АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/829/16
Категорія: інші Доповідач - Кіпенко І.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - Кіпенка І.С.,

суддів - Хорошевського О.М., Шаповал Н.М.,

за участі секретаря - Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, - представника позивача ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року за заявою ОСОБА_2, - представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и л а:

25 вересня 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення на свою користь заборгованості за договором позики в сумі, еквівалентній 830 800 доларам США за курсом НБУ на день вирішення справи.

11 листопада 2015 року ОСОБА_2, - представник позивача ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення вищевказаного позову ОСОБА_3 та просив накласти арешт на все рухове та нерухове майно, а також кошти, що належать відповідачам ОСОБА_5, ОСОБА_6 в межах ціни позову, що становить 18130 215 грн. 24 коп., за виключенням виплат, визначених ч.4 ст.152 ЦПК України.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в результаті продажу відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_6 належного їм майна за фіктивними правочинами. Звертав увагу суду на те, що спосіб забезпечення позову, про який він просить, не пов'язаний із вибуттям майна відповідачів з їхнього володіння чи користування, не може порушити нормального життєвого устрою, завдати шкоди їхнім правам, законним інтересам та правам, інтересам третіх осіб.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2, - представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовлено.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Суд стягнув солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованість за договором позики від 16.03.2012 року, що складається з неповернутої частини позичених коштів, процентів за користування позикою, неустойки на загальну суму 830 800 дол. США, що є еквівалентним за курсом НБУ станом на 07.12.2015 року та становить 19 647 276 грн. 82 коп.

ОСОБА_2, - представник позивача ОСОБА_3 ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року оскаржив у апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник позивача посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Як вбачається із виділених матеріалів справи, надісланих до суду апеляційної інстанції, предметом позову є стягнення суми боргу в розмірі у сумі, що є еквівалентній 830800 доларів США, яка виникла на підставі договору позики, укладеного в письмовій формі та посвідченого нотаріально.

З урахуванням характеру заявлених позовних вимог (майнові вимоги) та враховуючи тривалість періоду, протягом якого ОСОБА_5, ОСОБА_6 не виконують зобов'язання за договором позики, колегія суддів дійшла висновку, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачам нерухоме та рухоме майно, у разі його відчуження, грошові кошти, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення про задоволення позову.

Щодо висновку суду про те, що представником позивача не зазначено відомостей на яке саме майно та грошові кошти відповідачів необхідно накласти арешт, судова колегія вважає, що не надання вказаних відомостей не є перешкодою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» до повноважень співробітників органу державної виконавчої служби входить право на одержання необхідної для проведення виконавчих дій інформації, в тому числі конфіденційної - зокрема, про наявність та місцезнаходження майна та коштів відповідачів.

Таким чином, суд першої інстанції з порушенням норм процесуального права прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати та постановити нову ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - представника позивача ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року - скасувати, заяву ОСОБА_2, - представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на майно та грошові кошти, належні ОСОБА_5 (податковий номер: НОМЕР_1), ОСОБА_6 (податковий номер: НОМЕР_2), в межах ціни позову, що становить 18 130 215 грн. 24 коп., за виключенням виплат, визначених ч. 4 ст. 152 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Кіпенко І.С.,

Судді: Хорошевський О.М.,

Шаповал Н.М.