Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1376/15-ц
провадження № 2/650/30/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2015 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області
в складі: головуючого - судді Сікора О.О.,
за участю секретаря - Ялаєвої Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Великоолександрівський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, у якому зазначила, що вона є власницею будинку за адресою: АДРЕСА_1, в якому зареєстровані її чоловік ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та її брат - відповідач по справі, який фактично не проживає за вказаною адресою з часу реєстрації.
Вважаючи, що відповідач втратив право користування вказаним житловим приміщенням у зв'язку із тривалим не проживанням у ньому, позивач просить суд визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги та уточнив їх обґрунтування. Просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловою площею не на підставі ст. 71 ЖК України, а на підставі ст. 405 ч.2 ЦК України. Надав згоду на ухвалення заочного рішення.
Позивач підтримала позовні вимоги та уточнені захисником обґрунтування, просила суд позов задовольнити. Надала згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України.
За таких обставин, суд вважає можливим постановити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Згідно договору купівлі-продажу від 05.05.1993 року позивачка є єдиним власником будинку АДРЕСА_1.
Відповідно до домової книги на зазначений будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 (чоловік позивачки), ОСОБА_2 (брат позивачки).
Згідно довідки Великоолександрівської селищної ради № 2449 від 26.11.2015 року ОСОБА_2 з часу реєстрації - 14.01.2010 року, по теперішній час зовсім не проживав та не проживає за вказаною адресою. Місце його знаходження невідоме.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 показав суду, що є сином позивачки та може стверджувати, що з часу реєстрації по теперішній час відповідач ніколи не проживав за вищевказаною адресою. Теперішнє місцезнаходження відповідача йому не відоме.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач фактично у будинку позивачки не проживає з 2010 року, але продовжує перебувати зареєстрованими у будинку, а тому формально є таким, що проживає у ньому.
Домовленостей між позивачем та відповідачем про збереження житла за останнім не було.
Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 64 ч.2 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і
батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Виходячи з пояснень представника позивача, факту реєстрації відповідача та наявних письмових доказів суд приходить до висновку про достатність підстав стверджувати, що відповідач був зареєстрований у вказаному будинку на правах члена сім'ї.
Таким чином, зважаючи на те, що відповідач, будучи членом сім'ї власника житла із власної волі не проживає у будинку АДРЕСА_1 понад один рік без поважних причин, він є таким, що втратив право користування вказаним приміщенням.
Оцінюючи в сукупності всі докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 179, 209, 212, 224-226 ЦПК України, ст.405 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Великоолександрівський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку передбаченого для подання позивачем апеляційної скарги з дня його проголошення, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після розгляду справи апеляційним судом за апеляційною скаргою, якщо його не скасовано.
Апеляційне оскарження заочного рішення суду здійснюється шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Великоолександрівський районний суд Херсонської області.
При цьому заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: _______________ О.О. Сікора