Провадження № 4-с/761/18/2016
У Х В А Л А

Іменем України

15 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Рибака М.А.,

при секретарі Сівоха І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу ОСОБА_1 на дії відділу Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції в особі державного виконавця Осетрової В.В., за участю стягувача: публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою, в якій просила скасувати постанови відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 40066718 від 07.10.2013 року.

Скарга мотивована тим, що державним виконавцем було грубо порушено права боржника, якому не надіслано в установленому порядку постанови про відкриття виконавчого провадження, чим позбавлено права на добровільне виконання судового рішення. Окрім того, арешт було накладено на усе майно боржника, навіть і на те, що належить до спільної сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив суд про її задоволення.

Державний виконавець скаргу не визнав та просив суд відмовити у її задоволенні. Зазначав, що боржнику належним чином і у встановлений строк направлялись оскаржувані постанови на адресу, вказану у виконавчому листі. Проте, боржник усіляко ухиляється від виконання рішення суду та вимог державного виконавця.

В судовому засіданні представник стягувача ПАТ «КБ «НАДРА» у вирішенні скарги покладався на розсуд суду.

Уважно дослідивши матеріали справи за скаргою та виконавче провадження, суд прийшов до висновку про те, що скарга на дії державного виконавця не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.09.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва на виконання рішення цього ж суду від 13.01.2011 року було видано виконавчий лист №2-1290/11 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ВАТ «КБ «НАДРА» суму боргу в розмірі 1912722,28 грн. та 1820,00 грн. судових витрат (а.с. 67-68).

07.10.2013 року державним виконавцем на підставі заяви стягувача (а.с. 63) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 64) та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 65).

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон) виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

В судовому засіданні представник скаржника зазначав, що остання не проживає за вказаною у виконавчому листі та в постановах державного виконавця адресою по вул. Кірова, 54 в місті Бровари Київської області.

Проте, на підтвердження вказаної обставини, ним не надано суду жодних доказів.

Разом з тим, представником скаржника в судовому засіданні повідомлено про наявність нерухомого майна в Броварському районі Київської області, що відноситься до території, на яку розповсюджується компетенція Броварського МУЮ.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Так, підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження в розумінні статті 26 Закону в судовому засіданні не встановлено.

Проте, державним виконавцем не надано суду беззаперечних доказів направлення оскаржуваних постанов на адресу боржника належним чином, разом з тим, питання щодо визнання неправомірними дій державного виконавця в цій частині скаржником на вирішення суду не ставиться.

Як зазначав скаржник в скарзі та його представник в судовому засіданні, про існування виконавчого провадження боржнику стало відомо 24.06.2015 року, проте жодних дій останнім щодо добровільного виконання рішення з вказаного часу вчинено не було. Доказів протилежного суду не надано.

Окрім того частиною 2 статті 25 Закону передбачене право державного виконавця за заявою стягувача одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Слід зазначати, що у своїй заяві ПАТ «КБ «НАДРА» просило державного виконавця про накладення арешту на усе майно боржника (а.с. 63).

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що оскаржувані постанови були прийняті відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця а тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки доказів належного направлення оскаржуваних постанов боржнику матеріали справи не містять, то дії державного виконавця в цій частині не можна визнати правомірними, проте скаржник такого питання на вирішення суду не ставить.

Керуючись ст.ст. 10, 212, 215, 218, 223, 293, 294, 344, 383 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії відділу Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції в особі державного виконавця Осетрової В.В., за участю стягувача: публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ М.А. РИБАК