Справа № 350/1002/15-ц
Номер провадження 2/350/23/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Калиній Г.В.

з участю секретаря судового засідання Марко М.Я.

позивачки-відповідачки ОСОБА_1

та її представника - адвоката Родікова І.С.

відпвідачів - позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

та їх представника - адвоката Мельника Б. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У своїй уточненій позовній заяві ОСОБА_1 просить постановити рішення, яким визнати за нею право вланості на 2/6 частини домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1.

У зустрічній позовній заяві відповідачі - позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті матері та визнати за ним право власності на 14/24 частин спірного домоволодіння, а за ОСОБА_4 визнати право власності на 5/24 частин зазначеного домоволодіння.

У судовому засіданні позивачка - відповідачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала, а позовні вимоги відповідачів - позивачів визнала частково та пояснила, що спірне домоволодіння, яке знаходиться у АДРЕСА_1 побудували її батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько, після його смерті відкрилася спадщина на належну йому ? частину домоволодіння. На час смерті батька разом з ним проживали її мати, брат ОСОБА_2 та вона. Всі вони вступили у фактичне володіння та управління спадковим майном і таким чином прийняли спадщину в рівних долях - по 1/3 частині спадкового майна кожен. Таким чином її мати стала власником 4/6 частин домоволодіння, а вони з братом ОСОБА_2 успадкували по 1/6 частині спірного домоволодіння.

Брат ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_5 на час смерті батька жили окремо, не вступили в управління та володіння спадковим майном, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися, отже вважаються такими, що не прийняли спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла її мати ОСОБА_7 Після її смерті відкрилася спадщина на належні їй 4/6 частини спірного домоволодіння. На час смерті матері разом з нею проживали її брати ОСОБА_2 та відповідач-позивач ОСОБА_3, які вступили у фактичне володіння та управління спадковим майном і прийняли спадщину в рівних долях по 2/6 частини спірного майна кожен.

Отже після смерті матері вона є власником 1/6 частин спірного домоволодіння, брат ОСОБА_2 3/6 його частини, а брат ОСОБА_3 - 2/6 частини.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер її брат ОСОБА_2 Після його смерті відкрилася спадщина на належні йому 3/6 частини домоволодіння. Вона та відповідачі-позивачі по справі є спадкоємцями другої черги за законом, спадкоємців першої черги немає.

У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті брата. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Вважає, що частка домоволодіння, яка належала покійному брату ОСОБА_2 підлягає поділу у рівних долях між нею та відповідачами по 1/6 частині кожному, оскільки всі вони у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини і таким чином прийняли її.

Просить визнати за нею право власності на 2/6 частини спірного домоволодіння: на 1/6 як спадщину після смерті батька та на 1/6, як спадщину після смерті брата ОСОБА_2.

ОСОБА_3 свої позовні вимоги, підтримав та частково визнав позов ОСОБА_1 У судовому засіданні пояснив, що його батьком ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та його мати ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, перебуваючи у шлюбі збудували житловий будинок з господарськими будівлями.

Господарство батьків належало до суспільної групи «робітник», тому їм як подружжю належало по ? частині домоволодіння. Після смерті батька спадщину прийняли мати та брат ОСОБА_2, які вступили в управління та володіння спадковою частиною домоволодіння, як спадкоємці першої черги. Тому мати стала власником ? частини домоволодіння, а брат ОСОБА_2 - ? частини.

На час смерті батька сестри та він жили окремо, а тому не вступили у володіння спадковим майном.

Після смерті матері ОСОБА_7 відкрилася спадщина на ? частини домоволодіння. Він та його брат ОСОБА_2 прийняли спадщину, шляхом вступу в управління та володіння належною їй частиною спадкового домоволодіння. Ще за рік до смерті матері він поселився у батьківський будинок і до цього часу живе там, користується господарськими будівлями і спорудами, доглядає за садом та землею, підтримує їх у належному стані. Таким чином вони з братом успадкували належні матері ? частин домоволодіння в рівних частках, тобто по 3/8 частини. Враховуючи , що після смерті батька ОСОБА_2 належить ? частина спірного домоволодіння, то після його смерті відкрилася спадщина 5/8 частин домоволодіння.

Він та його сестри прийняли спадщину після смерті брата ОСОБА_2, та мають право кожен на 1/3 частину спадкового майна, тобто по 5/24 частин домоволодіння.

Він успадкував 3/8 частини спадкового домоволодіння після смерті матері та має право на спадкування на 5/24 частини домоволодіння після смерті брата ОСОБА_2 Таким чином йому належить 14/24 частини спірного домоволодіння.

Для оформлення своїх спадкових прав він звернувся до нотаріальної контори, проте державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність документа власності на спадкове домоволодіння та у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

ОСОБА_4 зустрічний позов підтримала, а позовні вимоги сестри ОСОБА_1 визнала частково та пояснила, що сестра ОСОБА_1 жила з батьками у спірному домоволодінні до 1980 року, а потім перейшла жити у новозбудовану літню кухню, а згодом побудувала будинок. З батьками залишився жити тільки брат ОСОБА_2. Про те, що на час смерті батька, як і на час смерті матері сестра з батьками вже не жила, у володіння їхнім майном не вступала, ніякої господарки у батьківському домоволодінні не мала, знає достовірно.

Вважає, що після смерті батька сестра ОСОБА_1 не прийняла спадщину. З часу смерті батька минуло майже 34 роки і сестра ніколи не заявляла про свої права на належне йому майно. Будинок залишився у володінні матері та брата ОСОБА_2, які фактично прийняли, як спадщину батькову частку.

Вважає, що брат ОСОБА_3, який жив у будинку разом з братом ОСОБА_2 після смерті матері, має право на 14/24 частин спірного домоволодіння, а вони з сестрою - по 5/24 частин кожна.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні дала показання про те, що проживає АДРЕСА_1. Спірне домоволодіння знаходиться по-сусідству з її господарством і їй відомо, що воно збудоване батьками сторін. ОСОБА_3 жив у Калуші, однак перед смертю матері переселився у батьківський будинок, де живе по даний час. Вона не може згадати, чи жила у спірному домоволодінні ОСОБА_1 на час смерті батька ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_12, яка проживає АДРЕСА_1 дала показання про те, що їй достовірно відомо, що ОСОБА_7 жив разом з матір'ю ОСОБА_7 На час смерті матері також у спірному будинку жив його брат ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що у 1980 році отримала план на забудову земельної ділянки у АДРЕСА_2. По сусідству з нею план отримала і сім'я ОСОБА_1 Остання проживала у будинку батьків, а потім перейшла жити у новозбудовану літню кухню. З сусідів після неї на АДРЕСА_2 відразу перейшла жити ОСОБА_1 у літню кухню, а вже пізніше у свої будинки переселялися інші сусіди.

Свідок ОСОБА_16 у судовому зсіданні дав показання про те, що живе по-сусідству з ОСОБА_1 по АДРЕСА_2. ОСОБА_4 доводиться йому свахою. У будинок, де він на даний час проживає, він поселився разом з дружиною 20 листопада 1982 року. Йому достовірно відомо, що ОСОБА_1 разом з сім'єю на той час уже жила у новозбудованій літній кухні близько одного року. Пізніше сім'я ОСОБА_1 закінчила будівництво житлового будинку.

Аналогічні показання дала у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 - дружина ОСОБА_16

Свідок ОСОБА_18, чоловік позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_4 дав у судовому засіданні показання про те, що після одруження з ОСОБА_4 вони спочатку жили у будинку батьків дружини. Згодом перейшли у власний житловий будинок. Йому відомо, що сестра дружини ОСОБА_18 перейшла жити до новозбудованої літньої кухні приблизно за рік до смерті його тестя ОСОБА_6 і на час смерті останнього із своєю сім»єю проживала окремо.

Вислухавши сторін, свідків та проаналізувавши інші докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до повного задоволення, виходячи з наступного.

У АДРЕСА_1 знаходиться домоволодіння, яке складається із житлового будинку, трьох сараїв, погребу, вбиральні, хвіртки, воріт та огорожі, що підтверджується копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП «Луги» (а. с. 10-12).

Домоволодіння збудоване батьками сторін за час перебування у шлюбі, що підтверджується сторонами.

Відповідно до записів у погосподарських книгах виконавчого комітету Сваричівської сільської ради за 1980 - 1995 роки зазначене домоволодіння було зареєстроване за ОСОБА_6, а після його смерті - за його дружиною ОСОБА_7. Після смерті останньої в погосподарських книгах починаючи з 1994 року житловий будинок з господарськими будівлями зареєстрований за ОСОБА_2, що підтверджується копіями виписок з погосподарських книг виконавчого комітету Сваричівської сільської ради за 1980 - 1995 та 1991-2015 роки (а. с. 50-63).

Сторони є рідними сестрами та братом, ОСОБА_6 доводився їм батьком, ОСОБА_7 - матір'ю, а ОСОБА_2 - рідним братом, що не заперечується сторонами та підтверджується копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу (а. с. 5, 14, 17, 47-49).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько сторін ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 45).

Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому ? частину домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1.

Відповідно до записів погосподарської книги № 4, особовий рахунок НОМЕР_1, станом на 01 січня 1980 року ОСОБА_1 проживала разом з батьком ОСОБА_6, що підтверджується копією довідки № 3051, виданої 05 листопада 2015 року виконкомом Сваричівської сільської ради (а. с. 108).

Згідно записів погосподарської книги за 1980 - 1982 роки, особовий рахунок НОМЕР_2, ОСОБА_1 в господарстві батька ОСОБА_6 не записана, у господарстві, крім спадкодавця, у вказаний період числилися його дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_2, що підтверджується копією виписок із погосподарської книги (а. с. 50-51).

Згідно записів погосподарської книги за цей же період, з 1981 року ОСОБА_20 записана в господарстві чоловіка ОСОБА_20, що підтверджується копією виписок із погосподарської книги Сваричівської сільської ради за 1980 - 1982 роки, особовий рахунок НОМЕР_3 (а. с. 112-113).

Чоловік позивачки забудовник ОСОБА_20 повинен був розпочати будівництво будинку, літньої кухні, стайні та погребу в квітні 1980 року та закінчити його в квітні 1982 року, що підтверджується копією свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах № 20/63, виданого 25 березня 1980 року Рожнятівською районною архітектурою (а. с. 96-101).

У погосподарській книзі № 16 виконкому Сваричівської сільської ради за 2011 - 2015 роки по господарству ОСОБА_20 вказаний 1982 рік побудови житлового будинку, що підтверджується копією виписки з по господарської книги (а. с. 107).

Аналізуючи надані сторонами та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, судом встановлено, що спірне домоволодіння належало батькам сторін на праві спільної сумісної власності подружжя. На час смерті їхнього батька ОСОБА_6 разом з ним жили, а отже вступили в управління спадковим майном його дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_2 Дружина померлого ОСОБА_7 отримала свідоцтво про право власності на належний спадкодавцю грошовий вклад, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 травня 1984 року державним нотаріусом Рожнятівської державної нотаріальної контори (а. с. 105).

Оскільки спадкодавець ОСОБА_6 помер до вступу у дію ЦК України, то щодо спірних правовідносин слід застосувати норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За змістом ст. ст. 525, 526 названого кодексу, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини - останнє постійне місце проживання спадкодавця, а згідно ст. 529 - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття, а за змістом статті 549 цього ж кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до офіційного роз'яснення Міністерства Юстиції України - на відміну від діючого Цивільного кодексу України, згідно норм Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який на сьогодні втратив чинність, для того щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, без подання відповідної заяви до нотаріальної контори, проживання зі спадкодавцем на момент його смерті не було обов'язковим. Визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Доказами такого фактичного вступу, також, могла бути, наявність у спадкоємця ощадних книжок на ім'я померлого, іменних цінних паперів, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, державних актів про право власності на землю, відповідних квитанцій, зокрема, про оплату житлово-комунальних послуг, та інше.

Судом встановлено, що у фактичне володіння та управління спадковим майном після смерті ОСОБА_6 вступили його дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_2 Отже останні належним чином прийняли спадщину після смерті спадкодавця. Таким чином ОСОБА_7 успадкувала ? частину спадкового домоволодіння. Крім того, на підставі ст. 22 КпШС Української РСР, їй належала ? частина домоволодіння як дружині, яка пережила свого чоловіка. Разом частка ОСОБА_7 становила ? частини домоволодіння. Власником ? частини домоволодіння став син спадкодавця ОСОБА_2

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що на час смерті батька проживала разом з ним, однак не представила суду жодних доказів того, що фактично вступила в управління або володіння спадковим майном після смерті батька. Більше того, у своїй первинній позовній заяві навіть не ставила про це питання перед судом. У своїх перших поясненнях суду вона стверджувала, що на час смерті батька уже не жила у батьків. Версія прийняття спадщини після смерті батька виникла у неї під час розгляду справи судом, оскільки сестра і брат, даючи перші пояснення по суті справи, не могли згадати цього факту достовірно.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами, що прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_6, тобто що у шестимісячний термін після смерті батька вступила в управління або володіння спадковим майном. Також вона у зазначений термін не подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

У видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_1 відмовлено через пропуск шестимісячного строку прийняття спадщини, відсутність документа власності на спадкове майно та у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_7, що підтверджується листом нотаріуса №1218/01-16 від 06 листопада 2015 року (а.с. 90).

Отже у суду відсутні підстави для висновку про можливість присудити ОСОБА_1 частку спадкового майна, належного її батькові.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла мати сторін ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 46).

Після її смерті відкрилася спадщина на належні їй ? частини домоволодіння. До правовідносин спадкування підлягають застосуванню вище перелічені норми ЦК УРСР 1963 року, оскільки спадкодавець помер до вступу у дію ЦК України.

Судом встановлено, що на час смерті ОСОБА_7 разом з нею проживали та вступили у фактичне володіння та управління спадковим майном її сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Останній перейшов проживати до спірного домоволодіння за рік до смерті матері, проживає там на даний час, користується господарськими будівлями і спорудами.

Таким чином відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР в редакції 1963 року ОСОБА_2 та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 як діти спадкодавця ОСОБА_7 успадкували порівну її частку, тобто по 3/8 частини спірного домоволодіння. В результаті ОСОБА_2 став власником 5/8 частин домоволодіння, з врахуванням його частки у розмірі ? частини домоволодіння, що він успадкував після смерті батька.

У видачі свідоцтва про право власності на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 відмовлено у зв'язку з пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини, відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та через розбіжності у прізвищах спадкодавця і спадкоємця, що підтверджується листом нотаріуса № 824/02-14 від 11 серпня 2015 року (а. с. 65).

За таких обставин суд приходить до висновку, що факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті матері ОСОБА_7 слід встановити за рішенням суду в порядку, визначеному ст. 256 ЦПК України.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року брат сторін ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 16).

Після його смерті відкрилася спадщина на належні йому 5/8 частин спірного домоволодіння.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а відповідно до ст. 1223 названого кодексу, право на спадкування за заповітом мають особи, визначені у заповіті.

За змістом ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Спадкоємцями другої черги по закону після смерті брата відповідно до ст. 1262 ЦК України є сторони в рівних долях, оскільки спадкоємців першої черги нема.

Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1270 названого кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який обчислюється з часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину.

Відповідно до статі 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_2 був власником 5/8 частин спірного домоволодіння.

Сторони належним чином прийняли спадщину після смерті брата, оскільки у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

У видачі свідоцтв про право на спадщину їм відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, а ОСОБА_3, крім того має розбіжності у прізвищі з братом, що підтверджується копіями листів нотаріуса № 698/02-14 від 03 липня 2015 року,№ 786/02-14 від 04 серпня 2015 року та № 785/02-14 від 04 серпня 2015 року (а. с. 6, 64, 66).

За таких обставин право власності на належних спадкодавцю ОСОБА_2 5/8 частин спадкового домоволодіння слід визнати у судовому порядку за сторонами рівних долях по 1/3, що становитиме по 5/24 частин кожному із спадкоємців.

Отже частка ОСОБА_3 у спірному майні, з в рахуванням належних йому 3/8 частини домоволодіння, успадкованих після смерті матері, та 5/24 його частин, успадкованих після смерті брата, становить 14/24.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мають право на спадкову частку після смерті брата по 5/24 частин спірного домоволодіння кожна.

У позасудовому порядку сторони не можуть захистити свої спадкові права після смерті батьків та брата, отже право власності на належні їм частки спадкового домоволодіння слід визнати за ними рішенням суду.

Керуючись ст. ст. 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 5/24 частин домоволодіння, яке знаходиться у АДРЕСА_1, Рожнятівського району, Івано-Франківської області.

Позов ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщин та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, після смерті матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 14/24 частин будинку з відповідною частиною господарських споруд, які знаходяться у АДРЕСА_1, Рожнятівського району, Івано-Франківської області.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 5/24 частин будинку з відповідною частиною господарських споруд, які знаходяться у АДРЕСА_1, Рожнятівського району, Івано-Франківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано - Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Калиній