УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЕП «Стимул-Сихів», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про зобов'язання відновити до попереднього стану частину мережі зворотного водопостачання,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6, поданою представником ОСОБА_5, на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради (далі - Сихівська райадміністрація) звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов'язати ОСОБА_4 відновити до попереднього стану самочинно демонтовану частину мережі зворотного водопостачання у квартирі АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що на обслуговуванні товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕП «Стимул-Сихів» (далі - ТОВ «ЖЕП «Стимул-Сихів») знаходиться житловий будинок АДРЕСА_1 якого ОСОБА_4 здійснила самочинне переобладнання інженерних мереж, а саме демонтувала трубу зворотки гарячої води.

Вказала, що адміністративною комісією Сихівської райадміністрації за вказане правопорушення ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП та накладено штраф, який був сплачений у добровільному порядку.

Крім того, 26 березня 2013 року на засіданні міжвідомчої комісії Сихівської райадміністрації було розглянуто заяву ТОВ «ЖЕП «Стимул-Сихів» про самочинне переобладнання мережі гарячого водопостачання у зазначеній вище квартирі та комісія вирішила, що технічно неможливо експлуатувати самочинно переобладнану мережу гарячого водопостачання у вказаній квартирі, оскільки порушено режим гарячого водопостачання у квартирах № № 39, 43, 47, 51, 55, 59, 63, 67, а тому така підлягає відновленню до попереднього стану.

Розпорядженням голови Сихівської райадміністрації від 29 березня 2013 року № 147 «Про самочинне переобладнання мережі гарячого водопостачання у АДРЕСА_1» затверджено висновок міжвідомчої комісії та зобов'язано ОСОБА_4 відновити до попереднього стану самочинно демонтовану частину мережі зворотного гарячого водопостачання у квартирі.

Посилаючись на те, що вказане розпорядження ОСОБА_4 добровільно не виконала, Сихівська райадміністрація просила задовольнити позов.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2014 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 відновити до попереднього стану самочинно демонтовану частину мережі зворотного водопостачання у квартирі АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_5 відхилено, рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_5, мотивуючи свої доводи порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та увалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, переобладнанням вважається влаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів.

Відповідно до п.1.4.1. вказаних Правил, переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу органу місцевого самоврядування відповідно до законодавства.

Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572 передбачено, що власники, наймачі приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання житлових будинків і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається у встановленому порядку.

За приписами ст. 154 ЖК України контроль за утриманням квартир, що належать громадянам, здійснюють виконавчі комітети місцевих рад народних депутатів.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував постанову адміністративної комісії Сихівської райадміністрації від 14 лютого 2013 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП, а також розпорядження голови Сихівської райадміністрації від 29 березня 2013 року № 147, дійшовши обґрунтованого висновку, що відповідач самовільно без відповідних дозвільних документів провела переобладнання системи гарячого водопостачання у вказаній вище квартирі.

При цьому апеляційним судом вмотивовано відхилено доводи відповідачки щодо відсутності самочинних демонтувань частини мережі зворотного водопостачання, оскільки постановою за вчинення адміністративного правопорушення від 14 лютого 2013 року накладено стягнення на ОСОБА_4, яку вона не оскаржувала і добровільно сплатила штраф.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

В.А. Нагорняк