У Х В А Л А

11 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Гуменюка В.І.,Сеніна Ю.Л.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,

встановила:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 кошти в розмірі 11 000 грн. на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно починаючи з 24 січня 2014 року й до досягнення ним повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 19 червня 2014 року вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року зазначене рішення районного суду змінено, а саме зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_5, до 5 000 грн. щомісячно, починаючи з 20 січня 2014 року і до повноліття ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року та прийняти нове рішення, яким скасувати рішення судів попередніх інстанцій у справі та задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: частини третьої статті 181 СК України, частини першої статті 182 СК України, частини четвертої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 1 постанови Кабінету Міністрів від 26 лютого 1993 року № 146.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 і 4 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява. У разі пропущення строку, встановленого частинами першою-третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

ОСОБА_4 пропущено строк подання заяви про перегляд, однак заявниця ставить питання про поновлення цього строку з посиланням на поважність причин його пропуску.

Колегія суддів вважає, що строк подання заяви про перегляд підлягає поновленню, оскільки він пропущений з поважних причин, що стверджується наявними у заяві доводами.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Змінюючи рішення суду першої інстанцій, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції виходив із того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому стягнення з нього аліментів на користь дружини має місце в твердій грошовій сумі. При цьому, з урахуванням віку, стану здоров'я, матеріального становища дитини і платника аліментів, вірним є висновок суду про зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_5, що є достатніми для фізичного, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Окрім того, відсутні правові підстави для стягнення коштів на утримання дружини, оскільки позивачка не є непрацездатною, сторони до теперішнього часу перебувають у зареєстрованому шлюбі.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 серпня 2014 року суд касаційної інстанції виходив із того, що судом першої інстанції при винесенні рішення про задоволення позову було вірно встановлено обставини, за яких визначений розмір аліментів буде достатнім для дитини, а тому апеляційний всупереч статтям 303, 309 ЦПК України не обґрунтував підстав для зміни рішення місцевого суду на підставі встановлених цим же судом обставин.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2014 року суд касаційної інстанції виходив із того, що апеляційний суд визначаючи аліменти з боку відповідача не навів мотивів визначення саме такого розміру і взагалі ніяких мотивів, крім норм СК України, пояснень позивача в достатньому обсязі не перевірив та висновків про наявність підстав для стягнення j частини від заробітку відповідача дійшов з порушенням норм матеріального закону.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку для подання заяви про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк для подання заяви про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

В.І. Гуменюк

Ю.Л. Сенін