Головуючий в 1 інстанції Сараєв І.А.
Доповідач Пономарьова О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Ігнатоля Т.Г.,

при секретарі Зливка І.І.,

за участю

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

представника ВДВС Лапай А.В.,

представника заінтересованої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність і неправомірні дії Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність і неправомірні дії Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області.

На зазначену ухвалу заявником ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її скарги. ОСОБА_1 зазначає, що ухвала суду грунтується на припущеннях, суд безпідставно та необґрунтовано не взяв до уваги надані нею письмові докази та погодився з розрахунком розміру аліментів, який в порушення вимог закону зробила державна виконавча служба.

В судовому засіданні апеляційного суду заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги на просили її задовольнити.

Представник Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області Лапай А.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін.

Представник заінтересованої особи - боржника ОСОБА_5 - ОСОБА_4, не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просила залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін з наступних підстав:

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність і неправомірні дії Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець при нарахуванні заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), правильно виходив з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів ОСОБА_5 одержував.

Такий висновок суду судова колегія вважає правильним і таким, що відповідає встановленим у справі обставинам та вимогам закону.

Згідно зі ст. ст. 383, 384 ЦПК України сторони мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення , порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до положень ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

З осіб, які працюють за контрактом на території іноземних держав і одержують заробітну плату (доходи) тільки за кордоном, аліменти стягуються в порядку та розмірах, передбачених законом.

У разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У разі якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 26 Постанови Пленуму № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року N 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року N 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» з осіб, які працюють за контрактами в іноземних компаніях і одержують заробітну плату тільки за кордоном, аліменти утримуються із 100 відсотків заробітної плати, яку платник аліментів одержував до укладення контракту, або виходячи із його заробітної плати за останній місяць роботи на момент від'їзду, або з п'ятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на час проведення розрахунків.

Судом втсноавлено і це вбачається з матеріалів справи, що 15 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною скаргою та зазначала, що відповідно до рішення Приморського районного суду міста Маріуполя від 10 жовтня 2007 року з ОСОБА_5 на її на користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти у розмірі ? частини зі всіх видів доходів щомісячно до повноліття, починаючи з 25 вересня 2007 року. На виконання рішення суду видано виконавчий лист № 2-1448 від 12 жовтня 2007 року і Приморським відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 19 жовтня 2007 року відкрито виконавче провадження, здійснюється утримання аліментів з ОСОБА_5(а.с.6-7).

15 вересня 2015 року державним виконавцем складено та надано заявниці розрахунок, згідно з яким за період з 25 вересня 2007 року по 15 вересня 2015 року до сплати нараховано аліменти у розмірі 73 436,30 грн. за період з 25 вересня 2007 р.по вересень 2015 р.(а.с.8-9), з чим вона не погодилась, оскільки державним виконавцем не враховано всі види доходів ОСОБА_5, не здійснено всі передбачені чинним законодавством заходи щодо встановлення всіх доходів, які він отримував за цей час, хоча починаючи з 17 листопада 2007 року та по 30 січня 2015 року ОСОБА_5. працював на різних посадах на закордонних морських судах, отримував заробітну плату в іноземній валюті, але аліменти розраховані за цей час як з особи, що не працює, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості.

До виконавчого провадження долучена копія трудового договору моряка ОСОБА_5 від 15 березня 2014 року, якою підтверджується факт його роботи з 15 березня 2014 року по січень 2015 року боцманом у роботодавця «А.М.НОМІКОС ТРАНСВОРЛД МЕРІТАЙ ЕЙДЖЕНСІС С.А.» Греція Афіни строком на 8 місяців+/- 1 місяць, з щомісячною заробітною платою у розмірі 1 625 доларів США, з яких основна заробітрна плата - 613,00, оплата відпустки - 163,00, оплата понаднормованого часу (фіксованого) - 455,00, добові - 104,00, премія - 290,00.

На думку заявниці, розмір аліментів повинно нараховувати саме із заробітної плати боржника у розмірі 1 625 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені цим законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Перевіряючи доводи заявника, суд першої інстарнції встановив, що після відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на користь заяника, боржником до відділу державної вимонавчої служби неодноразово надавалися копії платіжних документів, що підтверджували перерахування ним аліментів та в ході виконання виконавчого документу про стягнення алментів з ОСОБА_5 для встановлення доходу боржника державна виконавча служба неодноразово здійснювалися запити до Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя, Державну фіскальну службу України, Центру надання послуг та ін.

19 березня 2009 року на вимогу представника заявника наданий розрахунок розміру заборгованості.

14 червня 2012 року на вимогу стягувача, подану 8 червня 2012 року, надана довідка розрахунку про сплату аліментів боржником за період з 01 червня 2011 року по 01 червня 2012 року.

13 грудня 2012 року на прохання стягувача надана довідка - розрахунок про сплату аліментів боржником за період з 01 червня 2011 року по 30 листопада 2012 року.

03 червня 2013 року на прохання стягувача видано розрахунок заборгованості станом на 31 березня 2013 року, а 09 грудня 2012 року видана довідка-розрахунок про сплату аліментів боржником за період з 01 червня 2013 року по 01 листопада 2013 року.

21 жовтня 2014 року з метою встановлення доходів, що отримує боржник, сформовано та надіслано запит до ДК «Данаос Україна», згідно відповіді якого від 18 грудня 2014 року у останнього відсутня інформація, щодо розміру доходів, отриманих боржником.

Як вбачається з пояснень державної виконавчої служби за період з 11 лютого 2015 року по 10 квітня 2015 року до відділу за викликом з'являвся боржник та надавав пояснення, відповідно до яких від виконання аліментних обов'язків він не ухилявся та сплачував аліментні зобов'язання згідно показників середньої заробітної плати в Приморському районі м. Маріуполя.

06 липня 2015 року на прохання стягувача надано довідку-розрахунок про сплату заборгованості за період з 25 вересня 2007 року по 31 травня 2015 року, відповідно до якого заборгованість боржника з аліментних зобов'язань за період з 25 вересня 2007 року по 06 липня 2015 року становить 15 870 грн., цей документ заявником не оскаржувався, хоча відповідно до положень ст. 385 ЦПК України скаргу на дії, бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк.

Відповідно до розписки ОСОБА_1 від 3 вересня 2015 року нею в повному обсязі отримано від боржника грошові кошти в розмірі 21 210 грн. в рахунок аліментних зобов'язань за період з 15 березня 2014 року п 30 січня 2015 року.

15 вересня 2015 року стягувачу надано розрахунок заборгованості за період з 25 вересня 2007 року по 15 вересня 2015 року, зроблений з урахуванням розписки від 03 вересня 2015 року, відповідно до якого, станом на 15 вересня 2015 року існує переплата аліментних зобов'язань в розмірі 7 213, 70 грн.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що державним виконацем при виконанні виконавчого провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_5 вжиті всі передбачені законом заходи примусового виконання рішення, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинені виконавчі дії, а тому обгрунтовано відмовив в задоволенні скарги ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги про те, що до розрахунку аліментів за період з 15 березня 2014 року по січень 2015 року необхідно було взяти заробітну плату 1 625 доларів США, яка зазначена в копії трудового договору, а не 613 доларів США, які врахував державний виконавець, судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки державний виконавець повинен розраховувати заборгованість за аліментами на підставі достовірних даних про дохід боржника, якими не можна вважати надану копію трудового договору, скільки з неї не вбачається, яку саме суму доходу отримав боржник. Якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Проте до розрахунку була взята державним виконавцем розмір доходу 613 доларів США, оскільки з ним погодився і підтвердив як свій дохід боржник ОСОБА_5

Таким чином, ухвала суду відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість щодо скасування або зміни ухвали суду.

Згідно із статтею 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки судовою колегією не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді справи вимог закону, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.М. Пономарьова

Судді: С.А. Зайцева

Т.Г. Ігнатоля