АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц//791/219/16 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1М Єдиний унікальний номер: 666/1699/15ц Доповідач Базіль Л..В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Базіль Л.В.

Суддів: Прокопчук Л.П.,

ОСОБА_2

Секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 27 жовтня 2015 року ухваленого у справі за позовом ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення боргу

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що між ним та ОСОБА_3 01 березня 2012 року було укладено договір позики, на підтвердження якого відповідач надав позивачу розписку про отримання ним грошових коштів в сумі 300 000,00 (триста тисяч) доларів США.

Позика забезпечена порукою ОСОБА_6, відповідно до укладеного між ним та позивачем договору поруки від 02 березня 2012 року. Відповідно до умов вказаного договору, поручитель прийняв на себе зобовязання солідарно відповідати перед позивачем за зобовязаннями ОСОБА_3, що підтверджені розпискою, у випадку їх невиконання або неналежного виконання позичальником.

Посилаючись на те, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконав просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за договором позики в сумі 7017000,00 (сім мільйонів сімнадцять тисяч) грн. та відшкодувати судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 27 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суму боргу у розмірі 6871768 (шість мільйонів сімдесят одна тисяча сімсот шістдесят вісім) гривень 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витарти, які складаються з судового збору у розмірі 3654 грн.00 коп. та витрат повязаних з викликом відповідачів у розмірі 420 грн.00 коп.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду, ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення залишити без змін.

ОСОБА_3, яким була підписана та подана апеляційна скарга в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, за адресою зазначеною в апеляційній скарзі, про що свідчить поштове повідомлення про вручення йому судової повістки.

Жодних інших адрес для направлення судової повістки в апеляційній скарзі не зазначено.

За таких обставин, керуючись ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає, що неявка відповідача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі склалися зобовязальні правовідносини на підставі договору позики від 01.03.2012 року, в порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх законними, обґрунтованими і такими, що відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розписки від 01 березня 2012 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_5 в борг 300 000,00 тисяч доларів США, які зобовязався повернути до 25.06.2012 року (а.с.7;76) Однак своїх зобовязань за договором позики не виконав, борг не повернув.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 06 липня 2015 року за клопотанням представника відповідача, ОСОБА_7 у справі призначалась судова почеркознавча експертиза й на вирішення експерта ставилися питання: чи придатний текст (підпис) розписки за якою ОСОБА_3 отримав суму позики в розмірі 300000,00 доларів США для дослідження з метою ідентифікації особи виконавця; чи виконаний текст (підпис) наданої для дослідження розписки ОСОБА_3; чи виконаний текст (підпис) наданої для дослідження розписки з наслідуванням почерку (підпису) ОСОБА_3. Оплату за проведення експертизи було покладено на ОСОБА_3 (а.с.56-57), але експертиза проведена не була, оскільки, зокрема, не була здійснена її оплата та не надані всі необхідні додаткові матеріали (а.с. 70).

Суд попередив сторін у справі про наслідки, передбачені ст.146 ЦПК України, у разі ухилення їх від участі в проведенні експертизи (а.с.53,56)

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не надав експерту вільні та експериментальні зразки свого підпису, без яких провести експертизу неможливо, не здійснив оплату вартості експертизи згідно рахунку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що відповідач ухилився від проведення призначеної у справі експертизи та дослідивши надані сторонами докази у відповідності до ст.ст.1046, 1047 ЦК України встановив факт боргового зобов'язання та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову про стягнення боргу за договором позики.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи відповідача про те, що кошти від позивача він не отримував і розписку про отримання коштів у борг не писав, оскільки такі доводи спростовані матеріалами справи, а відповідачем жодних інших доказів на підтвердження даного факту як суду першої інстанції, так і апеляційному суду не надано.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення законне та обґрунтоване, а тому скасуванню не підлягає.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.В Базіль

Судді: О.М ОСОБА_2

Л.П Прокопчук