Номер провадження: 22-ц/785/5535/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визнання додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_4, померлої 28.07.2014 року, в якому просила визначити їй додатковий строк, достатній для прийняття спадщини, що відкрилася 28.07.2014 року, та складається з квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що 08.08.2001 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла вказану квартиру позивачці. Після її смерті 28.07.2014 року відкрилася спадщина, однак позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини лише 04.03.2016 року. Листом нотаріуса №74/2016/02-14 від 11.03.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини.

Також позивачка зазначила, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, в звязку з тим, що проживає у Росії та не знала про смерть матері, а дізналася лише на початку 2016 року, тому вважає, що строк був пропущений нею з поважних причин.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про слухання справи був повідомлений належним чином.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 червня 2016 року в задоволені позову ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, що відкрилася 28.07.2014 року, після смерті ОСОБА_5, та складається з квартири АДРЕСА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог частини другої ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_3 про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 пропустила строк для прийняття спадщини не надавши суду поважні причини його пропуску, оскільки незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчать про поважність причин пропуску строку.

Однак з такими висновками суду, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що на підставі договору дарування, який укладений 25 жовтня 2000 року ОСОБА_5 належить квартира № 42, у будинку під № 64 по вул.. Академіка Філатова в м. Одесі (а.с. 6).

08.08.2001 року ОСОБА_4, склала заповіт, згідно з яким заповіла квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3, що підтверджується копією заповіту (а.с. 8).

28.07.2014 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження, а також копіями свідоцтва про укладання шлюбів, відповідно до яких ОСОБА_5 змінила призвіще на Дрозд, а потім на ОСОБА_3 (а.с. 45-46).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_6, також є донькою ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 23).

ОСОБА_6 при укладанні шлюбу змінила призвіще на Прокопенко, та після розірвання шлюбу 14 січня 1993 року уклала шлюб з ОСОБА_7, залишивши призвіще Прокопенко (а.с. 24, 25).

ОСОБА_3, дізнавшись про смерть матері лише на початку 2016 року, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка була отримана 04.03.2016 року, та на підставі заяви ОСОБА_8 була заведена спадкова справа, інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались, що підтверджується нотаріальною справою, заведеною після смерті ОСОБА_5 (а.с. 39-50).

ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідно до листа №74/2016/02-14 від 11.03.2016 року, у звязку з тим, що сплив строк для прийняття спадщини встановлений законодавством.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є громадянкою іншої держави, що підтверджується копією паспорту (а.с. 5).

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_7, який є чоловіком сестри ОСОБА_3 він лише на початку 2016 року сповістив ОСОБА_3 про смерть матері, яку не мав змоги знайти.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України - часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналізуючи ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в разі якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, тобто закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем подати заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Також відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Оскільки, в ході розгляду справи позивачем були надані доказі наявності причин, повязаних з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви до нотаріуса у шестимісячний строк, а також надані доказі в підтвердження поважності пропуску позивачем строку звернення із заявою про прийняття спадщини, в прийнятті якої їй було відмовлено, суд вважає, що ОСОБА_3 повинен бути наданий додатковий строк для прийняття спадщини, протягом трьох місяців.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання додаткового строку для прийняття спадщини.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 червня 2016 року скасувати. Ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визнання додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_3 додатковий строк протягом трьох місяців для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, померлої 28 липня 2014 року.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_9