Справа №173/2276/15-ц
Провадження №2/173/80/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої: - судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача ОСОБА_1, згідно якого просить стягнути з відповідача 6645 грн. 83 коп., - заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.07.2006 року , яка складається з: - 2287.04 грн., заборгованість за кредитом

- 3566.13 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом

- 500 грн., штраф фіксована частина;

- 292.66 грн., штраф процентна складова;

та понесені судові витрати посилаючись на наступне: відповідно до укладеного договору № б/н від 31.07.2006 року відповідач ОСОБА_1, 31.07.2006 року отримав кредит у розмірі 6000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повренення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2. та п.3.3. Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розмірі Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3. Умов та правил надання банківських послуг

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом в заяві.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього терміну жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов»язання за Договором та Угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач своєчасно не надавав банку грошові кошти на погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що відображено у Розрахунку заборгованості за договором.

У звязку з порушенням зобов»язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1, станом на 31.07.2015 року має заборгованість 6645.83 грн., яка складається з наступного:

- 2287.04 грн., заборгованість за кредитом;

- 3566.13 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом;

- 500 грн.. штраф фіксована частина;

- 292.66 грн., штраф процентна складова.

Вказану суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду.

В судове засідання представник позивача не з»явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Згідно поданої заяви позовні вимоги підтримує в повному обємі.

Відповідач ОСОБА_1, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, при цьому пояснив, що в 2006 році він працював в «ПРИВАТБАКУ» в службі безпеки. Кредитну картку він отримував, але нею не користувався. Через деякий час йому надійшов телефонний дзвінок та його питали, чи він буде користуватись карткою. А ще згодом його повідомили про наявність заборгованості. Він просив надати фотознімки хто знімав кошти з його картки, але йому відмовили в цьому, пояснивши, що вони зберігаються протягом 14 днів. Заява написана його почерком та підпис на заяві його і він не заперечує, що за період, коли працював у банку міг заповнити таку заяву. Але кошти він не знімав. також ознайомившись з матеріалами справи він побачив, що останній платіж був в 2012 році, тому просить застосувати строк позовної давності.

Суд, вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступними підставами:

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Як вбачається з укладеного між сторонами договору № б/н від 31.07.2006 року відповідач ОСОБА_1, 31.07.2006 року отримав кредит у розмірі 6000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії кредитної картки.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Судом встановлено, що підписавши заяву разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою", відповідач уклав з банком договір, що підтверджується його підписом в заяві. Таким чином відповідач підтвердив свою згоду на укладення кредитного договору та кредитний договір, шляхом складання зазначених вище документів, був укладений між сторонами у належній письмовій формі.

Крім того, судом встановлено, що сторони уклали договір про приєднання, керуючись ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною договору, передбачено, що якщо протягом 12 місяців з моменту підписання договору, жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення строку дії договору. він автоматично лонгується на той самий строк. оскільки сторони не надали суду доказів того, що строк дії договору було припинено за ініціативою однією із сторін. суд приходить до висновку, що строк дії договору не закінчився.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов»язання за укладеним Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що підтверджується копією з виписки по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 Доказів того, що відповідач ОСОБА_1, кредитні кошти не отримував суду не надано, тому пояснення відповідача в цій частині суд вважає безпідставними.

п. 6.5 (розділу 1) умов та правил надання банківських послуг передбачено обов»язок позичальника погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, сплачувати комісію.

Уклавши з відповідачем кредитний договір та отримавши кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив договірні зобов»язання. виконуючи їх неналежним чином. В результаті чого станом на 31.07.2015 року у відповідача виникла заборгованість перед банком в загальній сумі 6645.83 грн., яка складається з наступного:

- 2287.04 грн., заборгованість за кредитом;

- 3566.13 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом;

- 500 грн.. штраф фіксована частина;

- 292.66 грн., штраф процентна складова.

Відповідно до ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов»язання за даними договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов»язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов»язання.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою» Боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в Банку, зокрема з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов»язань.

В судовому засіданні встановлено, що виконувати свої зобов»язання за договором відповідач припинив у вересні 2012 року, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку. Згідно розрахунку заборгованості вбачається. що відповідач здійснив останнє погашення кредиту 06.09.2012 року в сумі 500 грн., після чого перестав вносити кошти на погашення кредиту.

Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. Таким чином позичальник порушив зобов»язання щодо своєчасного повернення заборгованості за кредитом та відсотками у відповідності до п. 5.4. Умов та правил надання банківських послуг і про це банку було відомо вже після спливу одного місяця від останньої дати погашення заборгованості, а саме в жовтні 2012 року. При цьому суд вважає, що саме несплата чергового щомісячного платежу є порушенням зобов»язання з боку відповідача, що також підтверджується розрахунком заборгованості, згідно з якою виконання заборгованості пов»язується саме з внесенням поточного платежу..

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність в три роки. доказів укладення між банком та позичальником договору про збільшення строків позовної давності не надано.

Таким чином строк, у межах якого банк мав право звернутись до суду з вимогою про захист свого права закінчився в жовтні 2015 року, проте позивач звернувся до суду з позовом лише 18.11.2015 року, що підтверджується штампом про реєстрацію вхідної кореспонденції.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності за відсутності поважних причин її порушення, є підставою для відмови у позові. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги.

Позивач будь-яких доказів поважності причин пропуску строку позовної давності суду не надав.

Верховний Суд України 06.11.2013 року розглянув справу № 6-116цс13, предметом якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором і зробив право вивий висновок, згідно початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст.. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають із порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини. від дня коли відбулося порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Згідно зі ст. 307-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов»язковими для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовивй акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що відповідачем було зроблено заяву про застосування строку давності, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в позові в повному обсязі, як до основної частини вимоги щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентам за користування кредитом, комісії за користування кредитом. так і до додаткової вимоги щодо стягнення штрафів, так як з моменту внесення відповідачем останньої суми на погашення кредиту та закінчення строку дії платіжної картки пройшло понад три роки.

Так як суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному об»ємі відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн., стягненню з відповідача не підлягають та покладаються на позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» На основі ст.256, 257, 266,267, 526, 527, 530, 610, 612, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. 10, 11 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 31.07.2006 року в загальній сумі 6645 грн. 83 коп. відмовити

Понесені публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн., покласти на позивача публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК».

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга подана не була. У випадку подання апеляційної скарги, рішення набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо рішення не було скасоване або змінене.

Суддя Петрюк Т.М