АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Красвітної Т.П., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 липня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ПАТ "Акцент-Банк" та ОСОБА_2 про звернення стягнення. Позивач вказував на те, що 14 лютого 2006 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір №SUH0AU00100073, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 61 349,93 грн. під 14,76% річних зі строком повернення 13 лютого 2013 року. В той же день, у забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, між ними було укладено договір застави, за яким відповідач надав в заставу належний йому автомобіль Chevrolet реєстраційний номер НОМЕР_1. Крім того, зобов'язання позичальника за вказаним кредитним договором у розмірі 10 000 грн. забезпечено порукою на підставі договору поруки №167 укладеного 20 жовтня 2010 року з ПАТ "Акцент-Банк".

Посилаючись на неналежне виконання позичальником умов договору, у зв'язку з чим станом на 28 листопада 2012 року виникла заборгованість у розмірі 108 319,39 грн., позивач просив зверненути стягнення на предмет застави та стягнути з відповідачів солідарно на користь банку 10 000 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 липня 2015 року провадження у справі в частині вимог банку про звернення стягнення на предмет застави закрито.

Повторним заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 липня 2015 року (з урахуванням ухвали від 20 жовтня 2015 року про виправлення описки) стягнуто солідарно з ПАТ "Акцент-Банк" та ОСОБА_2 на користь позивача 10 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення, як незаконного та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ст.ст.526, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства і припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 14 лютого 2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №SUH0AU00100073, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 61 349,93 грн. з кінцевим строком повернення 13 лютого 2013 року зі сплатою 14,76% річних за користування кредитом. В той же день між ними, у забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, було укладено договір застави, за яким відповідач надав в заставу банку належний йому автомобіль Chevrolet реєстраційний номер НОМЕР_1.

Крім того, зобов'язання позичальника за вказаним кредитним договором у розмірі 10 000 грн. забезпечено порукою на підставі договору поруки №167 укладеного 20 жовтня 2010 року з ПАТ "Акцент-Банк".

З боку позичальника мало місце неналежне виконання своїх обов'язків за кредитним договором, тому банк скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобов'язання.

Задовольняючи позов банку про солідарне стягнення з відповідачів 10 000 грн. суд виходив з його доведеності.

Погодитись з таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

Зі справи вбачається, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 30 серпня 2013 року частково зміненим рішенням апеляційного суду Сумської області від 05 лютого 2014 року, в рахунок погашення заборгованості у розмірі 60 528,93 грн. за вказаним кредитним договором, звернуто стягнення на належний ОСОБА_2 автомобіль Chevrolet реєстраційний номер НОМЕР_1 з установленням початкової ціни реалізації предмета застави у розмірі 63 655,46 грн. (а.с.55-58).

З пояснень представника банку в суді апеляційної інстанції встановлено, що вказане рішення до цього часу не виконано.

За таких обставин суд дійшов передчасного висновку про необхідність стягнення з відповідачів 10 000 грн., оскільки невідомо чи матиме місце заборгованість за вказаним кредитним договором після виконання рішення про звернення стягнення на предмет застави.

Враховуючи те, що суд не взяв до уваги наведені обставини, постановлене судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову банку до ОСОБА_2

Стосовно вимог банку щодо стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки.

Відповідно до ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" стосовно стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки, витікають з відносин, які виникли на підставі договору укладеного між юридичними особами, то такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства.

Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, провадження у справі за позовними вимогами ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за договором поруки підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 липня 2015 року скасувати. В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Провадження у справі в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за договором поруки закрити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Романюк М.М.

Красвітна Т.П.