АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року позивач звернулась із позовом, на обґрунтування якого зазначила, що із 09 серпня 2009 року перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з вересня 2015 року шлюбні відносини фактично припинилися, спільне господарство не ведеться.

Просила розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 09 серпня 2009 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1901.(а.с.1-4)

Відповідач проти позову не заперечував, про що подав письмову заяву. (а.с.14)

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено. (а.с.17-18)

В апеляційній скарзі відповідач посилався на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення районного суду і направити справу на новий розгляд до Оболонського районного суду міста Києва. На обґрунтування скарги зазначив, що в судовому рішенні безпідставно зазначено про припинення шлюбно-сімейних відносин, судом не надано оцінки щодо впливу розірвання шлюбу на малолітню дитину, крім того належним чином не з'ясовано обставин викладених у позовній заяві та справу розглянуто за відсутності сторін.(а.с.20-21)

В судовому засіданні ОСОБА_1, його представник ОСОБА_4 підтримали скаргу і просили її задовольнити. Представники позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_5, ОСОБА_6 заперечували проти скарги і просили її відхилити.

ОСОБА_2 до суду не прибула, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином про що у справі є докази. (а.с. 27-29)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку такою, що не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Із 09 серпня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5-6)

На обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначала, що із вересня 2015 року вона не підтримує з ОСОБА_1 подружніх стосунків, сторони проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважала неможливим.

Судом першої інстанції встановлено, що зазначені позивачем обставини мають місце, відповідач не заперечував припинення шлюбних відносин, що підтверджується поданою 02 грудня 2015 до суду письмовою заявою. (а.с.14)

Представники позивачки в суді апеляційної інстанції пояснили, що ОСОБА_2 має бажання створити сім'ю з іншою особою.

За таких обставин, доводи апелянта ОСОБА_1 про бажання обох сторін зберегти шлюб суперечать наявним у справі доказам.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що з вересня 2015 року сторони не проживають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, тому дійшов висновку про неможливість зберегти шлюб.

При встановлені зазначених фактів судом не було порушено норм процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/519/2016

Унікальний номер 756/13211/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Великохацька В.В.

Доповідач Левенець Б.Б.