РІШЕННЯ

Іменем України

19 січня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

при секретарі Бевз О.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Луначарської сільської ради Бердянського району, третя особа Бердянська державна нотаріальна контора про тлумачення заповіту, встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Луначарської сільської ради Берянського району з позовом, в якому просить: розтлумачити заповіт, який був залишений померлим 02.12.2013 року ОСОБА_6; встановити факт належності померлому ОСОБА_6 державного акта на право власності на землю серії ЗП від 22 березня 1996 року; визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку №226 площею 0,05га, розташовану в ОКСТ «Южний» на території Луначарської сільської ради. В обґрунтування позову вказує на те, що ОСОБА_6 є її батьком. 02 грудня 2013 року він помер. 17 липня 2007 року ОСОБА_6 склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_7, в якому батько на випадок його смерті зробив розпорядження про те, що він заповідає ОСОБА_2 належну йому на праві власності земельну ділянку площею 0,05 гектарів та садовий будинок, що знаходяться в СОТ «Південний» Луначарської сільської ради Бердянського району Запорізької області, ділянка №226. Після смерті батька позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Під час перевірки нотаріусом документів було виявлено, що у заповіті батька неправильно зазначена назва садівничого товариства замість Обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Южний» зазначено СОТ «Південний». У державному акті на право власності на землю, який був виданий батьку 22 березня 1996 року неправильно зазначено прізвище батька, замість «Холявко» записано «Холявка». Постановою державного нотаріуса ОСОБА_8 від 08.12.2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_2 підтримала з підстав заявлених у позові, просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судове засідання не зявилися. Подали заяви про визнання позову і розгляд справи без їх участі.

Представник Луначарської сільської ради Берянського району у судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень щодо позову не надав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 17 липня 2007 року ОСОБА_6 склав заповіт ( а.с.68), в якому на випадок його смерті зробив таке розпорядження: заповів ОСОБА_2 належну йому на праві власності земельну ділянку площею 0,05 гектарів та садовий будинок, що находяться в СОТ «Південний» Луначарської сільської ради Бердянського району Запорізької області, ділянка №226.

03 грудня 2013 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с.25).

Як вбачається із спадкової справи №208/2014 ( а.с.71-114), яка була заведена Бердянською державною нотаріальною конторою, 16 травня 2014 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулася ОСОБА_2, дочка померлого.

Дружина померлого ОСОБА_3 подала нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини (а.с.74), про відмову від прийняття обовязкової частки у спадщині ( а.с.75), і про відмову в отриманні свідоцтва про право власності на ? частку у спільному майні подружжя ( а.с.77).

Дочка ОСОБА_4 і син ОСОБА_5 подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 ( а.с.73,76).

До складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6, увійшли зокрема: садовий будинок №226, який знаходиться в обслуговуючому кооперативі «Садівниче товариство «Южний» Луначарська сільська рада, Бердянський район, Запорізька область, належний померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 листопада 2012 року (а.с.12); земельна ділянка площею 0,05 гектарів, що розташована на території СОТ «Південний» Луначарської сільської ради, належна померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП №1685 від 22 березня 1996 року.

Однак у державному акті на право приватної власності на землю прізвище власника «Холявка» не співпадає з прізвищем особи, зазначеної у свідоцтві про смерть «Холявко». Крім того у державному акті неправильно зазначено назва садівничого товариства замість Обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Южний» записано « СОТ «Південний» Луначарської сільської ради».

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.07.2013 року видно, що належна на праві власності ОСОБА_6 земельна ділянка №226 площею 0,05 га розташована в Обслуговуючому кооперативі «Садівниче товариство «Южний» на території Луначарської сільської ради Бердянського району Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки :02:011:0168

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч.1, ч.2 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Як вбачається зі змісту ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями, а у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Згідно ч.3, 4 ст. 213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд знаходить, що є достатні дані вважати, що заповіт був складений спадкодавцем ОСОБА_6 на належне йому майно, а саме на земельну ділянку площею 0,05 гектарів та садовий будинок, що знаходяться в Обслуговуючому кооперативі «Садівниче товариство «Южний», ділянка №226.

Також суд вважає встановленим факт того, що державний акт на право приватної власності на землю серії ЗП №1685 від 22 березня 1996 року виданий на імя «Холявка Микола Іванович» належить померлому ОСОБА_6.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання за нею права власності на земельну ділянку №226 площею 0,05 га, що розташована в Обслуговуючому кооперативі «Садівниче товариство «Южний».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 213, 1268,1269,1270, 1258 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Розтлумачити заповіт ОСОБА_6, померлого 02 грудня 2013 року, складений 17 липня 2007 року та посвідчений приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_9 таким чином, що ОСОБА_6 належну йому на праві власності земельну ділянку площею 0,05 гектарів та садовий будинок, що знаходяться в Обслуговуючому кооперативі «Садівниче товариство «Южний», ділянка №226 заповів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити факт належності ОСОБА_6 державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП №1685 від 22 березня 1996 року, який був виданий на імя «Холявка Микола Іванович».

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку №226 площею 0,05 гектарів, яка розташована в Обслуговуючому кооперативі «Садівниче товариство «Южний» на території Луначарської сільської ради Бердянського району Запорізької області, кадастровий номер :02:011:0168, у порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_6, померлого 02 грудня 2013 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні під час проголошення рішення протягом 10 днів з дня його отримання.

СуддяОСОБА_10