Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1299/16 Головуючий у 1 інстанції: Нагорний А.О.
Є.У.№ 313/477/15-ц Суддя-доповідач: Крилова О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Осоцького І.І.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 18 січня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення боргу в порядку регресу,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що у липні 2013 року помер її чоловік ОСОБА_8, після його смерті відкрилася спадщина.

Позивачка у позові зазначила, що вона, на підставі ст.2161 ЦК України має право на спадкування у першу чергу. Тому вона у встановлений строк звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Веселівського районного нотаріального кругу, який завів спадкову справу № 43 за 2013 р. Окрім неї, з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є батьками спадкодавця та діти спадкодавця ОСОБА_7 і ОСОБА_6. У подальшому ОСОБА_6 від прийняття спадщини відмовилась.

Після відкриття спадщини у шестимісячний строк до неї звернулася ОСОБА_9, яка повідомила, що спадкодавець їй був винний грошові кошти в сумі 6 000,00 доларів США, які він за свого життя отримав від неї в позику згідно розписки від 18.03.2013 р. та зобов'язався повернути до 01.12.2013 р. На підтвердження своїх вимог кредитор ОСОБА_9 надала оригінал письмової розписки власноручно написаної спадкодавцем.

27.12.2013 р. вона повернула кредитодавцю позику у сумі 6 000,00 доларів США, про що ОСОБА_9 видала письмову розписку про отримання коштів. Тим самим вона особисто виконала зобов'язання перед кредитором за усіх спадкоємців, так як відповідно до вимог закону зазначений борг мав бути повернутий кожним зі спадкоємців особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вона, як один з боржників, який в повному обсязі виконав обов'язки за всіх спадкоємців, набула право регресної вимоги до інших спадкоємців і надала розрахунок розміру вимог до кожного зі спадкоємців,так як відповідно до вимог ст.54і ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимог (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлене договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Позивачка надала розрахунок ціни позову, з якого вбачається що вона у наданому розрахунку посилається на офіційний курс гривні до долара США станом на 23.03.2015 p., яким становить 23,14 грн. за один долар. Відповідно до даного курсу долара станом на 23.03.2015 р. 6 000,00 доларів СІЛА мають еквівалент у гривні - 138 840,00 грн. Шляхом ділення на кількість спадкоємців (4) позивачка визначила частку, яка припадає на кожного-34 710,00 грн.

Відповідачі в добровільному порядку відмовилися виконати її вимоги.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд, стягнути солідарно з відповідачів 34 710,00 грн. в порядку регресу у межах вартості майна отриманого у спадщину після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Ціна позову 69 420,00 грн.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 18 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За вимогами статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказаних вимог судом не дотримано.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що позивач звернулася до суду з вимогами про стягнення грошових сум до спадкоємців з порушенням встановленого шестимісячного строку для пред'явлення вимог до спадкоємців, передбаченого ч. 4. ст. 1281 ЦК.

Разом з тим, за ч. 4 ст. 1281 ЦК, яка регулює порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, зазначено, що кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Але судом не враховано, що позивачка не є кредитором спадкодавця, тож вимоги цієї статті на неї не поширюються.

Дійшовши помилкового висновку, що позивач є кредитором спадкодавця, суд неправильно послався і на правову позицію Верховного суду України, висловлену у постанові від 8.4.2015 р. по справі №6-33 цс 15, яка стосується також пред'явлення вимог кредитором до спадкоємців боржника у зобов'язанні.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є спадкоємцем поряд з іншими спадкоємцями померлого ОСОБА_8

Вона за власною ініціативою, без будь-якого узгодження з іншими спадкоємцями, погасила борг спадкодавця перед ОСОБА_9

При цьому ОСОБА_9 не зверталася до нотаріальної контори як кредитор спадкодавця.

Позивач зазначала, що вона, як особа, яка погасила борг спадкодавця, бажає отримати компенсацію в порядку регресу з інших спадкоємців.

При цьому позов позивач заявляє лише до двох спадкоємців, без розрахунку часток отриманої спадщини та ще й вимагає солідарного стягнення.

Натомість жодним законом не передбачено солідарне стягнення грошових сум з спадкоємців боржника.

Крім того, за ст. 1281 ЦК кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що кредитор має заявити такі вимоги до спадкоємців, що отримали спадщину.

За ст. 1282 ЦК спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таких вимог до кожного з спадкоємців кредитор не заявляв, реалізація права кожного зі спадкоємців на отримання спадщини або на відмову від неї може бути пов'язана, крім іншого, з обізнаністю щодо наявності боргів спадкодавця.

Тож, кредитор спадкодавця не заявляв таких вимог до спадкоємців з урахуванням вартості отриманого у спадщину майна та часток у спадковому майні, а дії позивачки, спрямовані на погашення боргу, не були узгоджені з іншими спадкоємцями в порушення положень ст. 1282 ЦК.

Крім того, позивачем взагалі не надані відомості про розмір отриманої іншими спадкоємцями спадщини, розмір їх часток у спадщині в тому числі з урахуванням того, що один зі спадкоємців відмовився від спадщини на користь іншого.

Не надані відомості про розмір отриманої спадщини, не доведено наявність згоди інших спадкоємців на погашення нею боргу спадкодавця з наступним регресним відшкодуванням грошових сум позивачці.

За змістом ст. 528 ЦК - «виконання обов'язку боржника іншою особою», передбачено, що виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто.

Інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право застави тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому разі до іншої особи переходять права кредитора у зобов'язанні і застосовуються положення статей 512-519 цього Кодексу.

Виходячи з того, що за зазначеними позивачкою обставинами, відповідачі були боржниками по відношенню до кредитора спадкодавця - ОСОБА_9, жодних обставин, які свідчили б про наявність підстав виконувати цей обов'язок позивачкою, не встановлено.

Крім того, як зазначено у ст. 1282 ЦК кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, а ст. 528 ЦК допускає можливість виконання обов'язку боржника іншою особою лише у разі якщо законодавством не передбачений обов'язок особистого виконання.

Тож позовні вимоги не підлягають задоволенню , але не з підстав, зазначених судом, а з інших, враховуючи наведені положення закону та фактичні обставини справи.

Керуючись ст. ст. 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 18 січня 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення боргу в порядку регресу - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: