Номер провадження 2/243/4533/2016
Номер справи 243/9284/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» листопада 2016 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Шевченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі №19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27 червня 2008 року вона, ОСОБА_1, зареєструвала шлюб з відповідачем по справі - ОСОБА_2, про що у книзі реєстрації шлюбів Міського відділу реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області зроблено запис № 365.

Вони проживали спільно з відповідачем до березня 2016 року. З цього часу їхнє спільне сімейне життя припинилось і вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть.

Від шлюбу вони мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області 16 грудня 2008 року зроблено відповідний запис № 1127. Дитина після припинення спільного проживання за їхньою усною домовленістю залишилася мешкати із нею за адресою: м. Горлівка, вул. Пушкінська, 70/31.

Спору щодо визначення місця проживання сина, ОСОБА_4, а також щодо утримання та визначення способу участі відповідачем у вихованні дитини не має, у зв'язку з тим, що не чинить відповідачеві перешкод у його вихованні.

Майнового спору не має.

Шлюб розривають у зв'язку з тим, що під час сумісного проживання вони з відповідачем втратили взаєморозуміння один до одного, не зійшлись характерами та поглядами на життя. З березня 2016 року сімейне життя припинилося і вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть.

Враховуючи вищенаведені обставини, її спільне життя з відповідачем неможливе.

Просить суд розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом № 365 від 27 червня 2008 року, після розірвання шлюбу її прізвище залишити «Крючкова».

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. 11 листопада 2016 року надала Заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. (а.с.11).

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 11 листопада 2016 року до суду надав Заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує (а.с.10).

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27 червня 2008 року, який було зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 365 (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

В теперішній час шлюбні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство ними не ведеться. Тобто, зараз кожний живе своїм окремим особистим життям, ніяким чином не переймаючись проблемами іншого. І таке спільне життя стало для сторін неприйнятним і неможливим.

Таким чином, їх сімя фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення ОСОБА_1 вважає недоцільним, так як відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у звязку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1 не просить суд відновити дошлюбне прізвище і бажає надалі іменуватися прізвищем «Крючкова».

Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сімї неможливе.

Позивач ОСОБА_1 не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, ст.ст. 5-8, 10-15, 74, 77, 82, 88, 107, 130, 174, 208-209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 3, 24, 56, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 27 червня 2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 365, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище - «Крючкова».

Рішення може бути оскаржено до судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий:

суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_5