Справа № 367/5389/15-ц Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/751/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 23 21.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

21 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Даценко Л.М., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства "Бучанське управління житлово-комунального господарства" про безпідставність нарахування сум за теплопостачання здійснене шляхом газопостачання,-

встановила:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на таке.

Йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.12.2013 року № 14714662 належить нежитлове приміщення № 60 у будинку № 6 по вул. Полтавській в м. Буча.

09 квітня 2014 року ним з та відповідачем БУЖКГ укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 7281.

Листом БУЖКГ від 09.06.2015 № 177 йому повідомлено, що за період з 01.12.2014 року по 16.01.2015 року за теплопостачання, здійснене шляхом надання послуг з газопостачання, за приміщення № 60 по будинку № 6 по вул. Полтавській нараховано 5343,33 грн.

Згідно п.1 договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 7281, предметом договору є забезпечення надання БУЖКГ послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Послуга теплопостачання не передбачена жодним пунктом вказаного договору, отже, йому надано послугу, на яку він не надавав згоду.

В звязку із викладеним, позивач просив визначити незаконним нарахування йому заборгованості у сумі 5 343,33 гривень та пені з цієї суми; для запобігання повторних спроб надання йому послуг, на які він не надав згоду згідно Закону України Про захист прав споживачів, зобовязати БУЖКГ здійснити відєднання теплових комунікацій приміщення № 60 будинку № 6 по вул. Полтавській у м. Буча від загальної системи теплопостачання.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права при його ухваленні, неповне зясування обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що судом не встановлено факт споживання позивачем послуг з теплопостачання; відповідач надавав йому послуги з теплопостачання, які не відповідають статуту та типовому договору; судом не розглянуто вимогу про відєднання від теплових комунікацій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Цим вимогам закону судове рішення, що переглядається, відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримував комунальні послуги та не відмовлявся від їх отримання, а тому у нього виник обовязок сплачувати кошти за отримані послуги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно з вимогами ст.ст. 68, 160 ЖК України споживачі повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України (стаття 526 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення № 60 в будинку № 6 по вулиці Полтавській в м. Буча Київської області.

09 квітня 2014 року між КП Бучанське управілння житлово-комунального господарства (виконавець) та ОСОБА_2 (споживач) був укладений договір № 7281 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території у житловому будинку, який розташований за адресою м. Буча, вул. Полтавська, 6/60, а споживачем забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором; споживач відшкодовує витрати з електропостачання, водопостачання та водовідведення і газопостачання згідно показників лічильника та виставлених рахунків ( а.с.12-15).

Також 28 травня 2014 року між Комунальним підприємством Бучанське управілння житлово-комунального господарства (виконавець) та ОСОБА_2 (споживач) була укладена додаткова угода № 1 до договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 7281 від 09.04.2014 року, відповідно до якої внесено відповідні зміни до укладеного між сторонами договору надання послуг № 7281 від 09.04.2014 року та п.3 договору викладено у наступній редакції Виконавець надає послуги відповідно до затвердженого (погодженого) рішенням органу місцевого самоврядування тарифу (Додаток № 2), що є невідємною частиною цього договору та пункт 5 договору викладено у наступній редакції :Розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладання цього договору становить 108,19 грн. відповідно до додатку № 2 до договору.

01 грудня 2014 року між ПАТ по газопостачанню та газифікації Київоблгаз, від імені та в інтересах якого діє Києво-Святошинська ФЕГГ в особі начальника Ірпінської дільниці Києво-Святошинської філії та КП Бучанське УЖКГ був укладений Договір на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб промислових споживачів № 2014/П-ПР-9882-120766, пунктом 4.1 якого визначено, що розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Встановлено, що в цокольних приміщеннях будинку за адресою м. Буча, вул. Полтавська, 6/60, встановлені автономні котли газового опалення для теплопостачання нежитлових (цокольних) приміщень.

З метою економії витрат на газопостачання місця загального користування (сходові клітини) були відключені від опалення працівниками сантехнічної дільниці.

Нарахування витрат з газопостачання здійснюється згідно показників лічильника пропорційно займаній площі згідно виставлених рахунків, що підтверджується довідкою КП Бучанське УЖКГ щодо вартості поставленного для опалення газу на нежитлові приміщення. Газові котли, які здійснюють опалення нежитлових цокольних приміщень опломбовані газопостачальною компанією.

Згідно розрахунку суми відшкодування витрат ОСОБА_2 за період з 01.12.2014 року по 16.01.2015 року сума відшкодування даних витрат складає 5343,36 гривень (а.с.56).

Оскільки позивач фактично користується послугами з теплопостачання, які надаються КП Бучанське УЖКГ, однак їх не оплачує, у звязку з чим має заборгованістьза період з 01.12.2014 року по 16.01.2015 року в сумі 5343,36 грн., суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним нарахування позивачеві вказаної заборгованості.

Доводи апелянта про те, що відповідач надав йому послуги з теплопостачання шляхом газопостачання, на тримання яких він не надавав згоди, колегія суддів не розцінює як підставу звільнення позивача від оплати цих послуг, оскільки він як власник згаданого нежитлового приміщення їх отримав, не заявляв у встановленому законом порядку про відмову від цих послуг.

Доводи апелянта про те, відповідач надавав йому послуги з теплопостачання, які не відповідають статуту та типовому договору спростовуються матеріалами справи, а саме статутом КП Бучанське УЖКГ, згідно п.3.4.5. якого відповідач надає послуги з теплопостачання (а.с.42). Відповідно до п.3.3. вказаного статуту на підприємство покладається укладання договорів на теплопостачання.

Посилання апелянта на невідповідність змісту статуту відповідача вимогам чинного законодавства судом не беруться до уваги, оскільки позивач таких вимог не заявляв, разом з тим згідно з відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин., а відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Правильність розрахунку за отримані позивачем послуги з теплопостачання у період з 01.12.2014 року по 16.01.2015 року у розмірі 5343,36 підтверджується довідкою КП Бучанське УЖКГ №969 від 09.09.2015 року, згідно з якою вартість 1 кв.м. опалювальної площі приміщення складає 84,95 грн., тому сума заборгованості по теплопостачанню нежитлового приміщення № 60 в багатоквартирному житловому будинку за адресою м. Буча, вул. Полтавська, 6 площею 62,9 кв.м. розраховано вірно, доводи апеляційної карги в цій частині є безпідставними.

В частині позовних вимог про зобовязання БУЖКГ здійснити відєднання теплових комунікацій судом відмовлено з тих підстав, що споживачі газом не користуються, кран до вузлів обліку опломбований та знаходиться в закритому стані, тому посилання позивача на те, що цю позовну вимогу судом не вирішено, не ґрунтуються на матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, викладені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони матеріалами справи не підтверджуються, не ґрунтуються на вимогах закону і висновків суду про задоволення позову не спростовують. За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий :

Судді :