АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/669/15-ц Номер провадження 22-ц/786/194/16Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю.Д. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді: Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Карнауха П.М.,

при секретарі: Лимар О.М.

з участю: відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4, представників позивача - Гордієнка Д.А., Курбал А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Полтавський дослідний механічний завод» в особі голови ліквідаційної комісії Гордієнка Дмитра Анатолійовича

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Полтавський дослідний механічний завод» в особі голови ліквідаційної комісії Гордієнка Дмитра Анатолійовича до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Полтаві про визнання акту недійсним від 30 листопада 2006 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду Полтавської області Чумак О.В., -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року до суду з значеним позовом звернулось ПАТ «Полтавський дослідний механічний завод» в особі голови ліквідаційної комісії Гордієнка Дмитра Анатолійовича. Вказував, що 12 серпня 2013 року на адресу позивача надійшла вимога Відділення виконавчої дирекції Фону соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Полтаві про визнання капіталізованих платежів в розмірі 138 966 грн., яку ПАТ «ПДМЗ» відхилив. Такі дії позивача оскаржило Відділення виконавчої дирекції Фону соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Полтаві, звернувшись до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення капіталізованих платежів у розмірі 138 966 грн., додавши до позову Акт від 30 листопада 2006 року про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом стосовно ОСОБА_3 Позивач зазначив, що до надходження вимоги Відділення від 07 серпня 2013 року про існування Акту йому відомо не було. Вважає, що Акт від 30 листопада 2006 року є незаконним та безпідставним, оскільки розслідування нещасного випадку було проведено через 21 рік після його настання, що унеможливлює встановлення всіх фактичних обставин, за яких стався нещасний випадок. Просив визнати Акт від 30 листопада 2006 року про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом - недійсним. Вирішити питання судових витрат.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

З зазначеним рішенням місцевого суду не погодився позивач, оскарживши його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ПАТ «Полтавський дослідний механічний завод» в особі голови ліквідаційної комісії Гордієнка Дмитра Анатолійовича, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неправильність і неповноту дослідження доказів, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильне визначення правовідносин сторін, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказує, що розслідування нещасного випадку, що стався 12 жовтня 1985 року було незаконним, оскільки було проведено через 21 рік після травми потерпілого, крім того, вважає, що під час проведення розслідування комісія порушила Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві. Зазначив, що місцевий суд безпідставно посилався у рішенні на застування позовної давності, оскільки позивач дізнався про існування оспорюваного акту лише 02 грудня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів, представника відповідача, вважає, що скарга підлягає відхиленню з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 з 10 січня 1981 року по 07 січня 1987 року працював на Полтавському ливарно-механічному заводі у ковальсько-заготівельній дільниці різальником металу на пилах і ножовнях /а.с.161/.

22 листопада 2006 року, директор ВАТ «ПДМЗ» ОСОБА_2, за заявою ОСОБА_3 видав наказ № 26 «Про створення комісії по розслідуванню нещасного випадку виробничого характеру, що стався 12 жовтня 1985 року з ОСОБА_3.».

30 листопада 2006 року, комісією по розслідуванню нещасного випадку, на підставі Акту розслідування нещасного випадку від 27 листопада 2006 року, було складено Акт про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, згідно з яким «12 жовтня 1985 року, майстер дільниці Полтавського ливарно-механічного заводу ОСОБА_9 дав завдання різальнику по металу нарізати на гільйотинних ножицях заготівки з листа металу.

Приблизно о дев'ятій годині ОСОБА_3 проводив роботи, запускаючи гільйотинні ножиці за допомогою кнопки, яка знаходилась в лівій стороні механізму. Захисна огорожа для запобігання потраплянню рук в небезпечну зону, була відсутня.

Завершивши роботи по нарізанню металу, ОСОБА_3 вирішив дістати останній шматок заготовки руками.

В цей час відбулося самовільне запускання ножиць, внаслідок чого ОСОБА_3 отримав травму лівої руки. Негайно було повідомлено керівництво цеху. До травмпункту потерпілого було доставлено транспортом підприємства».

Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 41, ОСОБА_3, внаслідок травми, отриманої у 1985 році, було ампутовано ІІІ і ІV фаланги пальців лівої кисті руки /а.с. 215/.

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що строк розслідування нещасних випадків, які сталися на виробництві, якщо про них не було своєчасно повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого, не діє.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, визначається Кабінетом Міністрів України за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади.

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Згідно з ст. 22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначена та регулюється Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112. Тобто вищезазначений Порядок був діючим на час повідомлення директора ВАТ «ПДМЗ» ОСОБА_2 про нещасний випадок на виробництві, що стався з ОСОБА_3 12 жовтня 1985 року.

Відповідно до ч. 1 п. 14 Порядку визнаються пов'язаними з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових обов'язків, у тому числі у відрядженні, а також ті, що сталися у період перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці, пов'язаному з виконанням роботи, починаючи з моменту прибуття працівника на підприємство до його відбуття, який повинен фіксуватися відповідно до вимог правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або виконання завдань роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні.

Відповідно до ч. 2 п. 10 Порядку, роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок зобов'язаний негайно: утворити наказом комісію з розслідування нещасного випадку у складі не менше ніж три особи та організувати розслідування.

Пунктом 11 Порядку визначено, що до складу комісії включаються керівник (спеціаліст) служби охорони праці або посадова особа, на яку роботодавцем покладено виконання функцій спеціаліста з питань охорони праці (голова комісії), керівник структурного підрозділу підприємства, на якому стався нещасний випадок, представник робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства (за згодою), представник первинної організації профспілки, членом якої є потерпілий, або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці, якщо потерпілий не є членом профспілки, інші особи.

Як вбачається з акту розслідування нещасного випадку від 27 листопада 2006 року, що стався 12 жовтня 1985 року на Полтавському ливарно-механічному заводі, розслідування зазначеного нещасного випадку проводилося у складі трьох осіб: Голови комісії ОСОБА_16 - інженера з охорони праці ВАТ «ПДМЗ», ОСОБА_15 - начальника відділу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, ОСОБА_8 - голови профкому ВАТ «ПДМЗ» /а.с. 8/.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розслідування нещасного випадку проводилося у складі повноважної комісії, відповідно до встановленого законом порядку.

Відповідно до ч. 1-6 п. 13 Порядку, Комісія зобов'язана протягом трьох діб: обстежити місце нещасного випадку, одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; з'ясувати обставини і причини нещасного випадку; визначити, чи пов'язаний цей випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, розробити заходи щодо запобігання подібним нещасним випадкам; скласти акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 2 у трьох примірниках (далі - акт форми Н-5), а також акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 3 у шести примірниках (далі - акт форми Н-1), якщо цей нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом, або акт про нещасний випадок, не пов'язаний з виробництвом, за формою НПВ згідно з додатком 4, якщо цей нещасний випадок визнано таким, що не пов'язаний з виробництвом (далі - акт форми НПВ), і передати їх на затвердження роботодавцю.

Так, комісією, на виконання вимог закону, було одержано пояснення від потерпілого, з'ясовано обставини і причини нещасного випадку, визначено, чи пов'язаний цей випадок з виробництвом, складено акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 27 листопада 2006 року, а також акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 від 30 листопада 2006 року. Зазначено, що встановлення інших відомостей неможливе у зв'язку зі строком давності і відсутністю обладнання на якому стався нещасний випадок.

Відповідно до ч. 8 п. 13 Порядку, акти форми Н-5 і форми Н-1 підписуються головою і всіма членами комісії. У разі незгоди із змістом зазначених актів член комісії письмово викладає свою окрему думку, яка додається до акта форми Н-5 і є його невід'ємною частиною, про що робиться запис в акті форми Н-5.

З наявних матеріалів справи вбачається, що з висновками розслідування нещасного випадку на виробництві погодилися голова і інші члени повноважної комісії, що засвідчили власноруч поставленими підписами. Також про погодження зі змістом зазначених актів усіма членами комісії свідчить відсутність в акті форми Н-5 записів про існування окремої думки когось із її складу.

