Провадження № 2/520/777/16
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Луняченка В.Л.
при секретарі Маценко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, -
27.10.15 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, в якому просить стягнути з останнього на його користь суму основного боргу розміром 120000,00 гривень, 3% річних від суми займу у розмірі 600,00 гривень, інфляційні нарахування сумою 3600,00 гривень, моральної шкоди 2500, 00 гривень та судовий збір сумою 1267,00 гривень.
Представник позивача ОСОБА_3, діюча на підставі довіреності до судового засідання надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити , не заперечувала проти заочного розгляду справи та просила справу розглядати за її відсутністю.
Відповідач до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, зав та клопотань про розгляд справи за його відсутністю не надавав.
Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що 01.06.2014 року ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 гроші у розмірі 4000,00 дол. США, що на момент отримання коштів становить 120000,00 гривень.
На підтвердження отримання грошової суми ОСОБА_2 була надана розписка із зобов'язанням повернути зазначену грошову суму до вересня 2015 року. Розписка підписана Відповідачем.
Таким чином, з моменту передання Позивачем Відповідачу грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 1046, ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України був укладений договір позики, істотні умови якого зафіксовані у розписці, наданій Відповідачем, а саме: визначено особу позикодавця та позичальника, суму грошових коштів, що передаються у позику, встановлено строк повернення грошових коштів та сума, яка підлягає поверненню.
Відносини позики, які виникли між позивачем, як позикодавцем, та Відповідачем, як позичальником, за своєю природою є одностороннім зобов'язанням (правочином), в якому
Відповідач, як позичальник, зобов'язаний повернути отриману ним грошову суму в строк, встановлений за домовленістю сторін (зазначений у розписці), а позивач, як позикодавець, має право прийняти виконання зобов'язання або вимагати належного виконання Відповідачем свого обов'язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
В розписці Відповідач однозначно взяв на себе обов'язок по поверненню отриманої грошової суми у розмірі 4000,00 дол. США, що еквівалентно 120000,00 гривень до вересня 2015р..
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
До теперішнього часу Відповідачем досі не повернуто позичені грошові кошти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За положеннями статей 625,1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики лише протягом строку дії договору, а після його закінчення, у разі прострочення виконання грошового зобовязання, застосовуються лише положення ст. 625 ЦК України.
Оскільки відповідач не повернув суму боргу відповідно до договору, суд вважає можливим позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача загальну суму боргу, а також 3% річних за прострочення виконання зобов`язання з 01.09.2015 року по день предявлення позову сумою 600,00 гривень а також інфляційні нарахування у розмірі 3600,00 гривень.
У звязку з неналежним виконанням зобовязань з повернення коштів за розпискою відповідачем позивачу нанесена моральна шкода, яку позивач оцінює у 2500,00 гривень.
Відповідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пункт 3 ч. 2 даної статті визначає, що моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що в результаті неповернення його особистих коштів, при чому значною сумою, йому завдана моральна шкода, яка полягає у душевних страждання та дискомфорті, оскільки позивач змушений був докладати додаткові зусилля та витрачати свій час на судові процеси.
Враховуючи тяжкість і тривалість моральних страждань, які зазнав позивач, ступінь вини відповідача у спричиненні моральної шкоди, на думку суду, відшкодування моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 у розмірі 2500 гривень буде цілком відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості та вимогам ч.3 ст.23 ЦК України.
При зверненні до суду з дійсним позовом, позивачем було сплачено судовий збір сумою 1267,00 гривень, що підтверджено документально.
Вирішуючи даний позов, суд враховує вимоги ст. 88 ЦПК України, а саме, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1267,00гривень.
Керуючись ст.ст. 88, 213, 215, 223-228 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 1046, 1047, 1049, 1167 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Суддя Луняченко В. О.