Справа № 647/2673/15-ц
№ провадження 2/647/60/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого: Захарчук В.В.

за участю секретаря: Соболь Г.А.

представників: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Берислав справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства « Тягинська комунальна дільниця» Тягинської сільської ради, Тягинської сільської ради, голови Тягинської сільської ради ОСОБА_4 про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку,суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд до відповідачів з вимогою стягнути на її користь з Комунального підприємства « Тягинська комунальна дільниця» Тягинської сільської ради середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 20.11.2014р. по 29.10.2015р. в розмірі 26625.50 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 14 листопада 2012 року по 06 лютого 2014 року (включно) перебувала у трудових відносинах з комунальним підприємством «Тягинська комунальна дільниця», працюючи на посаді начальника комунального підприємства «Тягинська комунальна дільниця» з посадовим окладом згідно контракту. Звільнилася з посади начальника комунального підприємства «Тягинська комунальна дільниця» за згодою сторін, згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення відповідач видав їй трудову книжку, але не провів повного розрахунку. В 2014 році ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до Комунального підприємства Тягінська комунальна дільниця, Тягінської сільської ради Херсонської області , голови Тягінської сільської ради ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час розрахунку при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки матеріальної допомоги на оздоровлення. Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 19 листопада 2014 року позовні вимоги останньої задоволені частково. Стягнуто з Комунального підприємства Тягинська комунальна дільниця на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 18467,90 грн. , матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 2435,95 грн., а всього 20903 грн. 85коп. Не зважаючи на обов'язковість виконання рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 19 листопада 2014 року , яке набрало законної сили відповідач в добровільному порядку рішення суду не виконав , у зв'язку з чим державним виконавцем Бериславського РУЮ Херсонської області було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення на підставі виконавчого листа , виданого 04.12.2014 року . Рішення суду було виконано 19 жовтня 2015 року. За таких обставин позивач вважає, що після ухвалення судового рішення роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КзПП України і нездійснення ним виплати належних звільненому працівнику сум у день звільнення є підставою для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що передбачено ст.. 117 КзПП України. Посилаючись на ст. ст.. 16,117 КзпП України позивач просила стягнути з Комунального підприємства Тягінська комунальна дільниця середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 листопада 2014 року по 29 жовтня 2015 року в розмірі 26625,50 грн.

Представник позивача в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просить суд стягнути з комунального підприємства «Тягинська комунальна дільниця» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 26625,50 грн. з підстав викладених в позові.

Представники відповідачів (комунального підприємства «Тягинська комунальна дільниця»), Тягинської сільської ради, голова Тягинської сільської ради Херсонської області ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали та просили суд відмовити позивачу в задоволені її вимог так як останні є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимозі закону.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх в сукупності прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Стаття 3 ЦПК України визначає , що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів .

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день винесення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Судом встановлено, що рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 19 листопада 2014 року по справі № 647/2788/14 яке набрало законної сили 30 листопада 2014 року суд застосувавши вимоги ст.ст. 116, 117КЗпП України частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3,стягнув з комунального підприємства «Тягинська комунальна дільниця» (74331, Херсонська область, Бериславський район, с. Тягинка, вул. Поштова, буд. 5В, ідентифікаційний код 35329191) на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі в сумі 18467,90 грн. (вісімнадцять тисяч чотириста шістдесят сім гривень 90 копійок, матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 2435.95 грн., а всього 20903.85 грн..

Відповідно до ч .3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином судом встановлено , що на користь позивача у відповідності до ст.ст. 116, 117 КЗпП України вже було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні . Позивачем у своєму позові не викладено в повній мірі обставин , якими він обґрунтовує свої вимоги, зокрема необґрунтовано нормами матеріального та процесуального права , зокрема ст. 16 ЦК України та ст. 3 ЦПК України підстави обрання нею такого способу захисту своїх прав, як стягнення встановленого за рішенням суду середньомісячної заробітної плати за весь час затримки розрахунку при звільненні . При цьому суд звертає увагу , що стягнений судом середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не є заробітною платою або іншою виплатою пов'язаною з роботою працівника , а є мірою відповідальності роботодавця згідно ст. 117 КЗпП України , яка вже була застосована судом ( не обґрунтовано наявності суб'єктивного права вимоги відповідно до ст. 3 ЦПК України).

Згідно ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08 квітня 2010 року, що ухвалено у справі "Меньшакова проти України" (Case jf Venshakova v. Ukraine) (заява № 377/02) вказав, зокрема, наступне. "… п.56. Незважаючи на відмінності в результатах проваджень проти СМЗ та СМСК виявляється, що доводи заявниці не було прийнято судами. Зокрема, рішення суду від 15 червня 1999 року та 26 листопада 2003 року щодо відмови в задоволенні позовних вимог заявниці ґрунтувалися на тому, що компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю могла вимагатись заявницею лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати рішеннями від 8 липня 1997 року та 25 травня 1998 року та що тримісячний строк для вчинення процесуальних дій розпочався з цих дат (див., зокрема, пункт 15 вище). З прийняттям цих рішень статті 116 та 117 Кодексу законів про працю більше не застосовуються у справі заявниці, а зобов,язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію було замінено на зобов,язання виконати судові рішення на користь заявниці, що не регулюється матеріальними нормами трудового права.

У звязку з вищенаведеним, Суд зазначає, що застосування процесуальних обмежень у справі заявниці значною мірою залежало від тлумачень матеріальних норм Кодексу законів про працю. У звязку з цим, Суд зазначає, що відповідно до статті 117 Кодексу "при відсутності спору щодо суми" заборгованості із заробітної плати, звільнені працівники мають право на компенсацію за несвоєчасну виплату такої заборгованості за період "фактичного розрахунку" (частина перша статті 117), а "при наявності спору про розміри сум" заборгованості із заробітної плати компенсація повинна бути виплачена, якщо спір вирішено на користь працівника (частина друга статті 117). Особливу увагу слід звернути на те, що частина друга статті 117 Кодексу, яка встановлює право на отримання компенсації у випадку постановлений судом рішення щодо суми такої заборгованості та є застосовною у справі заявниці, не передбачає виплати компенсації за період до фактичного розрахунку по заборгованості, на відміну від частини першої статті 117. Таким чином, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом. п.57.

З огляду на тлумачення судами відповідного національного законодавства у справі заявниці, Суд вважає, що вимоги заявниці щодо компенсації за період з 8 липня 1997 по 18 березня 1999 року не мають жодного правового підґрунтя (див. пункти 56 і 57 вище). Зокрема, стаття 117 Кодексу законів про працю не могла бути розтлумачена як така, що встановлює право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як вона була присуджена заявниці за рішенням суду."п.65

Таким чином суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви про стягнення з Комунального підприємства Тягінська комунальна дільниця середнього заробітку за час затримки з 20 листопада 2014 року по 29 жовтня 2015 року розрахунку при звільненні у розмірі 26625,50 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 60, 212-218 ЦПК України ,ст..ст. 116-117,233 КЗпП України, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові ОСОБА_3 до Комунального підприємства « Тягинська комунальна дільниця» Тягинської сільської ради, Тягинської сільської ради, голови Тягинської сільської ради ОСОБА_4 про стягнення з Комунального підприємства « Тягинська комунальна дільниця» Тягинської сільської ради на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 20.11.2014р. по 29.10.2015р. в розмірі 26625.50 грн..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Бериславський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Захарчук