Головуючий у 1-ій інстанції Скляров В.В.
Доповідач Соломаха Л.І.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:
головуючого-судді Соломахи Л.І.
суддів Груіцької Л.О., Папоян В.В.
при секретарі Чуряєві В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську Донецької області апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на окрему ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 03 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до старшого слідчого слідчого відділу військової прокуратури сил антитерористичної операції Слободзяна Василя Ярославовича про захист честі, гідності та ділової репутації, -
28 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до старшого слідчого слідчого відділу військової прокуратури сил антитерористичної операції (далі ст. слідчий СВ військової прокуратури сил АТО) Слободзяна В.Я. про захист честі, гідності та ділової репутації.
- визнати недостовірною інформацію, яка була отримана Головним управлінням Військової служби правопорядку у Збройних силах України, поширена у листі-дорученні ст. слідчим СВ військової прокуратури сил АТО Слободзяном В.Я., а саме: «… ОСОБА_1 … причетний до незаконного переміщення вантажів на тимчасово окуповану територію України, а також до спотворення, скривлення та знищення доказової бази…» (а.с. 1-4, а.с. 18-21).
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 03 листопада 2015 року, яке ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 08 грудня 2015 року залишено без змін, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовлено.

У справі Краматорським міським судом Донецької області постановлено окрему ухвалу, якою доведено до відома Генерального штабу Збройних сил України про допущені керівництвом АТО на території Донецької та Луганської областей порушення норм КПК України. Суд зазначив, що в ході слухання справи встановлено, що ст. слідчим СВ військової прокуратури сил АТО Слободзяном В.Я. керівництву АТО на території Донецької та Луганської областей в порядку статей 40, 93 КПК України був спрямований лист - доручення по кримінальному провадженню за фактом нападу 02 вересня 2014 року на зведену мобільну групу «Щастя», лист доручення був спрямований з метою проведення певних дій стосовно полковника Збройних Сил України ОСОБА_1 та очолюваної ним військової частини. Однак копія цього листа, який направлявся для службового використання, кимось з посадових осіб керівництва АТО на території Донецької та Луганської областей була надана ОСОБА_1 і представник позивача цей факт не заперечував. Зазначене вказує на те, що кимось з посадових осіб керівництва АТО на території Донецької та Луганської областей навмисно була порушена таємниця досудового розслідування по конкретній кримінальній справі, надана конфеденційна інформація особі, дії якої мали бути ними перевірені, що є порушенням діючого законодавства (а.с. 27).

На зазначену ухвалу представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій він просить окрему ухвалу скасувати, посилаючись на її незаконність та необгрунтованість.

Зазначає, що згідно мотивувальної частини окремої ухвали підставою для її постановлення стали пояснення представника позивача ОСОБА_2 про отримання ОСОБА_1 від посадових осіб керівництва АТО на території Донецької та Луганської областей копії листа - доручення слідчого. Проте, на його думку, суд помилково вважав, що ОСОБА_1 отримав копію повного тексту листа-доручення, який містив конфіденційну інформацію щодо таємниці досудового слідства. ОСОБА_1 отримав лише частину листа - доручення з зазначенням особової думки слідчого для можливості оскарження цієї думки в судовому порядку, копія цієї частини листа і була надана представником позивача в суд для огляду. Копія частини листа-доручення, яка була отримана ОСОБА_1 , не містить конфіденційної інформації щодо таємниці досудового слідства. Під час судового розгляду справи представником позивача не надавалась повна копія листа-доручення, така була надана відповідачем на вимогу суду (а.с. 30-31).

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 15 жовтня 2015 (а.с. 38), в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою 13 січня 2016 року за № 90 в журналі телефонограм по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області (а.с. 87 - 88). Представник позивача надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі (а.с. 90).

Відповідач ст. слідчий СВ військової прокуратури сил АТО Слободзян В.Я. в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою 18 січня 2016 року за № 239 в журналі телефонограм по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області (а.с. 92-93). Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що він не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Відповідно до частини 2 ст. 211 ЦПК України окрему ухвалу може бути оскаржено особами, інтересів яких вона стосується, у загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Як зазначає представник позивача в апеляційній скарзі, і це зазначено в мотивувальній частині окремої ухвали, остання постановлена з урахуванням того, що представник позивача в судовому засіданні не заперечував той факт, що копія листа доручення слідчого, який був спрямований керівнику АТО на території Донецької та Луганської областей, була надана ОСОБА_1 кимось з посадових осіб керівництва АТО на території Донецької та Луганської областей. В апеляційній скарзі представник позивача посилається на те, що такий факт він не визнавав, що під час судового розгляду справи ним не надавалась повна копія листа-доручення, що ОСОБА_1 отримав лише частину листа - доручення з зазначенням особової думки слідчого для можливості оскарження цієї думки в судовому порядку, копія цієї частини листа, яка не містить конфіденційної інформації щодо таємниці досудового слідства, і була надана в суд представником позивача.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що окрема ухвала стосується інтересів представника позивача, а тому він має право на її оскарження.

Відповідно до частини 1 ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу.

Відповідно до п. 39 постанови Пленум Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розглядаючи справи, суд відповідно до статті 211 ЦПК має виявляти причини та умови, що сприяли вчиненню порушення закону, і постановляти щодо них окремі ухвали та направляти їх відповідним органам та особам, які повинні протягом місяця з дня одержання окремої ухвали повідомити суд, який її направив, про вжиті заходи.

Пунктом 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що суди мають використовувати широкі можливості, що надає розгляд справ про захист гідності, честі чи ділової репутації, для підвищення культури спілкування, з`ясовувати обставини поширення недостовірної інформації і відповідно до статті 211 ЦПК реагувати окремими ухвалами при встановленні фактів порушення закону.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання інформації недостовірною, суд першої інстанції виходив з того, що лист-доручення, направлений відповідачем до штабу АТО, не є розповсюдженням інформації щодо позивача. Цей лист був спрямований керівництву ОСОБА_1 для службового використання та проведення певних дій по кримінальному провадженню, а слова «… ОСОБА_1 причетний до незаконного переміщення вантажів на тимчасово окуповану територію України, а також до спотворення, скривлення та знищення доказової бази…» є однією з версій слідчого по цьому кримінальному провадженню, ця інформація не може вважатися такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача (а.с. 27).

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погодився.

Статтею 1 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував. Як підставу для постановлення окремої ухвали, визначив встановлення ним під час розгляду цивільної справи умисне порушення норм КПК України щодо таємниці досудового розслідування по конкретному кримінальному провадженню (за фактом нападу 02 вересня 2014 року на зведену мобільну групу «Щастя»), допущені керівництвом АТО на території Донецької та Луганської областей, якому було спрямовано доручення слідчого.

Відповідно до ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

У необхідних випадках слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом. Тобто зазначені судом в окремій ухвалі обставини умисне порушення таємниці досудового розслідування мають доводитися в порядку кримінального провадження.

Відповідно до статті 3 КПК України кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність;

досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Крім того, Генеральний штаб Збройних Сил України не є органом, який компетентний здійснювати кримінальне провадження щодо розголошення даних досудового розслідування.

У цій справі в порядку цивільного судочинства суд не мав повноважень робити висновки щодо порушення керівництвом АТО на території Донецької та Луганської областей таємниці досудового розслідування і відповідно не мав підстав для постановлення з цього приводу окремої ухвали.

Відповідно до частини 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи зазначене, окрема ухвала судом першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а саме, статті 211 ЦПК України, а тому відповідно до п. 2 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 307, ст. 312, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Окрему ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 03 листопада 2015 року скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: Л.О. Груіцька

В.В. Папоян