У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 23 серпня 2007 року між нею та ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», укладено кредитний договір № 03-2/7297-К, згідно умов якого позивач отримала кошти в розмірі 68 тис. доларів США.

Вказує, що вищезазначений кредитний договір грубо суперечить актам цивільного законодавства та має бути визнаний недійсним з огляду на те, що відповідно до його п. 2.1.4, позичальник сплатив банку винагороду за видачу кредиту в розмірі 1 % від суми кредиту. Однак, згідно «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, за дії, які споживач здійснює на користь банку, або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин.

Зазначає, що відповідач не попередив позивача про можливі валютні ризики, у разі надання кредиту в іноземній валюті. Крім того, в порушення вимог п. 2.1 постанови № 168 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» позивачу як позичальнику не була надана інформація про наявні форми кредитування, тип процентної ставки, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, вартість всіх супутніх послуг, можливості та умови дострокового погашення кредиту. Договір обмежує цивільну дієздатність позивачки щодо укладання інших кредитних договорів. Відповідно до п. 10.1 кредитного договору договір діє з дня його підписання і до повного виконання сторонами зобов'язань по даному договору. Посилання «до повного виконання сторонами зобов'язань по даному договору» не є ані строком, ані терміном у розумінні цивільного законодавства, а тому даний пункт є недійсним з моменту його укладення.

Враховуючи вищевикладене, просила визнати недійсним кредитний договір від 23 серпня 2007 року № 03-2/7297-К, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Універсальний», та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити позов у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору є підписи представника Банку та безпосередньо позичальника.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що сторонами при укладенні кредитного договору було досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, про що свідчать підписи сторін на договорі та його повне виконання відповідачем. Крім того, ОСОБА_2 не зверталась до відповідача з запереченнями або роз'ясненнями щодо нарахування та сплати щомісячних платежів за спірним кредитним договором.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору, за касаційною скаргою на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак