Справа № 742/2388/15-ц Провадження № 22-ц/795/146/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Рябота В.Ы. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення 1/2 частини вартості покращень у житловому будинку, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 липня 2015 року справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення 1/2 частини вартості покращень у житловому будинку передано за підсудністю до Варвинського районного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 липня 2015 року та постановити ухвалу про передачу справи до Октябрського районного суду м. Полтави, посилаючись на її незаконність, порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, визначаючи підсудність і передаючи справу до Варвинського районного суду, не врахував положень ст. 109 ЦПК України, за приписами якої даний позов повинен розглядатися за місцем реєстрації відповідача, а саме в м. Полтава, помилково застосувавши норми ст.114 ЦПК України. Предметом спору є кошти, які позивач просить стягнути з відповідача у зв'язку з проведенням будівельних робіт, а не спір, який виник з приводу нерухомого майна.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала судді - залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Передаючи справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення 1/2 частини вартості покращень у житловому будинку за підсудністю до Варвинського районного суду, суд першої інстанції посилаючись на вимоги ст. 114 ЦПК України зазначив, що справа не підсудна Прилуцькому міськрайонному суду м. Чернігова, оскільки спірний будинок розташований в смт. Варва, вул. Соколовського, 38, крім того згідно довідки управління міграційної служби України в Чернігівській області ОСОБА_5 зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_1 не значиться, а згідно повідомлення сина відповідачки його мати зареєстрована та постійно проживає в м. Полтава.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення 1/2 частини вартості покращень у житловому будинку, що знаходиться за адресою: смт. Варва, вул. Соколовського, 38 (а.с.2-3).

Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходження майна або основної його частини.

Це до певної міри зумовлено тим, що при розгляді і вирішенні цих справ часто виникає необхідність в огляді на місцевості цих об'єктів нерухомості та вчиненні інших перевірочних дій по справі.

До спорів з приводу нерухомого майна відносяться будь-які спори, що виникають у зв'язку із створенням та зміною об'єктів нерухомості, їх цивільним обігом, виникненням, зміною, припиненням та виконанням зобов'язань, які пов'язані із нерухомістю. Навіть ті, в яких право на нерухоме майно не оспорюється.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.42 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 376 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму житлового приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги про те, що предметом спору є кошти, які позивач просить стягнути з відповідача у зв'язку з проведенням будівельних робіт, а не спір який виник з приводу нерухомого майна, є помилковими, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Згідно з ч.1 ст. 190 ЦК України, майном, як особливим об'єктом, вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки, а відповідно до ч. 2 зазначеної статті майнові права визнаються речовими правами.

При визначенні підсудності суди не повинні допускати звуження визначеного ч.1 ст. 114 ЦПК України критерію віднесення позовів до виключної підсудності шляхом обмеження його визначенням лише предмета (об'єкта) позову, оскільки у такому випадку втрачається сама можливість чіткого застосування правил виключної підсудності за позовами, що виникають з приводу нерухомого майна.

Правила виключної підсудності стосуються позовів щодо будь-яких вимог, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно, у тому числі і права на стягнення 1/2 частини вартості покращень у житловому будинку.

Виходячи з того, що нерухоме майно є об'єктом правовідносин, а не предметом спору, суддя, передаючи справу за підсудністю до Варвинського районного суду, правильно застосував норми процесуального права.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_5 після звернення позивача ОСОБА_6 з вказаним позовом до суду змінила адресу своєї реєстрації, недобросовісно користуючись своїми правами передбаченими ЦПК України, інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та базуються на невірному тлумаченні норм чинного законодавства України.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд на підставі п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала судді залишенню без змін, оскільки її постановлено з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.1 п.1, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: