У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

суддів Григоренка М.П., Ковальчук Н.М.,

секретаря судового засідання Шептицької С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання договорів поруки припиненими.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду від 10 листопада 2015 року позов задоволено.

Визнано припиненим договір поруки №146277 від 01 жовтня 2007 року, укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1.

Визнано припиненим договір поруки №146278 від 01 жовтня 2007 року, укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору при подачі позову.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк»вважає рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає обставинам справи, не підтверджене належними та допустимими доказами.

Вказує, що додаткова угода №1 до Договору про надання споживчого кредиту від 01 жовтня 2007 року ОСОБА_3 була одночасно підписана з основним договором 01 жовтня 2007 року, тобто під час укладення основного договору і є його невідємною частиною, а тому, визначення додатковою угодою конкретних розмірів процентних ставок при настанні певних обставин не свідчить про збільшення обсягу відповідальності за кредитним договором, за виконання якого поручилися позивачі, при цьому, виходячи із умов кредитного договору, порядок збільшення розміру процентної ставки не змінився.

Стверджує, що оскільки межі збільшення банком процентної ставки встановлені не були, то відсутні підстави вважати, що їх встановлення сторонами кредитного договору при настанні певних обставин у конкретних розмірах призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителів, що є підставою для припинення поруки.

Доводить, що доказів, які б вказували на те, що банк збільшив процентну ставку і таке збільшення відбулося з порушенням встановленого кредитним договором порядку, не подано.

За таких обставин, просить рішення скасувати, постановити нове яким в позові відмовити за безпідставністю.

Позивачі у судове засідання не зявились без поважних причин, а представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк»подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 01 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (після зміни найменування юридичної особи - ПАТ «УкрСиббанк» ), та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №0, згідно з умовами якого позичальник отримала кредит в розмірі 32000 доларів США зі сплатою 9,5 % річних за користування кредитними коштами із кінцевим терміном повернення не пізніше 30 вересня 2037 року.

Одночасно з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту між позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та відповідачем АКІБ «УкрСиббанк» 01 жовтня 2007 року були укладені договори поруки, відповідно №146277 та №146278.

Згідно п.1.1 вказаних договорів поруки поручителі зобов'язувалися відповідати перед кредитором за невиконання позичальником ОСОБА_3 усіх його зобов'язань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №0 від 01 жовтня 2007 року.

Відповідно п.п.1.3,1.4 договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

За п.1.3.2 Кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених частиною першою пункту 5.2.

За змістом пункту 5.2 Кредитного договору сторони погодили, що банк згідно з умовами пункту 1.3.1 договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі: а) порушення позичальником кредитної дисципліни (зокрема, неналежного виконання умов цього договору та (або) умов договорів, за якими надано забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим договором); б) погіршення фінансового стану позичальника, документально підтвердженого в результаті щорічного моніторингу, що проводиться банком відповідно до внутрішніх нормативних документів на підставі довідки про доходи тощо, а також даних щодо дотримання позичальником кредитної дисципліни (зокрема, своєчасного погашення заборгованості та (або) виконання інших зобовязань позичальника за цим договором; в) здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та (або) кредитами, або зміни в грошово-кредитній політиці Національного банку України (далі НБУ) (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більше ніж на 5% порівняно з курсом гривні до долара США, установленого НБУ на дату укладення цього договору чи останнього перегляду процентної ставки; підвищення ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ); та (або) підвищення ставки на три відсоткові пункти за бланковими кредитами «овернайт» НБУ з дати укладення цього договору чи останнього перегляду процентної ставки. При цьому про збільшення та встановлення нового розміру процентної ставки банк повідомляє позичальника не пізніше ніж за 14 календарних днів до дати її збільшення із зазначенням її розміру та дати початку дії шляхом надсилання поштою відповідного рекомендованого листа; такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана в повідомленні банку до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору.

Пунктом 2.1 договорів поруки встановлена заборона кредитору без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору ( шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою ) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди щодо внесення відповідних змін.

01 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 01 жовтня 2007 року, за умовами якої в кредитний договір внесено зміни, зокрема, пункт 5.2 доповнено новим абзацом, яким у випадках настання: передбачених п.п.«а» та «б» п.5.2 договору обставин процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно п.1.3.1 договору; передбачених підпунктом «в» пункту 5.2 договору процентна ставка за договором збільшується не більше ніж на 10 % для кредитів у національній валюті та не більше ніж на 5 % для кредитів в іноземній валюті, відповідно до розміру ставки, що діє згідно з пунктом 1.3.1 договору; передбачених підпунктом «г» пункту 5.2 договору процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на рівні діючих процентних ставок банку за програмами кредитування».

Зазначена додаткова угода укладена між банком та позичальником за відсутності згоди поручителів.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції послався на вимоги ч.1 ст.559 ЦК України та виходив з того, що в судовому засіданні не здобуто доказів, що поручителі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 давали свою згоду на зміну процентної ставки встановленими п.2.1 договорів поруки способами.

Колегія суддів погоджується з рішенням місцевого суду, а доводами апеляційної скарги не спростовується висновок про задоволення позову з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Приписами п.22 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на предявлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Згідно висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2014 року №6-70цс14, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, установлення додатковою угодою до кредитного договору нових умов щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у звязку з порушенням позичальником кредитної дисципліни тощо, за відсутності згоди поручителя на укладення такої додаткової угоди призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього.

За матеріалами справи вбачається, що письмової згоди на укладення 01 жовтня 2007 року додаткової угоди №1 до кредитного договору №0 від 01 жовтня 2007 року, якою було встановлено нові умови щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, в подвійному розмірі від встановленої основним кредитним договором, що застосовуються у звязку з порушенням позичальником кредитної дисципліни, тобто змінено зобовязання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як поручителів, на що вони згоду не надавали.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо обізнаності позивачів про укладення додаткової угоди між банком та позичальником, за відсутності письмової угоди банку з поручителями, що суперечить приписам ч.1 ст.651 та ч.1 ст.653 ЦК України щодо зміни умов договору та настання правових наслідків.

ПАТ «УкрСиббанк» з укладенням додаткової угоди з позичальником збільшив обєм відповідальності за кредитним договором, а отже збільшилась відповідальність поручителів, які не давали на це письмової згоди, а ця умова в договорі поруки не передбачена, а тому порука припиняється, відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено без порушень норм матеріального і процесуального права, судом зясовано обставини, що мають значення для справи, в повній мірі, апеляційна скарга не містить посилань на закон, з порушенням якого ухвалено рішення, та не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий Ю.М. Рожин

Судді Н.М.Ковальчук

ОСОБА_4