Єдиний унікальний номер 229/2024/15-ц Номер провадження 22-ц/775/87/2016
Головуючий у 1 інстанції Гонтар А.Л.
Доповідач Постолова В.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Постолової В.Г.

суддів Халаджи О.В., Жданової О.В.

за участі секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 12 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину

В С Т А Н О В И В:

В червні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідач є його батьком і який знаходився в зареєстрованому шлюбі з його матір*ю до 27 вересня 1990 року, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився він. 10 лютого 2014 року він впав з балкону з п*ятого поверху та отримав тяжкі пошкодження. Відповідно до висновку МСЕК від 27 червня 2014 року йому було встановлено 1 групу інвалідності. Під час проходження лікування ним витрачається багато коштів , яких у нього бракує. При цьому допомогу йому надає лише матір ОСОБА_3, яка зараз не працює, має іншу сім*ю та неповнолітню дитину. Батько ніякої допомоги йому не надає. На лікування за період з лютого 2014 року по березень 2015 року ним було витрачено 21401,25 грн. Просив стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі ? частки на його утримання.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 12 листопада 2015 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку , але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 15 червня 2015 року і до 1 липня 2016 року та судовий збір на користь держави в сумі 487,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та відмовити позивачу в задоволені позову, посилаючись на його незаконність, необгрунтованність , порушення норм матеріального права.

Відповідач в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати рішення суду.

Представники позивача в суді апеляційної інстанції заперечували проти скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача , представників позивача , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із матеріального стану відповідача та непрацездатності позивача.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам по справі та нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 198 СК України, батьки, зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина тільки за наявності передбачених в законі умов. Обов'язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина виникає на підставі складу юридичних фактів: а) походження дочки, сина від батьків (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення, факт біологічного походження); б) непрацездатність дочки, сина; в) потреба дочки, сина в матеріальній допомозі; г) здатність батьків надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Судом установлено, що відповідач є батьком позивача , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до висновку МСЕК від 27 червня 2014 року позивачу встановлена 1 група інвалідності до 1 липня 2016 року, він потребує стороннього догляду, часто хворіє та несе витрати по придбанню ліків.

Розмір пенсії по інвалідності , яку він отримує становить 974 грн.

Апеляційним судом встановлено, що позивач проживає разом з матір*ю, яка має двох неповнолітніх дітей, не працює, зареєстрована як безробітна в Дружківському МЦЗ і отримує допомогу в розмірі 974 ,40 грн.

Згідно довідки відповідач ОСОБА_1 є працездатним , працює в ТОВ «Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод» і його середній заробіток за останні 6 місяців становить 3000 грн, він проживає з іншою дружиною, яка тимчасово не працює, не є непрацездатною.

Доказів про те, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу позивачу він не надав.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що повнолітній непрацездатний син відповідача потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати йому таку допомогу. При визначені розміру аліментів суд врахував розмір отримуваного позивачем доходу у вигляді пенсії, стан його здоров'я, а також матеріальний та сімейний стан відповідача, та можливість його надавати таке утримання та вірно визначив розмір аліментів в розмірі 1/6 частки.

Доводи скарги не спростовують вказаних правових висновків суду.

Разом з цим, висновок суду «але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку» , апеляційний суд вважає за необхідне виключити з мотивувальної та резолютивної частини рішення суду , як такий що не грунтується на вимогах закону для вказаних правовідносин і відповідно до вимог ч.1 п.4 ст. 309 ЦПК України вважає за необхідне змінити рішення суду.

Керуючись ст. ст.303, 307,309,316 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково .

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 12 листопада 2015 року змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини рішення суду висновок «але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: