АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/461/15-ц Номер провадження 22-ц/786/768/16Головуючий у 1-й інстанції Любицький В.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз»

на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 02 липня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз», третя особа-первинна профспілкова організація Публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз», про стягнення незаконно утриманих членських профспілкових внесків та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року позивач звернувся до місцевого суду з вказаним позовом, уточненим у ході розгляду справи, до Публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз» (далі-ПАТ «Кременчукгаз»), посилаючись на те, що він працював на посаді диспетчера газопостачання Семенівського району ПАТ «Кременчукгаз» з 22.12.1995 року по 11.03.2015 року та з його заробітної платні щомісяця утримували 1% на сплату членських профспілкових внесків, які він вважає незаконними, оскільки ні заяви про прийом в члени профспілки, ні письмової заяви про такі відрахування із заробітку він не підписував.

Зазначає, що його було звільнено з посади 11.03.2015 року, а остаточний розрахунок з ним було проведено лише 27.04.2015 року.

У зв»язку з цим остаточно прохав стягнути з ПАТ «Кременчукгаз» на його користь: 3524,75 грн. незаконно утриманих коштів з його заробітної плати на сплату членських профспілкових внесків; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 11.03.2015 року по день фактичного розрахунку 24.04.2015 року в загальному розмірі 4971,80грн.

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 14 травня 2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору первинну профспілкову організацію ПАТ «Кременчукгаз».

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської бласті від 02 липня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.Стягнуто із Публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз» (39601, м. Кременчук, пров. Героїв Бресту, 46 Полтавської області, ) на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на відшкодування незаконно утриманих членських профспілкових внесків за період з 2000 року по березень 2015 року в загальному розмірі 3369,27 грн. (три тисячі триста шістдесят девять гривень 27 коп.) та на відшкодування середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з 11.03.2015 року по 27 квітня 2015 року включно в загальному розмірі 4971,8 грн. (чотири тисячі девятсот сімдесят одна гривня 80 коп.).

В іншій частині позову відмовлено.

З цим рішенням не погодився відповідач, представник якого, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що профспілкою за заявою позивача неодноразово надавалася матеріальна допомога, та 18.01.1996 року на нього було заведено облікову картку як члена профспілки, в якій ОСОБА_4 власним підписом підтвердив вступ до профспілки.

Також, зазначає, що лікарняний лист позивачем було надано на підприємство лише 12.03.2015 року після остаточного розрахунку, який було здійснено 11.03.2015 року; в подальшому лікарняні були включені до заявки ФСС з ТВП та у квітні 2015 року кошти були перераховані ОСОБА_4, а тому, на думку відповідача, їх вина у затримці виплат відсутня.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02 вересня 2015 року рішення Семенівського районного суду від 02 липня 2015 року в частині в частині задоволення позову і розподілу судових витрат скасовано, відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні позову про стягнення профспілкових внесків та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В решті рішення Семенівського районного суду від 2 липня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 грудня 2015 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 02 вересня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції

У судовому засіданні представники відповідача та первинної профспілкової організації ПАТ «Кременчукгаз», доводи, наведені в апеляційній скарзі, підтримали та прохали її задовольнити.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що, відповідно до відомостей з Трудової книжки серії БТ-ІІ № 4719651 ОСОБА_4 прийнятий на посаду диспетчера газопостачання Семенівського району на підставі наказу № 73к від 22.12.1995 року (т.1, а.с.6).

Відповідно до бухгалтерської довідки про кількість відрахованих коштів, із заробітної плати ОСОБА_4 на сплату членських профспілкових внесків за період з грудня 1995 року по 11.03.2015 року було відраховано 3527,00 грн. (т.1, а.с.83).

Відповідно до листа Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Полтавського обласного відділення Кременчуцької міської виконавчої дирекції (далі Фонд) №411 від 17.08.2015 року, ОСОБА_4, згідно лікарняного листа № АГЦ152255, був тимчасово непрацездатний з 03.03.2015 року по 10.03.2015 року. Фондом 01.04.2015 року на рахунок ПАТ «Кременчукгаз» були перераховані кошти за 2 дні тимчасової непрацездатності в сумі 239,64 грн. (т.2. а.с.60).

Згідно наказу №41з (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) від 10.03.2015 року ОСОБА_4 було звільнено з посади диспетчера газового господарства Семенівського району у звязку зі скорочення чисельності та штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП України, з 11.03.2015 року (т.1, а.с.286).

11.03.2015 року ОСОБА_4 був ознайомлений з даним Наказом.

Відповідно до розрахунку, наданого відповідачем, при звільненні 11.03.2015 року ОСОБА_4 було виплачено 3663,86 грн. (т.1, а.с.288).

02.04.2015 року позивачем були отримані 196,03 грн. лікарняні за рахунок Фонду (т.1, а.с.30, 290).

27.04.2015 року позивачем були отримано остаточний розрахунок при звільненні в сумі 1402,13 грн. чергова виплата (т.1, а.с.29, 290).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не надано доказів щодо заяви позивача про прийом його в члени профспілки, рішення зборів профспілки про прийом його в члени, а також заяви позивача про відрахування із його заробітку щомісячно членських внесків, в тому суд вважає незаконним проведення відповідачем зазначених відрахувань із заробітної плати позивача, у зв»язку з чим вона підлягає стягненню з відповідача в сумі 3369,27 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні місцевий суд виходив з того, що, оскільки остаточний розрахунок з позивачем було здійснено через півтора місяці після звільнення, то ПАТ «Кременчуцкгаз» повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 4971,8 грн.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Згідно ч.4 ст.338 ЦПК України висновки та мотиви, з яких скасовані рішення, є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст.7 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15.09.1999 року № 1045-XIV членами профспілок можуть бути особи, які працюють на підприємстві, в установі або організації незалежно від форм власності і видів господарювання, у фізичної особи, яка використовує найману працю, особи, які забезпечують себе роботою самостійно, особи, які навчаються в навчальному закладі.

Громадяни України вільно обирають профспілку, до якої вони бажають вступити. Підставою для вступу до профспілки є заява громадянина (працівника), подана в первинну організацію профспілки. При створенні профспілки прийом до неї здійснюється установчими зборами.

Згідно розділу 3 Статуту професійних спілок працівників газових господарств, членство у профспілці є добровільним. Прийом у члени профспілки проводиться в індивідуальному порядку на підставі особистої заяви в первинну організацію профспілки, рішення зборів з цих питань є остаточним. Заява про прийом у члени профспілки розглядається протягом місяця з дня її подання. Членство у профспілці рахується з дня рішення зборів про прийом у профспілку. Усі члени спілки мають профспілковий квиток і облікову картку.

За змістом ст.249 КЗпП України за наявності письмових заяв працівників, які є членами професійної спілки, власник або уповноважений ним орган щомісяця безоплатно утримує із заробітної плати та перераховує на рахунок профспілкової спілки членські профспілкові внески працівників відповідно до укладеного колективного договору чи окремої угоди в строки, визначені цим договором чи угодою.

У відповідності до ст.127 КЗпП України, ст.26 Закону України «Про оплату праці» відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законом.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем не було надано доказів добровільного вступу ОСОБА_4 до членів профспілки на підставі написаної ним заяви та рішення зборів, яким його було б прийнято до його членів, як і не надано доказів щодо його заяви про відрахування з його заробітної плати щомісячно профспілкових членських внесків.

З урахуванням вищевикладеного та висновків, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ, висновок місцевого суду про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з ПАТ «Кременчукгаз» на користь ОСОБА_4 незаконно утриманих членських внесків за період з 2000 року по березень 2015 року в сумі 3369,27 грн. є обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги щодо надання позивачу за його письмовими заявами неодноразової матеріальної допомоги, що можна вважати як згоду на членство в профспілці, судом до уваги не приймаються. оскільки ст.7 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ст. 249 КЗпП України чітко регламентована процедура як вступу до членів профспілки, а саме наявність письмової заяви, так і процедура утримання із заробітної плати та перерахування на рахунок профспілкової спілки членських профспілкових внесків працівників, які відповідачем не було дотримано.

Відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін.

За змістом ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У відповідності по п.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п.32 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року Пленум Верховного Суду України розяснив, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року N100.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що при звільненні, у відповідності до ст. 47 КЗпП України, з ппозивачем не було проведено належного розрахунку, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про наявність підстав для стягнення з ПАТ «Кременчукгаз» на користь ОСОБА_4 коштів у розмірі 4971,8 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем лише 12.03.2015 року були надані лікарняні листи до ПАТ «Кременчукгаз», у звязку з чим останній не мав змоги вчасно здійснити розрахунок при звільненні, не ґрунтуються на матеріалах справи, а тому не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до висновків наданих Вищим спеціалізованим судом України, у трудових правовідносинах з урахуванням суті позовних вимог виконання трудового законодавства доводить роботодавець, а не працівник.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідачем не надано доказів стосовно того, що лікарняні листи ОСОБА_4 надав відповідачу саме 12.03.2015 року, що унеможливило провести розрахунок у день звільнення.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності здійснив виплату за два дні лікарняного ще 02.04.2015 року, а остання виплата була здійснена ПАТ «Кременчукгаз» 27.04.2015 року, з назвою «чергова виплата», з чого не можливо зробити висновок, що даний платіж був виплатою за 5 днів тимчасової непрацездатності ОСОБА_4 (т.1, а.с.290).

Відтак, висновок місцевого суду про те, що остаточний розрахунок з позивачем, проведений 27.04.2015 року підтверджується виписками із карткового рахунку в банку позивача про перерахування на рахунок останнього частини заробітної плати в день звільнення 11.03.2015 року та частини -27.04.2015 року (т.1, а.с.29).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Суд першої інстанції повно та обєктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз», - відхилити.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 02 липня 2015 року залишити без змін..

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1