АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 676/1909/14-ц
Провадження № 22-ц/792/40/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Матковської Л.О.,

суддів: Карпусь С.А., Федорової Н.О.,

при секретарі: Бондарі О.В.,

за участю: представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами державного концерну «Укроборонпром» та державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до державного концерну «Укроборонпром», державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 році ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним вище позовом зазначав, що на нього на підставі наказу Міністерства промислової політики України №81-Д від 14 липня 2010 року було покладено виконання обовязків директора державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» (далі ДП «НТК «Завод точної механіки»).

ДП «НТК «Завод точної механіки» включено до складу державного концерну «Укроборонпром» (далі ДК «Укроборонпром») відповідно до постанови КМУ від 29 грудня 2010 року №1221.

Наказом ДК «Укроборонпром» №114-к від 27 липня 2012 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора ДП «НТК «Завод точної механіки» з 27 липня 2012 року.

07 травня 2013 року на підставі наказу №59-к від 30 квітня 2013 року виданого генеральним директором ДК «Укроборонпром», позивача звільнено з посади директора ДП «НТК «Завод точної механіки» на підставі п.6 ст.36 КЗпП України. Позивач вважає, що його звільнення із займаної посади є незаконним, посилається на _______________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2 Провадження № 22-ц/792/40/16

Доповідач: Матковська Л.О. Категорія: 53

те, що був відсутній на робочому місці оскільки перебував на лікарняному відповідно до листів непрацездатності від 22 квітня 2013 року, 30 квітня 2013 року, 27 травня 2013 року. Після завершення лікування він не був допущений до роботи та повідомлений в усній формі про те, що не є директором ДП «НТК «Завод точної механіки». Йому також не оплачувались листи непрацездатності, не надавався наказ про звільнення та трудова книжка, що є грубим порушенням трудового законодавства. Зазначеними діями позивачу було також завдано моральної шкоди, оскільки його безпідставно звинувачували у розкраданні державного майна, у прийнятті неефективних управлінських рішень, у нанесенні матеріальних збитків. На підставі викладеного та з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 просив визнати його звільнення незаконним, поновити на посаді директора ДП «НТК «Завод точної механіки» та стягнути з ДП «НТК «Завод точної механіки» 20000грн. моральної шкоди та середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 245424грн. 84коп. Судовий збір покласти на відповідачів.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2015 року позов задоволено частково. Скасовано наказ №59-К від 30.04.2013р. про звільнення з роботи ОСОБА_1, як незаконний та поновлено його на роботі на посаді директора ДП «НТК «Завод точної механіки» з 07.05.2013р. Стягнуто з ДК «Укроборонпром», ДП «НТК «Завод точної механіки» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.05.2013р. по 26.07.2015р. у розмірі 245424грн. 84коп. із відрахування в дохід держави доходів фізичних осіб та інших обовязкових платежів. Стягнуто з ДК «Укроборонпром», ДП «НТК «Завод точної механіки» на користь ОСОБА_1 10000грн. моральної шкоди. Стягнуто з ДК «Укроборонпром», ДП «НТК «Завод точної механіки» на користь держави судовий збір в розмірі 243грн. 60коп. Допущено негайне виконання рішення про поновлення на роботі на посаді директора ДП «НТК «Завод точної механіки» ОСОБА_1 В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2015 року виправлено допущену у резолютивній частині рішення суду від 28 вересня 2015 року описку в реченнях та дописано: «Стягнути з ДП «НТК «Завод точної механіки» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.05.2013 року по 26.07.2015 року у розмірі 245424грн. 84коп. із відрахуванням в дохід держави доходів фізичних осіб та інших обовязкових платежів». «Стягнути з ДК «Укроборонпром» на користь ОСОБА_1 10000грн. моральної шкоди». «Стягнути з ДП «НТК «Завод точної механіки» на користь держави судовий збір в сумі 243грн. 60коп».

Додатковим рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2015 року вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ДК «Укроборонпром» на користь держави 1705грн. 20коп. Стягнуто з ДП «НТК «Завод точної механіки» на користь держави судовий збір в сумі 2210грн. 65коп.

В апеляційній скарзі ДК «Укроборонпром» не погоджується з рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2015 року, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Стверджує, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про застосування строків позовної давності для звернення до суду та про стягнення коштів. При ухваленні рішення судом порушено п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України. Зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права в частині стягнення з ДК «Укроборонпром» середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Не погоджується із стягненням моральної шкоди та зазначає, що її завдання позивачу жодним належним чи допустимим доказом не доведена.

В апеляційній скарзі ДП «НТК «Завод точної механіки» не погоджується з рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2015 року, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на те, що дата вручення наказу про звільнення та день видачі трудової книжки є рівносильними обставинами для початку обчислення строку позовної давності. Зазначає, що позивач відмовився ознайомлюватись з наказом, що підтверджується актом та поясненнями свідків. В такому випадку вважається, що працівник ознайомився із відповідним наказом. Стверджує, що до позовної заяви позивачем додана копія наказу від 30 квітня 2013 року №59-к про його звільнення, що свідчить про наявність копії наказу у останнього.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з наступних мотивів.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Встановлено, що на підставі наказу Міністерства промислової політики України №81-Д від 14 липня 2010 року на ОСОБА_1 було покладено виконання обовязків директора ДП «НТК «Завод точної механіки».

Відповідно до постанови КМУ від 29 грудня 2010 року №1221 ДП «НТК «Завод точної механіки» включено до складу ДК «Укроборонпром».

Наказом ДК «Укроборонпром» №114-к від 27 липня 2012 року за підписом генерального директора, відповідно до вимог Закону України «Про особливості управління обєктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі», Постановою КМУ від 19 березня 1993 року №203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» та статутом ДК «Укроборонпром», затвердженим постановою КМУ від 31 серпня 2011 року №993 ОСОБА_1 призначено на посаду директора ДП «НТК «Завод точної механіки» з 27 липня 2012 року. Підставою призначення був контракт від 27 липня 2012 року №76К/12.

07 травня 2013 року на підставі наказу №59-к від 30 квітня 2013 року виданого генеральним директором ДК «Укроборонпром», позивача звільнено з посади директора ДП «НТК «Завод точної механіки» на підставі п.6 ст.36 КЗпП України, як встановлено в судовому засіданні - в звязку з відмовою укласти контракт.

Згідно наявних у справі листків непрацездатності ОСОБА_1 з 22 квітня по 30 травня 2013 року, тобто в день звільнення, перебував на лікуванні.

Трудова книжка із записом про звільнення з роботи отримана позивачем 31 січня 2014 року про що свідчить відмітка в особовій карточці, наказ про звільнення йому не вручався.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

За змістом ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Скасовуючи наказ про звільнення ОСОБА_1 з роботи, суд виходив з того, що останній з роботи був звільнений незаконно і в період тимчасової непрацездатності, а причини пропуску строку звернення до суду за захистом порушеного права є поважними, оскільки до суду вперше він звернувся своєчасно, в місячний термін з дня отримання трудової книжки 28 лютого 2014 року і в звязку з непорозумінням щодо повернення позовної заяви, вдруге подав її до суду 05 березня 2014 року про що свідчить відмітка суду на позовній заяві.

Колегія суддів погоджується з висновками суду в цій частині виходячи з наступного.

Відповідно до статуту ДП «НТК «Завод точної механіки» є юридичною особою, має державну форму власності, передане в управління ДК «Укроборонпром», одним із видів діяльності якого є виробництво зброї та боєприпасів, зобовязане додержуватися вимог законодавства про державну таємницю. Пунком 7.4 статуту підприємства визначено, що з керівником підприємства укладається контракт, у якому визначаються строк найму, його права, обовязки і відповідальність, умови матеріального забезпечення, звільнення з посади, інші умови найму, за погодженням сторін. Керівник підприємства діє без довіреності від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, інших організаціях, а також у відносинах з юридичними особами (п.7.7). Відповідач визнає що ДП «НТК «Завод точної механіки» є режимним підприємством, виготовляє продукцію військового призначення.

Наведене свідчить про те, що особливий статус підприємства не дозволяє його керівнику бути прийнятим на цю посаду та виконувати свої посадові обовязки без дотримання належної процедури перевірки та укладення відповідного контракту.

В наказі ДК «Укроборонпром» №114-к від 27 липня 2012 року про прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду директора ДП «НТК «Завод точної механіки» як підставу видачі наказу вказано контракт від 27 липня 2012 року №76К/12. На основі цього наказу ОСОБА_1 керував підприємством до моменту звільнення - 07 травня 2013 року.

На підтвердження наведеного позивачем була надана копія зазначеного контракту завірена гербовою печаткою ДП «НТК «Завод точної механіки» (а.с.115 т.2).

За таких обставин, суд прийшов до правильного висновку про те, що на момент видачі наказу №59-к від 30 квітня 2013 року про звільнення ОСОБА_1 в звязку з відмовою укласти контракт, останній уже виконував свої посадові обовязки відповідно до укладеного з ним контракту, а тому не було підстав для його звільнення по п.6 ст.36 КЗпП України. Будь-який інший контракт позивачу не пропонувалося підписати і він не відмовлявся його підписувати про що було заявлено в судовому засіданні.

В день звільнення позивача, останній перебував на лікуванні. На вимогу відповідача від 08.05.2013року (а.с.64 т.2) ОСОБА_1 зявився на підприємство 24.05.2013 року, проте ні трудова книжка, ні наказ про звільнення йому вручені не були, натомість було повідомлення до Камянець-Подільського МВ УМВСУ в Хмельницькій області щодо його перебування на заводі (а.с.48 т.1). Трудова книжка позивачу вручена 31 січня 2014 року, що сторонами не заперечується.

Суд поновив ОСОБА_1 строк звернення до суду, враховуючи, що вперше з заявою він звернувся своєчасно, проте помилково поновив його на роботі, оскільки відповідно до наявного в справі контракту, термін його дії закінчився 27 липня 2015 року, саме по цей період тривали трудові відносини між сторонами.

За змістом ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір,одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з ДП «НТК «Завод точної механіки», там же отримував заробітну плату і до нього ж були заявлені позовні вимоги, тому середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральна шкода підлягає стягненню саме з даного відповідача, а не з ДК «Укроборонпром», з якого суд стягнув зарплату та відшкодування в солідарному порядку.

Апеляційна скарга ДК «Укроборонпром», в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно наявної в справі довідки заробітна плата ОСОБА_1 за два повні робочі місяці перед звільненням становила: за лютий 2013 6048грн. 27коп., за березень 2013р.- 6268грн. 79коп., середньоденна заробітна плата - 456грн. 18коп. За період вимушеного прогулу з 30 травня 2013 року по 26 липня 2015 року (дата закінчення контракту) 288 робочих днів розмір компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 245424грн. 84коп. і дана сума сторонами не оспорюється.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то з врахуванням характеру спірних відносин, моральних страждань перенесених позивачем, виходячи з засад розумності та співмірності колегія суддів визначає в сумі 2000грн.

Заперечуючи проти позову, відповідачі в апеляційних скаргах посилаються на те, що позивач про своє звільнення дізнався в травні 2013 року, проте відмовився від ознайомлення з наказом про звільнення і саме з цього часу слід рахувати строк позовної давності. Проте такі доводи суперечать положенням ст.233 КЗпП України, оскільки копія наказу про звільнення та трудова книжки ні в день звільнення, ні 24 травня 2013 року вручені позивачу не були.

Посилання в скаргах на відмову позивача укласти трудовий контракт з відповідачем спростовуються наведеними вище мотивами, які свідчать, що контракт від 27 липня 2012 року №76К/12 був укладеним.

З врахуванням викладеного апеляційні скарги відповідачів підлягають частковому задоволенню, а рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку і моральної шкоди скасуванню.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги державного концерну «Укроборонпром» та державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» - задоволити частково.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2015 року в частині скасування наказу №59-К від 30.04.2013 року про звільнення з роботи ОСОБА_1 залишити без змін, а в решті рішення суду скасувати.

Позов задоволити частково.

Вважати ОСОБА_1 звільненим з державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» з 27.07.2015 року по п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України в звязку з закінченням терміну дії контракту.

Стягнути з державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» (юридична адреса: Хмельницька обл., м.Камянець-Подільський, вул.Годованця,28, ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.05.2013 року по 26.07.2015 року 245424грн. 84коп., відрахувавши в дохід держави податок та інші обовязкові платежі та 2000грн. моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.О.Матковська