Крім того, комісією, після виконання, встановлених Порядком дій по розслідуванню нещасного випадку і складення актів, оскаржувані акти було передано на затвердження роботодавцю, відповідно до вимог ч. 6 п. 13 Порядку. Роботодавцем в особі директора ВАТ «ПДМЗ» ОСОБА_2, 30 листопада 2006 року, було погоджено і затверджено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 12 жовтня 1985 року на Полтавському ливарно-механічному заводі і Акт про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом від 30 листопада 2006 року, власним підписом і печаткою Відкритого акціонерного товариства «Полтавський дослідний механічний завод».

З урахуванням наведеного, оскільки Акт про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом від 30 листопада 2006 року, був складений відповідно до положень Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, погоджений повноважними членами комісії і затверджений роботодавцем в особі директора ВАТ «ПДМЗ» ОСОБА_2, колегія суддів, не вбачає підстав для визнання його недійсним, вважаючи його законним і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо неповноважності проведення комісією оскаржуваного розслідування нещасного випадку на виробництві, у зв'язку з неможливістю встановити фактичні обставини отримання травми через 21 рік після нещасного випадку, колегія суддів, зазначає наступне.

Відповідно до п. 26 Порядку, нещасний випадок, про який своєчасно не було повідомлено безпосереднього керівника чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку, коли він стався).

Як вбачається з матеріалів справи і не оспорюється сторонами, з заявою про розслідування нещасного випадку на виробництві, що трапився 12 жовтня 1985 року, ОСОБА_12, звернувся лише в листопаді 2006 року, а отже безпосереднього керівника чи роботодавця потерпілого, дійсно, своєчасно не було повідомлено про зазначений нещасний випадок.

Однак, чинне законодавство України, передбачає право потерпілого, який своєчасно не повідомив роботодавця про нещасний випадок на виробництві, незалежно від строку, коли він стався, звернутися до роботодавця з заявою про розслідування нещасного випадку, яка береться на облік згідно з Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого.

Так, протягом встановленого строку, комісією з розслідування нещасного випадку було розслідувано обставини отримання потерпілим травми і складено висновок, який позивачем в законному порядку спростований не був.

У відповідності зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у праві. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

ПАТ«Полтавський дослідний механічний завод» в особі голови ліквідаційної комісії Гордієнка Дмитра Анатолійовича, в порушення наведених положень, не надало суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог і спростування висновків Акту про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом від 30 листопада 2006 року, а тому, колегія суддів, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, вважаючи висновок місцевого суду в цій частині законним і обґрунтованим.

Посилання представника позивача на те, що відповідач ОСОБА_8 підтвердив формальність розслідування нещасного випадку, що стався 12 жовтня 1985 року з ОСОБА_3 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки під час складання акту про нещасний випадок від 27 листопада 2006 року, ОСОБА_8 окремої думки не викладав, погодився з висновком комісії, що засвідчив власноруч поставним підписом.

Крім того, як вбачається зі змісту постанови про закриття кримінального провадження від 29 травня 2015 року, в ході досудового розслідування було допитано ОСОБА_3, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які надали переконливі покази, що факт нещасного випадку дійсно мав місце 12 жовтня 2985 року на території заводу. Всі допитані працівники заводу підтвердили факт, що на заводі малися верстати, так звані «гільйотинні ножиці», несправність яких і призвела до нещасного випадку, у зв'язку з чим кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000438 від 14 квітня 2015 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України - було закрито.

Однак, на думку, колегії суддів, помилковими є посилання суду першої інстанції на застосування строку позовної давності, з урахуванням наступного.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Так, суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність позову ПАТ «Полтавський дослідний механічний завод» і відмовляючи у задоволенні позову по суті, помилково зазначив у мотивувальній частині рішення про сплив строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, а тому, колегія суддів вважає, що посилання місцевого суду на сплив строків звернення позивача до суду з позовом підлягає виключенню з мотивувальної частини рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Полтавський дослідний механічний завод» в особі голови ліквідаційної комісії Гордієнка Дмитра Анатолійовича - відхилити.

Виключити з мотивувальної частини рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2015 року посилання на сплив строку позовної давності.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2015 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

П.М.Карнаух

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О.В.Чумак