Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2016 Справа №607/15470/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря Субчак Г.Я.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

їх представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що в 1976 році їхній сімї, яка складалася з чотирьох осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4 була надана трикімнатна квартира АДРЕСА_1 (колишня Приймакова) в м.Тернополі, квартиронаймачем якої по даний час є ОСОБА_1 Син позивачів ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 З дозволу повнолітніх членів сімї відповідачі були зареєстровані у квартирі за вищевказаною адресою. Згідно договору про дольову участь відповідачі отримали трикімнатну квартиру АДРЕСА_2. В цій квартирі відповідачі провели ремонт і переїхали, де проживають по час звернення позивачів з позовом до суду. У квартирі позивачів відповідачі не проживають понад 15 років, їхні речі та майно у вказаному житлі відсутні. Жодних коштів на оплату комунальних послуг вони не надають і не висилають, однак відмовляються добровільно знятись з реєстраційного обліку, через що позивачі не мають змоги оформити субсидію. За вказаних обставин, ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №64 в будинку №22 по вул. Тарнавського в м.Тернополі.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їхній представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не зявилися з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялися належним чином, заперечень проти позову, а також заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їхній відсутності не подали.

Тому, суд в порядку ч.4 ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних в ній даних, доказів і постановляє заочне рішення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є сусідкою сторін у справі, так як зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з середини 1976 року. З відповідачами вона знайома, останній раз бачила їх більше року назад. У квартирі позивачів свідок буває часто, однак особистих речей відповідачів там немає. Про те, чи чиняться зі сторони позивачів перешкоди відповідачам у користуванні вказаним житловим приміщенням, свідку невідомо.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є сусідкою сторін у справі, так як з березня 1976 року проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. З відповідачами свідок знайома, у кватирі позивачів вони не проживають більше 8 років. У квартирі АДРЕСА_3 свідок буває часто, однак особистих речей відповідачів там немає. Перешкод у користуванні вказаним житловим приміщенням відповідачам ніхто не чинить.

Заслухавши пояснення позивачів, їхнього представника, покази свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Згідно ордеру №428 серії МК, виданого 12 березня 1976 року Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради депутатів трудящих, ОСОБА_1, сімя якого складається з 4 чоловік, надано право на заняття 3 кімнат жилою площею 44,61 кв.м в квартирі АДРЕСА_4. Ордер видано на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради депутатів трудящих від 11 березня 1976 року, №211.

Як вбачається із акту, складеного 16 червня 2015 року працівниками ТОВ «Коменерго-Тернопіль», ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7 не проживають за адресою: квартира ІНФОРМАЦІЯ_6. Даний факт підтверджують сусіди: квартира №63 - ОСОБА_11, квартира №76 - ОСОБА_9, квартира №70 - ОСОБА_12 Непроживання відповідачів за вказаною адресою також підтверджуються долученими до матеріалів справи актами, складеними 15 липня 2015 року та 12 серпня 2015 року працівниками ТОВ «Коменерго-Тернопіль».

Відповідно до довідки №905 від 16 червня 2015 року, виданої ТзОВ «Коменерго-Тернопіль», ОСОБА_1 дійсно проживає і зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_7. Разом з ним зареєстровані, але не проживають згідно акту свідчень сусідів від 16.06.2015 року: ОСОБА_4 - син, ІНФОРМАЦІЯ_8; ОСОБА_7 онука, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_6 онука, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_5 невістка, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_2 дружина, ІНФОРМАЦІЯ_12, зареєстрована.

В силу ч.1 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

З проаналізованих в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 більше шести місяців без поважної причини відсутній по місцю проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_13. Відповідачі не здійснюють оплату комунальних послуг за вже вказаною адресою, їхніх особистих речей у приміщенні квартири немає.

За вказаних обставин, суд вважає, що позивачами доведений факт непроживання відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_5 понад шість місяців без поважних причин, а тому має місце порушення останніми житлових прав позивачів, які підлягають захисту шляхом часткового задоволення позовних вимог та визнання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартирою № 64 по вул.Тарнавського, 22 в м.Тернополі.

Відносно позовних вимог в частині визнання малолітньої ОСОБА_7 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою № 64 по вул.Тарнавського, 22 в м.Тернополі, суд виходить з наступного.

Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право дитини на житло. Відповідно до вимог цього Закону держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

У відповідності до ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про те, що батьки дитини ОСОБА_13 мають власне житло, де могли б зареєструвати малолітню дочку та гарантувати їй право користування житлом. Позивачі не довели, що у малолітньої дитини ОСОБА_7 є інше придатне для проживання житлове приміщення, яке відповідає вимогам, передбаченим законом.

Закон надає дитині право обирати самостійно місце свого проживання після досягнення 14-ти років, до досягнення цього віку дитина не має права вільного вибору свого місця проживання.

Права малолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного із них). Причини не проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежить від волі малолітньої дитини, а тому за своїм характером є поважними.

Оскільки підставою втрати особою права користування житлом є лише неповажність причин відсутності понад встановлені строки, то малолітня дитина як самостійний субєкт житлових правовідносин (окремо від батьків) не може бути визнана такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

З врахуванням вищенаведеного, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 в частині визнання ОСОБА_7 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є безпідставними, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

В силу ст.88 ЦПК України із відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь позивача ОСОБА_1 слід солідарно стягнути судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст.ст.71, 72 ЖК УРСР, ст.ст.10, 60, 88, 169, 212, 213, 215, 223-226, 232-233 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №64 в будинку №22 по вул. Тарнавського в м. Тернополі.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь ОСОБА_1 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 (двадцять) коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуюча О.Герчаківська