Справа № 490/3568/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Кошевій О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину вказаної квартири.

ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, в якому просила припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири.

Ухвалою суду від 18 лютого 2016 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України у звязку із відмовою ОСОБА_2 від позову.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що на теперішній час вона та ОСОБА_2 є власниками по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1. В той же час, між сторонами часто виникають непорозуміння, склалися неприязнені стосунки, у звязку з чим спільне володіння квартирою на теперішній час неможливе. Крім того вказувала, що частка ОСОБА_2 є незначною, припинення його права власності на цю частку не завдасть шкоди його інтересам.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

ОСОБА_2 та його представник у судове засідання не зявилися. При цьому, від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги зустрічного позову визнав та просив їх задовольнити.

ОСОБА_1 та її представник у судове засідання не зявилися. При цьому, від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала у повному обсязі та просила про їх задоволення.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності учасників процесу на підставі наявних у матеріалах справи доказів, оскільки у ній достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи зустрічного позову, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2014 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, а також зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2: визнано за кожною із сторін право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_2.

Вказане рішення набрало законної сили (а. с. 6), а відповідні відомості було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На теперішній час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожному на праві власності належить по 1/2 частині вищезазначеної квартири.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Цивільним кодексом України передбачено можливість припинення права власності іншого співвласника за наявності передбачених законом умов.

Так, відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Таким чином, для припинення права власності на частку у спільному майні у наявності має бути сукупність чотирьох вищезазначених умов.

По-перше, як вбачається із висновку судової оціночно-технічної експертизи № 125-106 від 15.12.2015 року, здійснити виділ або поділ квартири АДРЕСА_2 не вбачається можливим, оскільки квартира складається із однієї житлової кімнати і загальна площа, що належить відповідно до ідеальних часток, не відповідає вимогам ДБН (а. с. 68).

По-друге, відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Висновком експерта встановлено, що поділити квартиру без втрати її цільового призначення (проживання у ній осіб) не вбачається можливим.

По-третє, факт неможливості спільного володіння і користування майном, на думку суду, також підтвердився у ході судового розгляду, оскільки шлюб між сторонами було розірвано, між сторонами часто виникають непорозуміння, склалися неприязнені стосунки, що також негативно може впливати на інтереси їх дитини.

По-четверте, суд також вважає, що припинення права власності ОСОБА_2 на 1/2 частині квартири не завдасть істотної шкоди його інтересам, про що свідчить, зокрема, визнання позову з його боку.

Крім того, суд також приймає до уваги той факт, що 18 лютого 2016 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 8 715 євро (еквівалент 266 265 грн.) в якості компенсації 1/2 частини вартості квартири АДРЕСА_2, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією розписки.

За такого, наявність усіх умов, передбачених ст. 365 ЦК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду, у звязку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог зустрічного позову, а за такого він підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Зустрічний позов - задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН