Справа № 372/4004/15-ц Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/619/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 14.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

14 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Сушко Л.П.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 17 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя ,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

У вересні 2015 року позивачка подала заяву про забезпечення позову. Просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, що придбано у період шлюбу та зареєстровано на відповідача ОСОБА_2 проте є спільно сумісною власністю подружжя.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 17 листопада 2015 року заяву задоволено. Накладено арешт на майно, що є предметом спору та зареєстовано на ОСОБА_2, а саме: квартиру АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 1370 кв.м., розташовану за адресою: м. Українка, вул. Київська, 6/є, Обухівський район, Київська обл. та належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-КВ №074199; житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Українка, вул. Київська, 6/є, Обухівський район, Київська обл., площею 53,1 кв.м. . та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу будинку від 26.09.2001 року; земельну ділянку площею 10000 м.кв., що розташована за адресою: селище Козин, вулиця Старокиївська, земельні ділянки під номером 138, 140, 142 Обухівського району Київської області та належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-КВ №037179; земельну ділянку площею 25680 кв.м. (2,5680 га), що розташована за адресою: м. Українка, вул. Ігнатівська, Обухівський район, Київська обл.; земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована за адресою: Київська обл., м. Українка, вул. Київська, кадастровий номер: :01:026:0012; нежитлові приміщення апартамент № 59 літера «А» (площа 91,8 кв.м.), знаходиться за адресою: АРК, м. Ялта, смт. Гурзуф, вулиця Набережна ім. О.С. Пушкіна (Гурзуфська набережна), буд. 17; автомобіль LEXUS LS 460, 2007 року випуску,кузов № JТHBL46F475039818, реєстраційний номер НОМЕР_1; автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2004 року випуску,двигун № Н27А131652, кузов № JSAHTX92V00203537, реєстраційний номер НОМЕР_2; автомобіль VOLVO XC 90, двигун № НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_5.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволені заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову в повному обсязі.

Свої вимоги мотивував тим, що оскаржувана ухвала постановлена в порушення вимог ст. 151, 210 ЦПК України, суд першої інстанції не встановив чи між сторонами по справі виник спір та існує загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову в обраний позивачем спосіб може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, в зв'язку із чим необхідно забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.1,3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду із вимогами, що мають матеріальний характер, предметом яких є спільне майно подружжя, тому незабезпечення їх збереження може в подальшому призвести до неможливості виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність накладення арешту на вказане майно, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на викладене суд першої інстанції, правомірно дійшов висновку, що вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Зазначені апелянтом доводи, що шлюб між сторонами по справі було розірвано у 1992 році та між ними не має спору про поділ майна, не заслуговують на увагу та вирішуються під час розгляду справи по суті та ухвалення рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд не встановив усі обставини, які мають значення для вирішення справи, не надав належної правової оцінки доказам безпідставні та висновків суду не спростовують.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає матеріалам справи, ухвалена без порушення норм матеріального та процесуального права і повинно залишатися без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: