Провадження № 22ц/784/279/16 Суддя першої інстанції Тихонова Н.С.
Справа№489/5805/15-ц
Категорія 24 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

14 січня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Буренкової К.О.,

із секретарем Богуславської О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідачки - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (надалі ПАТ «МТЕЦ») до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за надані послуги, -

В С Т А Н О В И Л А:

26 серпня 2015 року ПАТ «МТЕЦ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за надані послуги.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1.

Проте, ОСОБА_6 несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювала оплату наданих послуг, у звязку з чим у неї утворилась заборгованість перед позивачем за період з 1 жовтня 2012 року по 1 липня 2014 року у розмірі 4 850 грн. 85 коп.

Посилаючись на викладене, ПАТ «МТЕЦ» просило суд стягнути зі ОСОБА_6 заборгованість за спожиту теплову енергію в зазначеному розмірі та на підставі ст. 625 ЦК України 536,66 грн. суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції та 129,16 грн. три відсотки річних.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2015 року позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто зі ОСОБА_6 заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 1 жовтня 2012 року по 1 липня 2014 року у розмірі 4 850 грн. 85 коп.; суму, на яку підлягає збільшенню борг, з урахуванням індексу інфляції 536 грн. 66 коп. та 3% річних 129 грн. 16 коп. Також розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись, на те, що судом першої інстанції не врахована та обставина, що договір між сторонами не укладався, а відповідно виключає правовідносини між сторонами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ПАТ «МТЕЦ» є субєктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва.

В опалювальних сезонах 2012-2014 роках позивач здійснював постачання теплової енергії до АДРЕСА_2. Надання послуг з постачання теплової енергії підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону (а.с.10-11).

Згідно довідки ЖКП ММР «Південь» від 17 вересня 2014 року, відповідачка ОСОБА_6 з 23 січня 1974 року зареєстрована в квартирі № 2 в багатоквартирному будинку № 2 по вул. 11 Поздовжній у м. Миколаєві. Квартира № 2 цього ж будинку належить відповідачці на праві власності та на її імя відкрито особовий рахунок. Даний будинок підключений до системи централізованого енерго,-водо- і теплопостачання (а.с. 8-9).

Однак, ОСОБА_6 оплату послуг за надану теплову енергію до квартири № 2 не здійснювала, у звязку з чим утворилась заборгованість.

Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що за період з 1 жовтня 2012 року по 1 липня 2014 року сума боргу відповідачки за використану теплову енергію складає 4850 грн. 85 коп., сума на яку підлягає збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції 536 грн. 66 коп., 3% річних 129 грн. 16 коп. (а.с.4-6).

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) сплачується, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За положеннями ст. 1 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-1У «Про житлово-комунальні послуги» (надалі Закон) комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газо-та електропостачання, опаленням. Споживачем за цим законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Частиною 3 ст. 16 цього Закону визначено принцип безперебійного надання споживачу комунальних послуг.

Як вбачається з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ( надалі Закону) споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (надалі Правил) розрахунком періодом для оплати послуг є календарний місяць.

Оскільки судом встановлено, що позивач фактично надавав послуги з централізованого опалення мешканцям багатоквартирного будинку № 2 по вул. 11 Поздовжній, в якому знаходиться квартира № 2, в якій мешкає відповідачка, а остання у встановленому порядку від надання послуг централізованого опалення не відмовлялася, то районний суд дійшов вірного висновку, що між сторонами існують договірні відносини з надання послуг з забезпечення опалення квартири відповідачки. Проте ОСОБА_6 не виконувала своїх зобовязань по оплаті за спожиті послуги, а тому суд правильно стягнув зі споживачки заборгованість за поточними платежами за надані послуги з опалення.

За такого, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги безпідставними.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що зобовязання, які виникли між сторонами, є грошовими, а тому місцевий суд на підстав ч. 2 ст. 625 ЦК України правомірно стягнув з відповідача збитки від інфляційних процесів та 3% річних від простроченої суми боргу.

Про застосування такого виду цивільно-правової відповідальності до правовідносин, в яких замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, зазначено в Постанові Верховного суду України від 14 листопада 2011 року про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2011 року у справі за позовом закритого акціонерного товариства «ОСОБА_7Ес.ЕМ» до Особи 1 про стягнення заборгованості.

Посилання ОСОБА_6 на лист ПАТ «МТЕЦ» від 27 березня 2013 року, як на відмову позивача в укладення з нею договору, не можуть бути взяті до уваги, оскільки зі змісту цього листа вбачається, що останній було розяснено про неможливість укладення з нею договору, з огляду на те, що її квартира використовувалася приватним підприємцем ОСОБА_4, як нежиле приміщення. Між тим, відповідачка є власником квартири, теплопостачання до якої здійснювалося позивачем, на її імя відкрито особовий рахунок, будь-яких доказів, які б підтверджували права інших осіб на це житлове приміщення та надання послуг з теплопостачання саме цим особам, суду не надано.

Отже, докази та інші обставини, на які посилається ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За такого, наведені в апеляційній скарзі доводи, не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав, визначених ст. 309 ЦПК України, для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: