МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
06.01.2016 року Справа № 370/2366/15-ц
Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Устимчук М.Ю., при секретарі Захарченко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів Київської області справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «КВОРУМ АВТО» про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Також позивач просив стягнути з відповідача - ОСОБА_1 на свою користь судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.10.2007 року між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КВОРУМ АВТО»(далі-позичальник), був укладений кредитний договір, згідно з яким позивач надав, а ТОВ «КВОРУМ АВТО» отримало кредит у розмірі 270 000 грн. строком до 23.10.2012 року зі сплатою 18,5% річних.
З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 24.10.2007 р. між відповідачем - ОСОБА_1 (надалі-майновий поручитель/Іпотекодавець) та Банком укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, та зареєстрованого в реєстрі за №3969, згідно якого в іпотеку ПАТ «Комерційний Банк «Актив-Банк» передано згадану вище земельну ділянку.
Позивач свої зобовязання за кредитним договором, щодо надання кредиту, виконав в повному обсязі. Проте у порушення вимог законодавства та умов кредитного договору ТОВ «КВОРУМ АВТО»не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування кредитом у строки та в розмірах, встановлених кредитним договором.
Посилаючись на порушення позичальником та іпотекодавцем умов договорів банк відповідно і звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Представник позивача в судове засідання не прибув, згідно письмової заяви позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не зявився, представника не направив, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення в пресі (газета Урядовий курєр» №240 від 23.12.2015 року), у звязку із чим суд ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.
Третя особа у судове засідання представника не направила, причини його неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавала, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином через оголошення в пресі (газета Урядовий курєр» №240 від 23.12.2015 року), а тому відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України справа розглядається без участі вказаної третьої особи.
Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.
24.10.2007 року між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КВОРУМ АВТО» (далі-позичальник), був укладений кредитний договір, згідно з яким позивач надав, а ТОВ «КВОРУМ АВТО» отримало кредит у розмірі 270 000 грн. строком до 23.10.2012 року зі сплатою 18,5% річних.
Позивач свої зобовязання за кредитним договором, щодо надання кредиту, виконав в повному обсязі.
Відповідно п. 1.1. кредитного договору позичальник зобов'язувався повністю повернути кредитні ресурси, отримані за кредитним договором, до 23 жовтня 2012 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок.
Відповідно до умов п. 3.1 кредитного договору позичальник зобовязувався сплачувати проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, по процентній ставці 18,5 процентів річних.
Згідно додаткової угоди від 09.09.2008 року до кредитного договору сторони змінили розмір процентної ставки за користування кредитними коштами -20,5 % річних.
Проте у порушення вимог законодавства та умов кредитного договору позичальник не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування кредитом у строки та в розмірах, встановлених кредитним договором.
У відповідності до п. 6.1 кредитного договору, у разі порушення позичальником будь-яких умов кредитного договору, Банк має право призупинити видачу кредитних ресурсів, відмовити позичальнику у продовженні строку дії кредитного договору, а також вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, оплати нарахованих процентів по ним, неустойки відповідно до умов кредитного договору.
Пунктом 7.1. кредитного договору встановлено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів позичальник сплачує пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочки.
Таким чином, станом на 21.08.2015 року загальна заборгованість позичальника - ТОВ «КВОРУМ АВТО» перед Банком за кредитним договором № «34»_32-10/07-МЮ від 24.10.2007 року становить 523 946,31 грн. (згідно розрахунку позивача), з яких: 267759,96 грн. сума простроченої заборгованості по відсоткам; 256186,35 грн. пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам.
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 24.10.2007 р. між відповідачем - ОСОБА_1 (надалі - майновий поручитель/Іпотекодавець) та Банком укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, та зареєстрованого в реєстрі за №3969.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно договору іпотеки ОСОБА_1 Іпотекодавець, діє як майновий поручитель, для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань ТОВ «КВОРУМ АВТО», перед Іпотекодержателем Банком «Фінанси та Кредит», за Кредитним договором № «34»_32-10/07-МЮ від 24.10.2007 року, щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, відшкодування збитків, сплати комісій, пені та штрафів у випадках та розмірах, передбачених Кредитним договором.
Пунктом 8.4.3 Іпотечного договору передбачено право Іпотекодержателя звернути стягнення на Предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання боржником зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані.
Пунктом 8.4.8 Іпотечного договору визначено право Банку достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі несвоєчасної чи неповної сплати платежів, несвоєчасного повернення суми Основного зобов'язання, в т.ч. кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки.
Пунктом 10 Іпотечного договору визначено, що звернення стягнення за цим Договором здійснюється на розсуд Іпотекодержателя: або Іпотекодержателем самостійно на підставі цього Договору, або за виконавчим написом нотаріуса, або за рішенням суду.
Відповідно до п. 11.3.1 Іпотечного договору, згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке надає право Ігютекодержателю звернути стягнення на Предмет іпотеки на підставі цього договору, зокрема шляхом - прийняття Іпотекодержателем Предмета іпотеки у власність, в рахунок виконання зобов'язання за Договором про іпотечний кредит, в порядку визначеному ст. 37 Закону України "Про іпотеку". При цьому це застереження визначається сторонами як договір про задоволення вимог Іпотекодержателя.
Станом на момент подання даної позовної заяви до суду заборгованість за кредитним договором в розмірі 523946,31 грн. залишилась непогашеною.
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ст. 7, п. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання не менш, ніж у тридцятиденний строк та попередження про стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.
Як передбачено ст. 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати зокрема передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;
Так згідно ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
Відповідно до Постанови №5 від 30.03.2012 р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014 р.), а саме згідно пункту 23 при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1, 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена.
Відповідно до пункту 39 вказаної вище Постанови, з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.
Враховуючи викладене, оскільки зобовязання за кредитним договором позичальником не виконано, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 3654 грн. сплаченого позивачем судового збору.
Керуючись ст.ст. 15, 60, 79, 88, 212-215, 223-226, 294 ЦПК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «КВОРУМ АВТО» про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідачів судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з моменту отримання його копії.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем у загальному порядку.
Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загальних вимог, встановлених ст. 223 ЦПК України.
Головуючий М.Ю. Устимчук