Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/6471/15-ц Головуючий у 1-й інст. Єригіна І. М.
Категорія 69 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року апеляційний суд Житомирської області

в складі:

головуючого - судді Миніч Т.І., суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.,

секретаря судового

засідання Ковальської Я.В.,

з участю заявника

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 17 липня 2015 року

у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту місця знаходження земельної ділянки і будинку та встановлення належності земельної ділянки і будинку на праві власності,

в с т а н о в и в :

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження. Просив встановити факт знаходження земельної ділянки, належної йому на праві власності згідно з Державним актом серії НОМЕР_1 від 29.12.2000 року, в с.Іванівка Житомирського району, АДРЕСА_1 та встановити факт належності йому зазначеної земельної ділянки площею 0,0810 га. Заявник також просив встановити факт знаходження житлового будинку, належного йому на підставі свідоцтва про право власності від 12 січня 2006 року, за адресою с.Іванівка Житомирського району, АДРЕСА_1 та встановити факт належності йому зазначеного будинку на праві власності. При цьому посилався на те, що після зміни адреси місця розташування земельної ділянки і будинку він не може зареєструвати своє право власності в реєстраційній службі.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 17 липня 2015 року заяву задоволено частково. Встановлено факт, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0810 га., яка перебуває у власності ОСОБА_3 згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданим на підставі рішення Житомирського міськвиконкому №760 від 14.12.2000 року, знаходиться за адресою с.Іванівка Житомирського району, АДРЕСА_1. В задоволенні решти вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі заявник порушує питання про скасування зазначеного рішення в частині відмови у задоволенні заяви та постановлення в цій частині нового рішення про задоволення вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення в даній справі про задоволення заяви не оскаржується. Тому, виходячи із положень ст.303 ЦПК законність рішення в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок та земельна ділянка площею 0,0810 га. для його обслуговування належать заявникові на підставі чинних та ніким не оспорених правовстановлюючих документів: нотаріально посвідченого договору дарування за 29.11.1996 року, Державного Акта на право приватної власності на землю від 29.12.2000 року, свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12.01.2006 року (а.с.5-8).

При цьому адресою місця розташування зазначеного вище нерухомого майна у всіх документах вказано АДРЕСА_1

Рішенням Іванівської сільської ради №110 від 20 листопада 2014 року на підставі заяви ОСОБА_3 належній заявникові земельній ділянці присвоєно адресу АДРЕСА_1

Саме із цією обставиною пов"язує заявник необхідність встановлення юридичного факту.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку про безпідставність заявлених вимог, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.256 ЦПК в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов"язується з наступним вирішенням спору про право (п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення").

Крім того, факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку (п.17 постанови Пленуму).

В даному випадку у заявника наявні правовстановлюючі документи на землю та житловий будинок, право власності на це нерухоме майно ніким не оспорюється. Факт знаходження майна за певною адресою також є встановленим, оскільки є чинним рішення Іванівської сільської ради.

За наведених обставин, підстав для встановлення заявлених ОСОБА_3 юридичних фактів не було, оскільки заявник не позбавлений можливості відновити своє право у інший спосіб.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування правильного по суті рішення.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 17 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: судді: