Справа №581/999/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Сізов Д. В.
Номер провадження 22-ц/788/102/16 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на заочне рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 23 листопада 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням суду від 23 листопада 2015 року позов ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №К2ХRFB03570473 від 15 квітня 2008 року станом на 25 вересня 2015 року в розмірі 2000 грн. пені, а також 167 грн. 23 коп. у рахунок повернення судового збору.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування заочного рішення суду і постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог з тих підстав, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

15 квітня 2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № К2ХRFB03570473, який складається з "Заяви позичальника", Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) та Тарифів.

Відповідно до "Заяви позичальника" відповідачу був наданий кредит у сумі 1939 грн. на придбання споживчих товарів на строк 16 місяці, з 15 квітня 2008 року по 15 жовтня 2009 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,42% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 63,99 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, відсотків, винагороди, комісії, що зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка", Стандарт) .

Погашення заборгованості за договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з "11" по "15" число кожного місяця, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 176,12 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

У підписаній відповідачем "заяві" зазначається наступне:

"Я ознайомився та згодний із умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), які були надані мені у письмовій формі. Своїм підписом я підтверджую факт надання мені повної інформації про умови кредитування ПриватБанку. Я згоден, що ця заява разом із запропонованими ПриватБанком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), Тарифами складає між мною та банком кредитно-заставний договір. Я підтверджую, що вся надана мені інформація достовірна. Зобов'язуюсь про всі зміни повідомляти банк не пізніше 15 днів від моменту їх виникнення".

Відповідно до "Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт)":

п. 5.4. Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п.5.1, 5.2, 5.3, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником.

п. 5.5 Терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування ним, винагороди, неустойки - пені, штрафів, які встановлено тривалістю 5 років (а.с.6-9).

Заочним рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 19 листопада 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість станом на 27 вересня 2013 року у розмірі 5551 грн. 99 коп., з яких:

1488 грн. 06 коп. - заборгованість по тілу кредиту,

50 грн. 12 коп. - заборгованість по відсоткам,

895 грн. 86 коп. - комісії,

2000 грн. - пені,

1117 грн. 95 коп. - штрафу.

Звертаючись 24 жовтня 2013 року до суду з позовом, який розглядався у даній справі, як на підставу для його задоволення ПАТ КБ "ПриватБанк" посилалось на невиконання відповідачкою взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 25 вересня 2015 року утворилась заборгованість у сумі 31218,84 грн. з яких:

- заборгованість за тілом кредиту - 1488,06 грн.

- прострочена заборгованість по відсоткам - 50,12 грн.

- прострочена заборгованість по комісії - 895,86 грн.

- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 28784,80 грн.

- штрафи відповідно до п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), з них:

- 500 грн. штрафу (фіксована частина),

- 1283,34 грн. штраф (процентна складова) (а.с.5).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для стягнення з відповідачки заборгованості по тілу кредиту у розмірі 1488 грн. 06 коп., процентам за користування кредитом - 50 грн. 12 коп. та комісії - 895 грн. 86 коп. відсутні, оскільки така заборгованість вже була стягнута заочним рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 19 листопада 2013 року і має бути повернута позивачу шляхом примусового виконання названого рішення суду.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до наступних висновків :

по-перше, заявлений у позові розмір пені значно перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту, а тому суд на підставі ч.3 ст.551 ЦК України визнав за необхідне зменшити розмір пені до 2000 грн.;

по-друге, приймаючи до уваги, що стягнутий попереднім заочним рішенням суду розмір штрафу (1117 грн. 95 коп.) є більшим належного до стягнення його розміру в даній справі та зважаючи на недопустимість накладення штрафу за одні й ті самі порушення договірної дисципліни вдруге, суд відмовив у задоволенні позову про його стягнення (як процентної так і фіксованої складової).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову про стягнення штрафу у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості, при цьому виходить з того, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порядку й строків погашення кредиту суперечить ч.1 ст. 61 Конституції України. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до "Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт)":

п. 5.1 при порушенні Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2., 3.2.3. даних Умов Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки платежу.

п. 3.2.2. позичальник зобов'язується погашати кредит у порядку і строки відповідно до Заяви

п. 3.2.3. позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п. 4.1., 4.2. даних Умов та Тарифів. Повну сплату відсотків за користування Кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.

п. 5.3 при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

З наведеного слідує, що названими Умовами передбачена сплата :

- пені у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки платежу - за порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою, а також за порушення порядку і строків погашення кредиту (п. 3.2.2.) та відсотків (п. 3.2.3.) ;

- штрафу у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів.

Таким чином вбачається, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів, передбачена його відповідальність як у вигляді штрафу, так і у вигляді пені.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення .

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність застосування положень ч.3 ст. 551 ЦК України при вирішення заявленого у справі позову.

Такого висновку колегія суддів дійшла, враховуючи, в тому числі, висновки Конституційного Суду України, викладені в рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", згідно яких вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.

Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема, ч.3 ст. 551 ЦК., яка передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року за наслідками розгляду цивільної справи N 6-100цс14.

Встановлено, що відповідачка отримала кредит у сумі 1939 грн., частково його сплачувала.

Попереднім заочним рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 19 листопада 2013 року з відповідачки було стягнуто за період з 2008 р до 27.09.2013 р.:

1488 грн. 06 коп. - заборгованість по тілу кредиту,

50 грн. 12 коп. - заборгованість по відсоткам,

895 грн. 86 коп. - комісії,

2000 грн. - пені,

1117 грн. 95 коп. - штрафу.

За таких обставин рішення суду про зменшення розміру пені до 2000 грн. за інший період - з 28.09.2013 р. по 25.09.2015 р., які стягнуті постановленим у справі рішенням на користь Банку, постановлене з дотриманням вимог діючого законодавства, зокрема, ч.3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Доводи апеляційної скарги про протилежне не можна визнати обґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду у оскаржуваній частині слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Заочне рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -