22.01.2016 Єдиний унікальний №371/1756/15-ц
Провадження 2/371/13/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 січня 2016 року Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Гаврищука А.В.

за участю секретаря - Смиченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівка в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) 6 жовтня 2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 6 серпня 2006 року. Від спільного шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та виховання дітей. Крім того, відповідач створив нестерпні умови проживання для дитини позивача від першого шлюбу, у зв'язку із чим вона змушена була звернутися до комісії із захисту прав дітей.

Фактичні шлюбні стосунки між ними припинено з 31 серпня 2015 року. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки їх сумісне проживання та ведення господарства припинено.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги у частині розірвання шлюбу підтримала з мотивів і підстав, викладених у позовній заяві, на розірванні шлюбу наполягає, від позовних вимог у частині визначення місця проживання дітей відмовилася і відмову прийнято судом.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 6 серпня 2006 року. Зазначена обставина, що встановлена судом, підтверджуються свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 (а.с. 4).

Від спільного шлюбу позивач з відповідачем мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 Вказані обставини, що встановлені судом, підтверджуються свідоцтвами про народження НОМЕР_3 та НОМЕР_4 відповідно (а.с. 6-7).

Позивач на примирення не згодна, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу.

Причиною розладу в сім'ї стали різні погляди на сімейне життя та виховання дітей. Крім того, відповідач створив нестерпні умови проживання для дитини позивача від першого шлюбу, у зв'язку із чим вона змушена була звернутися із заявою до комісії із захисту прав дітей, за результатами розгляду якої було проведено бесіду із відповідачем ОСОБА_2, попереджено його про неприпустимість негативного ставлення до дитини позивача ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та вирішено взяти родину під контроль (а.с.11).

Після засідання комісії 31 серпня 2015 року позивач та відповідач перестали проживати однією сім'єю.

Судом встановлено, що розлад в сім'ї позивача носить не тимчасовий, а тривалий характер.

Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін, оскільки відносини, які склалися між подружжям, а саме непорозуміння та сварки суперечать інтересам позивача.

На вимогу відповідача подружжю надавався строк для примирення один місяць, проте примирення не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції", і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верхового суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майн подружжя" якщо після закінчення призначного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один із них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач, яка наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 6, 10, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 8 серпня 2006 року за актовим записом № 75.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНКПП НОМЕР_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис А.В. Гаврищук

Згідно з оригіналом

Суддя: А.В. Гаврищук