Справа № 303/3803/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і ОСОБА_1,

при секретарі: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 липня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до управління освіти, молоді та спорту Мукачівської районної державної адміністрації про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом у червні 2016 р.

Після збільшення позовних вимог просила: визнати не чинним і скасувати наказ начальника відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації від 01 червня 2016 р. № 532-к про звільнення ОСОБА_2 із посади методиста районного методичного кабінету відділу освіти Мукачівської РДА відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, поновити на посаді методиста районного методичного кабінету освіти Мукачівської РДА, стягнути з відділу освіти Мукачівської РДА на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 6731 грн. 46 коп. за один місяць вимушеного прогулу ( наявний на час подання цієї заяви).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29 липня 2016 р. у задоволенні збільшених позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_2 просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову. Доводить про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що її було звільнено з порушенням норм КЗпП України, не було за два місяці попереджено про вивільнення, фактичне скорочення посад відбулося прийняттям розпорядження голови Мукачівської РДА, не було запропоновано іншу вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю. Указує, що звільнення відбулося без згоди органу первинної профспілкової організації.

У письмових запереченнях управління освіти, молоді та спорту Мукачівської РДА просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що рішення є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування немає, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджені належними доказами.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню із ухваленням нового по суті позовних вимог, із наступних мотивів.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою та її представником не наведено жодних доказів незаконного звільнення, а тому в задоволенні позову слід вмовити за безпідставністю.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком через його невідповідність фактичним обставинам справи та нормам матеріального права.

Установлено, що наказом № 532-к від 01.06.2016 р. відділу освіти Мукачівської РДА ОСОБА_2 було звільнено з посади методиста РМК відділу освіти Мукачівської РДА відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.5). Розпорядженням голови Мукачівської РДА від 13.06.2016 р. № 293 внесено зміни до розпорядження голови Мукачівської РДА від 07.06.2016 р. № 279 «Про структуру районної державної адміністрації» (а.с.22). Розпорядженням голови Мукачівської РДА від 01.04.2016 р. № 167 проведено реорганізацію відділу молоді та спорту Мукачівської РДА шляхом приєднання до відділу освіти Мукачівської РДА (а.с.37). Розпорядженням голови Мукачівської РДА від 01.06.2016 р. № 267 внесено зміни до розпорядження голови райдержадміністрації від 26.10.2015 № 479 разом із додатком, а саме: штатні одиниці установи освіти (а.с.41-42). Розпорядженням голови Мукачівської РДА від 28.03.2016 № 157 внесено зміни до розпорядження голови райдержадміністрації від 26.10.2015 № 479 (а.с.43-44). Відділом освіти Мукачівської РДА від 01.04.2016 р. № 110 видано наказ про вивільнення та скорочення працівників відділу освіти та його структурних підрозділів (а.с.45-50). Наказом Мукачівської РДА від 21.06.2016 р. № 194 внесено зміни до штатних розписів. 01.04.2016 р. голові профспілкової організації ОСОБА_3 надіслано листа про можливе вивільнення працівників відповідно до п.4 ст.36 КЗпП України та п.1 ст.40 КЗпП України, яке передбачається 01 червня 2016 року (а.с.64). 05.04.2016 р. голова профспілкового комітету ОСОБА_3 звернулася до начальника відділу освіти ОСОБА_4 з проханням скасувати наказ відділу освіти від 01.04.2016р. № 110 «Про вивільнення та скорочення працівників відділу освіти та його структурних підрозділів», оскільки не надано обґрунтоване письмове подання і не дотримано законодавства про порядок вивільнення працівників, а тому згоди на можливе вивільнення працівників районного методичного кабінету та централізованої бухгалтерії відділу освіти не надає (а.с.65).

У п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" розяснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно зі ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

За приписами ч.ч.1-3 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

На адресу апеляційного суду Закарпатської області 08.11.2016 р. надійшла відповідь від відділу освіти Мукачівської РДА щодо штатних розписів на 2016 рік.

Відповідно до штатного розпису від 01.05.2016 р. посад методиста вищої категорії було 8, станом на 01.06.2016 р. так само їх було 8, а станом на 13.06.2016 р. посад методиста вищої категорії було вже 8,5 тобто вже після звільнення ОСОБА_2 більше на половину ставки, і лише станом на 21.06.2016 року 7.5 штатних одиниць.

Тобто, після звільнення ОСОБА_2 кількість штатних одиниць методиста вищої категорії не те, що не зменшилася, але навіть збільшилася.

За цих обставин колегія суддів констатує, що скорочення штатних одиниць у методичному кабінеті управління освіти, молоді та спорту Мукачівської РДА не відбулося, а відтак і не було підстав для звільнення ОСОБА_2 за п.1 ст. 40 КЗпП України в звязку зі скороченням штатної чисельності працівників).

Окрім того, при звільненні ОСОБА_2 було порушено норми Закону щодо обовязкової згоди профкому на звільнення члена профспілки.

Згідно з положеннями ст. 22 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Профспілки мають право вносити пропозиції державним органам, органам місцевого самоврядування, роботодавцям, їх об'єднанням про перенесення термінів, тимчасове припинення або скасування заходів, пов'язаних з вивільненням працівників, які є обов'язковими для розгляду.

Правила ст. 43 КЗпП про необхідність попередньої згоди профспілкового органу підприємства (установи, організації) на розірвання трудового договору поширюються лише на його розірвання з підстав, передбачених п. 1 (крім ліквідації підприємства), пп. 2, 3, 4, 5, 7 ст. 40 і пп. 2, 3 ст. 41 КЗпП, якщо не йдеться про встановлені ст. 43(1) КЗпП випадки, коли така згода не потрібна. Розірвання трудового договору згідно з пп. 6 і 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, припинення його з будь-яких інших передбачених Законом підстав, із наявністю такої згоди Законом не пов'язується.

Статтею 252 КЗпП встановлені додаткові, крім передбачених ст. 43 КЗпП, гарантії при звільненні з ініціативи роботодавця виборних профспілкових працівників, членів рад (правлінь) підприємств (установ, організацій) і рад трудових колективів.

Згідно з ч.3 ст. 252 КЗпП звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок).

У випадках, передбачених законодавством про працю, роботодавець для одержання згоди на розірвання з працівником трудового договору має внести до виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, відповідне обґрунтоване письмове подання. Виборний орган профспілки розглядає це подання відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону № 1045 та ч. 2 ст. 43 КЗпП у 15-денний строк у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, зокрема, адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд подання відкладається до наступного засідання у межах вищезазначеного 15-денного строку. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

У разі якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворений, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів профспілки згідно зі статутом.

Виборний орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про ухвалене рішення письмово у триденний строк після його ухвалення.

Як видно з матеріалів справи, відділ освіти Мукачівської РДА (а.с.64) звернувся до голови профспілкової організації ОСОБА_3 про можливе вивільнення працівників районного методичного кабінету, централізованої бухгалтерії, психолого-медико-педадогічної консультації.

Голова профспілкового комітету надала відповідь начальнику відділу освіти ОСОБА_5 (а.с.65), про те, що профспілковий комітет не дає згоди на можливе вивільнення працівників, оскільки таке є необґрунтованим та прийнятим без дотримання вимог законодавства.

Якщо роботодавець розірвав трудовий договір з працівником, не звернувшись до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження у справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і, одержавши згоду або відмову на звільнення працівника, розглядає спір по суті.

Апеляційним судом було подано запит від 22 вересня 2016 р. голові профспілкового комітету управління освіти, молоді та спорту Мукачівської РДА про надання згоди виборного органу первинної профспілкової організації ( профспілкового комітету) відповідача на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за ст. 40 п.1 КЗпП України з ОСОБА_2 (а.с.111)

24 жовтня 2016 року на адресу апеляційного суду надійшло повідомлення від голови профспілкової організації ОСОБА_6 (а.с.113) про те, що профспілкова організація управління освіти, молоді та спорту Мукачівської РДА на даний час не діє, а 10 жовтня 2016 р. створена нова профспілкова організація.

Також у судовому засіданні представником позивача було надано протокол № 2 засідання профспілкового комітету працівників відділу освіти та його структурних підрозділів від 05 квітня 2016 р., яким постановлено не надавати згоду на вивільнення працівників з 01 червня 2016 р. (а.с.115-117).

Отже, відповідачем при звільненні ОСОБА_2 не було дотримано вимог ст.ст. 43, 252 КЗпП України, а також ст. 22 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності».

Указані обставини (відсутність фактичного скорочення штату і звільнення без згоди профкому) є достатньою підставою для висновку про безумовне порушення трудових прав ОСОБА_2, які підлягають судовому захисту.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разi звiльнення без законної пiдстави або незаконного переведення на iншу роботу працiвник повинен бути поновлений на попереднiй роботi органом, який розглядає трудовий спiр. При винесеннi рiшення про поновлення на роботi орган, який розглядає трудовий спiр, одночасно приймає рiшення про виплату працiвниковi середнього заробiтку за час вимушеного прогулу або рiзницi в заробiтку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не бiльш як за один рiк. Рiшення про поновлення на роботi незаконно звiльненого або переведеного на iншу роботу працiвника, прийняте органом, який розглядає трудовий спiр, пiдлягає негайному виконанню.

Час вимушеного прогулу позивачки з 01 червня 2016 року по 14 листопада 2016 року складає 115 робочих днів.

Згідно з довідкою про середню заробітну плату (дохід), виданою ОСОБА_2 управлінням освіти, молоді та спорту (а.с.20) заробітна плата за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню складала: за квітень 2016р. 6094,38 грн., за травень 2016 р. 9066,30 грн., а загальна кількість робочих днів за ці два місяці становила 40 днів, звідси середньоденна заробітна плата позивачка становить ( 6094,38 + 9066,30 : 40 роб. днів = 379,02 грн.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу належить стягнути за період із наступного дня після звільнення (01 червня 2016 року) по день поновлення на роботі, що станом на 14 листопада 2016 року становить 43 587,30 грн. (115 днів вимушеного прогулу х 379,02 грн., середньоденної заробітної плати).

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у цілому як незаконне та необґрунтоване (ст. 213 ЦПК України), а позов задоволенню по суті вимог.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 40 ч.1 п.1, 43, 252 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 303 ч.1, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, п.4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 липня 2016 року скасувати.

3. Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

3.1. Визнати незаконним і скасувати наказ відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації № 532-к від 01.06.2016 р. «Про звільнення ОСОБА_2М.».

3.2. Поновити ОСОБА_2 на посаді методиста районного методичного кабінету управління освіти, молоді та спорту Мукачівської районної державної адміністрації.

3.3. Стягнути з управління освіти, молоді та спорту Мукачівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 43 587 (сорок три тисячі пятсот вісімдесят сім) грн. 30 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

4. Стягнути з управління освіти, молоді та спорту Мукачівської районної державної адміністрації у дохід держави 1157,52 грн. судового збору.

5. Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: