великі черги, оскільки виходячи зі змісту положень п.п.2.1 п.2, п.п.3.5 п.3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мін'юсту України від 22.02.2012 № 296/5, - заява про прийняття спадщини може бути направлена нотаріусу поштою.

З цих же підстав не приймаються колегією суддів посилання позивача на те, що він не міг подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини у звязку з лікуванням у період з 28.03. по 20.04.2005 року, як і покази допитаного в апеляційному суді в якості свідка лікаря ОСОБА_6

Таким чином, наведені позивачем причини пропуску строку на вчинення дій щодо прийняття спадщини не є поважними та не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд першої інстанції повно та обєктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,- відхилити.

Заочне рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 30 листопада 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області ОСОБА_1