11 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючий суддя: Качан В.Я.
Судді: Кирилюк Г.М., Кабанченко О.А.
секретар: Архіпова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, за участі третьої особи: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
У березні 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року позов задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2709/0607/88-203 від 20.06.2007 шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна. Зупинено виконання рішення суду на час дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» у повному обсязі.

Справа 755/8844/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1816/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що судом неповно досліджено обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо можливості виникнення у позивача прав за договором іпотеки, оскільки законодавство, яке діяло станом на 28.11.2012, передбачало необхідність, порядок та суб'єктів реєстрації відступлення прав за іпотечним договором. Всупереч зазначеному, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не мало належним чином зареєстрованого права на укладення договору про передачу прав за іпотечним договором з позивачем.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення представника третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_5, що з'явився в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що20.06.2007 між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2709/0607/88-203, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 40 000,00 дол. США строком до 20.07.2017, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти та виконати всі свої зобов'язання за договором.

20.06.2007 між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений і Іпотечний договір № 2709/0607/88-203-2-1, за умовами якого забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 2709/0607/88-203 від 20.06.2007, укладеного між сторонами, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо сум зобов'язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2011 затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, за умовами якої ОСОБА_2 передає ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 разом із встановленими щодо неї обтяженнями для забезпечення кредитних зобов'язань, що існують відповідно до кредитного договору та не заперечує проти передачі, оформлення, реєстрації права власності на вказану квартиру за ОСОБА_1

07.09.2011 на підставі зазначеної ухвали та заяви ОСОБА_1 за ним була проведена реєстрація права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Із зазначеного вбачається, що відбулася заміна іпотекодавця, яким став відповідач ОСОБА_1 і який прийняв на себе встановлені щодо цієї квартири обтяження для забезпечення кредитних зобов'язань за кредитним договором № 2709/0607/88-203 від 20.06.2007 року.

28.11.2012 між ПАТ «Сведбанк»та Факторинговою компанією «Вектор- Плюс» укладено договір факторингу, за умовами якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації.

28.11.2012 між ПАТ «Сведбанк»та Факторинговою компанією «Вектор- Плюс» укладено договір про відступлення прав вимог за іпотечними договорами.

28.11.2012 року між ТОВ Факторингова компанія «Вектор-Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору права вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ним права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. В цей же день було укладено між цими ж сторонами і Договір про передачу прав за іпотечним договором.

Таким чином, внаслідок укладення вказаних вище договорів відбулася заміна кредитора та іпотекодержателя, а саме: ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора стягувача за договором №2709/0607/88-203 від 20.06.2007, позичальником згідно якого є ОСОБА_2, та Іпотекодержателя за іпотечним договором № 2709/0607/88-203-Z-1 від 20.06.2007, за яким іпотекодавцем була ОСОБА_2, а з 07.11.2011 - відповідач ОСОБА_1

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи, у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, утворилась заборгованість, яка станом на 18.03.2015 становить 33 898,00 дол. США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 789 714,49 грн.; за відсотками - 25 367,08 дол. США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 590 971,46 грн.; пеня за один рік становить 14 810,18 дол. США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 345 029,61 грн.

Згідно п. п. 9, 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на

предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» вірно задоволено судом першої інстанції шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки за іпотечним договором № 2709/0607/88-203-2-1 від 20.06.2007, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, оскільки зобов'язання відповідача за кредитним договором належним чином не виконуються.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Отже, зазначеним Законом введено мораторій на примусове відчуження житлових приміщень, які є предметом іпотеки та забезпечують виконання зобов'язань позичальниками за валютними кредитами.

При цьому, мораторій на примусове відчуження житлових приміщень, які є предметом іпотеки та забезпечують виконання зобов'язань позичальниками за валютними кредитами, не може бути підставою для відмови у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, а поширюється лише на виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, на його примусову реалізацію з прилюдних торгів в ході виконавчого провадження.

Тому, з урахуванням зазначених вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» судом першої інстанції вірно виконання оскаржуваного рішення зупинено до припинення дії вказаного Закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не мало належним чином зареєстрованого права на укладення договору про передачу прав за іпотечним договором з позивачем, є необґрунтованими.

Договором факторингу № 15 від 28.11.2012 ПАТ «Сведбанк» відступило свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Із п. 2.2.3 зазначеного договору факторингу вбачається, що сторони домовилися, що одночасно з відступленням права вимоги заборгованості, банк відступає фактору права за договорами забезпечення.

Договором факторингу від 28.11.2012 ТОВ Факторингова компанія «Вектор-Плюс» відступило свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах ТОВ «Кредитні ініціативи».

Договором про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012, укладеним між ТОВ Факторингова компанія «Вектор-Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», встановлено, що сторони домовилися, що разом із відступленням права вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором. З моменту набуття чинності цим договором до нового іпотекодержателя переходять усі права та зобов'язання, які виникли на підставі іпотечних договорів.

Зазначений договір про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012 посвідчено приватним нотаріусом КМНО Мироник О.В. та зареєстровано у реєстрі № 2189.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до обставин справи, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, за участі третьої особи: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: