Ухвала

іменем україни

13 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дем'яносова М.В., ПаріновоїІ.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа - ОСОБА_3, про звільнення заставленого майна з-під арешту, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Мегабанк» (далі - ПАТ «Мегабанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26 жовтня 2007 року між ним і третьою особою ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 98-05П/2007, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 200 тис. грн. На забезпечення виконання позичальником взятих за кредитним договором зобов'язань того ж дня між тими самими сторонами укладено договір іпотеки № 98-05П/2007-і, згідно з яким позичальник передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2012 року стягнуто солідарно зі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за вищевказаним кредитним договором. 28 квітня 2014 року відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві) відкрито виконавче провадження, а 28 травня 2014 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, яке належить третій особі, внаслідок чого позивач як іпотекодержатель не може скористатися своїм правом на задоволення вимог за вказаним кредитним договором у позасудовому порядку. За таких обставин позивач просив зняти арешт із указаної квартири.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості зазначених позовних вимог, відсутності правових підстав, передбачених ст. ст. 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження», для звільнення майна з-під арешту.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Дем'яносов

І.К.Парінова