АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1187/16 Справа № 185/8341/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Головін В. О. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Кочкової Н.О., Григорченко Е.І.

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Павлоградського міськра йонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2015 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2011 року з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) позивача, до досягнення дітьми повноліття.

Діти проживають разом з відповідачем і знаходяться на її утриманні.

Згідно довідки лікаря без номеру, позивач з 31березня 2015 року по 08 травня 2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні в лікарні № 4 м. Павлограда з діагнозом: виражений гепатит "С" (а.с.7, 9).

Позивач є працездатним, працює в ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та отримує стабільний дохід.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не надано медичного висновку з підтвердженням діагнозу, строку та виду його лікування, також не доведено необхідність матеріальних витрат на лікування та вартість цього лікування та за таких обставин встановити чи змінився матеріальний стан позивача не можливо.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду через те, що згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 1989 року, батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно до п. 3 ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що стан його здоров'я суттєво погіршився, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки доказів тяжкого стану здоров'я позивача, яке вимагає суттєвих матеріальних витрат матеріали справи не місять.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.182, 192 СК України, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що всупереч вказаних вимог закону позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що з часу ухвалення рішення Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 26 вересня 2011 року настали підстави, передбачені ч. 1 ст. 192 СК України, які дають позивачу право на зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та відмовив у задоволенні позову в повному обсязі.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, а наявність хвороби, на яку посилається апелянт у даному випадку не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки апелянт не є інвалідом, є працездатним та працевлаштований, отримує стабільну заробітну плату. Витрати, які він несе на лікування не підтверджені належними та допустимими доказами, на зо зауважив суд, дослідивши всі наявні докази. Відповідно до вимог ст..212 ЦПК оцінка доказів є виключним правом суду, їх переоцінка є неприпустимою.

Порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: