АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/1347/2016 Головуючий у І інстанції Борденюк В.В.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
Головуючого Заришняк Г.М.
Суддів Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є
при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в Апеляційному суді міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Самойлової Євгенії Олександрівни на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-
В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ «Дельта-Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Товариство зазначало, що 29.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, згідно з яким відповідачу були надані кредитні кошти на суму 9 833,00 доларів США зі сплатою 13,00 відсотків річних та з кінцевим терміном повернення до 29.05.2011р.

В забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за договором кредиту між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладено договір поруки №117351 від 29 травня 2007 року, відповідно до умов якого остання поручилася перед Банком за виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що виникли на підставі кредитного договору або можуть виникнути в майбутньому.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за вищевказаними договорами.

Посилаючись на те, що відповідачі неналежним чином виконують взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, Банк просив задовольнити позов та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 188 820,51 грн., а також понесені судові витрати.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ Дельта Банк», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної скарги позивача, вважаючи рішення суду законним.
Представник позивача та відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до довідки військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , ОСОБА_1 призваний за мобілізацією, бере участь в антитерористичній операції на території Донецької області.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 29.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, згідно з яким відповідачу були надані кредитні кошти на суму 9 833,00 доларів США зі сплатою 13,00 відсотків річних з кінцевим терміном повернення до 29.05.2011р.

В забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за договором кредиту між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладено договір поруки №117351 від 29 травня 2007 року, відповідно до умов якого остання поручилася перед Банком за виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що виникли на підставі кредитного договору або можуть виникнути в майбутньому.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за вищевказаними договорами.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до довідки ПАТ «Дельта Банк», відповідачі мають заборгованість за кредитним договором у розмірі 188 820,51 грн. (а.с.23).

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджували б факт заборгованості відповідача, а також розмір такої заборгованості.

Так, на підтвердження розміру позовних вимог банком було надано копію виписки по кредитному договору ОСОБА_1 за період з 29.05.2007 року по 19.12.2011 року і копію довідки про стан заборгованості боржника від 17.06.2014 року (а.с. 23, .25-32). За змістом вказаної довідки заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту становить 9 307,00 доларів США, а за відсотками 6 748,57 доларів США.

Разом із тим, позивачем не було надано у встановленій нормативними актами НБУ формі виписки за позичковими рахунками відповідача, або інших первинних фінансових документів, які б свідчили про рух коштів і фактичну заборгованість ОСОБА_1 за кредитом.

Окрім того, як вбачається з копій листів ВАТ УСК «Дженералі-Гарант» від 19.12.2007 року, АКІБ «УкрСиббанк» від 09.01.2008 року і платіжного доручення №6797 від 06.08.2009 року, які містяться в матеріалах справи ( а.с.128-131), ВАТ УСК «Дженералі Гарант» перерахувала АТ «Укрсиббанк» 41 714,40 грн. страхового відшкодування для часткового погашення кредитного боргу ОСОБА_1 . Згідно із офіційним курсом НБУ від 06.08.2009 року (на день пререрахунку коштів), 41 714,40 грн. були еквівалентом 5 431,56 долару США.

Дана обставина представником позивача не спростована.

Однак, із наданої позивачем копії виписки з кредитного договору ОСОБА_1 за період з 29.08.2007 року по 19.12.2011 року вбачається, що вказану суму грошових коштів не було зараховано Банком у рахунок погашення кредитного боргу ОСОБА_1 .

Отже, з урахуванням даної обставини сума боргу за тілом кредиту і відсотками за його користування у серпні 2008 року мала бути зменшена кредитором на 5 431,56 доларів США.

Наведене свідчить про хибність здійсненого банком розрахунку заборгованості позичальника ОСОБА_4 за договором від 29.05.2007 року №0 й позбавляє можливості суд визначити фактичну заборгованість за кредитом.

Судом першої інстанції та апеляційним судом неодноразово направлялися запити позивачеві та ПАТ «УкрСиббанк» з проханням повідомити чи було здійснено Банком фактичне зарахування вказаного страхового відшкодування в рахунок погашення заборгованості за кредитом ОСОБА_1 , проте відповіді суду не надано.
Між тим, як видно з копії виписки по кредитному договору ОСОБА_1 , заборгованість за кредитними операціями списана ПАТ «УкрСиббанк» у збиток і станом на 22.02.2012 р. кредитна заборгованість відсутня.

Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом солідарно з ОСОБА_2 , як поручителя ОСОБА_4 , то суд прийшов до правильного висновку про те, що на час звернення із даним позовом до суду, дія поруки ОСОБА_2 , як спосіб забезпечення виконання кредитного зобов`язання ОСОБА_1 за укладеним з кредитним договором від 29.05.2007 року, була припинена.

Згідно з вимогам ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Відповідно до умов Договору поруки № 117351 від 29 травня 2007 року ОСОБА_3 , як поручитель, поручилася за виконання ОСОБА_1 обов`язків перед Банком за вказаним кредитним договором.

Початком перебігу встановленого законом шестимісячного строку звернення з вимогою до поручителя є момент прострочення виконання позичальником зобов`язання щодо повернення кредитних коштів.
Із наявної у матеріалах справи виписки за кредитом видно, що банк почав обліковувати залишок за кредитом позичальника, як повністю прострочений борг у розмірі 9 307,00доларів США, 29.08.2011 року (а.с. 27).
Крім того, на підставі п.1.2.2. кредитного договору позичальник зобов`язаний був повністю повернути кредит до 29.05.2011 року . З даним позовом в суд ПАТ «Дельта Банк» звернулося в серпні 2014 р., тобто за сплином шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, коли порука була припинена.

Суд першої інстанції повно й всебічно зясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», обґрунтовано відмовивши в задоволенні позову.
Доводів, які б спростовували висновки суду, апеляційна скарга не містить.

Рішення суду відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам матеріального і процесуального закону, й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Самойлової Євгенії Олександрівни відхилити.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 червня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: