Справа № 2-1000/10
У Х В А Л А

Іменем України

15 січня 2016 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

при секретарі Бевз О.А.,

за участі представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» на дії та бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2015 року ПАТ «ПУМБ» звернулося до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2. В обґрунтування якої вказує на те, що 08.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1000/2010 від 23.05.2011 року, виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» 623048,72 долари США та 1820,00 грн.

17.02.2015 року стягувач надіслав на адресу державного виконавця інформацію про наявне у боржника майно, на яке просив звернути стягнення, а саме паркувальне місце №60 поз. №16 по пров. Шевченко,4 в м. Дніпропетровську та ? частка квартири АДРЕСА_1.

08.05.2015р. державним виконавцем складено акт опису та арешту майна паркувальне місце №60 поз. №16.

26.06.2015 року на адресу стягувача надійшов лист органу ДВС про необхідність авансування витрат на проведення оцінки майна і запропоновано сплатити 3000,00 грн. безпосередньо на рахунок субєкта оціночної діяльності ОСОБА_4 та укласти з ним договір на проведення оцінки майна.

Вважають, що вимоги державного виконавця щодо перерахунку коштів безпосередньо на рахунок субєкта оціночної діяльності є протиправним, оскільки за ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини тільки на відповідний рахунок органу ДВС. Перерахування коштів безпосередньо на рахунок субєкта оціночної діяльності позбавить стягувача в подальшому отримати витрачені кошти, як це передбачено ст. 41,43 Закону.

28.09.2015 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві за п.4 ч.1 ст. 47 Закону не надання згоди стягувачем на авансування витрат на проведення оцінки майна. Проте вказану постанову та виконавчий документ державний виконавець на їх адресу не надіслав. Про наявність цієї постанови вони дізналися , отримавши витяг з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень

Заявник просить суд: поновити строк на оскарження дій головного державного виконавця Соловей О.О.; визнати протиправними дії головного державного виконавця Соловей О.О. щодо винесення постанови від 28.09.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві; скасувати постанову від 28.09.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві; визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Соловей О.О. щодо примусового невиконання виконавчого листа №2-1000/2010 від 23.05.2011 року, виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ», відповідно до положень ст.. 30,52,57,58,62 ЗУ «Про виконавче провадження».

Представник заявника ОСОБА_1 ( за довіреністю) доводи, викладені у скарзі підтримав, просить задовольнити скаргу у повному обсязі. Суду додатково пояснив, що на момент розгляду скарги у суді постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві та виконавчий документ на їх адресу так і не надійшли.

Головний державний виконавець Соловей О.О. у судове засідання не зявилася. Про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ( а.с.17). Причини неявки суду не повідомила. Заперечень щодо поданої скарги не подала.

Заінтересовані особи: ОСОБА_3 і відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області також повідомлені належним чином. У судове засідання не зявилися. Заперечень щодо скарги не подали.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши надані суду докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана надати суду докази на підтвердження своїх вимог чи заперечень.

Державним виконавцем не виконана вимога суду про надання копії виконавчого провадження, заперечень щодо поданої скарги також не надано.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11«Про виконавче провадження» (далі Закон) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 30 Закону державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження

Заходами примусового виконання рішень, відповідно до ст. 32 Закону, є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Оскільки державним виконавцем не надано суду доказів щодо направлення стягувачу копії постанови від 28.09.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, а заявник стверджує, що до цього часу цю постанову йому не надіслано, то у суду є усі правові підстави поновити ПАТ «ПУМБ» строк для оскарження дій державного виконавця щодо винесення цієї постанови.

Також суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена державним виконавцем з порушенням вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції про проведення виконавчих дій.

Так, ст. 41 Закону кошти виконавчого провадження складаються з:

1) коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 28 цього Закону;

2) авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

3) стягнутих з боржника витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій;

4) інших надходжень, що не суперечать законодавству.

Витрати органів державної виконавчої служби, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

До витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату:

1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника;

2) послуг експертів, субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій;

3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум;

4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини;

5) розміщення оголошення в засобах масової інформації;

6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень;

7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 42 Закону, з метою забезпечення провадження виконавчих дій, стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом. Після завершення виконавчого провадження авансовий внесок повністю повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом. Згідно з п.п. 4.18.1 4.18.4 Інструкції авансові внески перераховуються сягувачем на депозитний рахунок відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 47 Закону, п.4.11.1 Інструкції виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

За вимогами ч.2, ч.4 ст.47 Закону, п.4.11.2 Інструкції про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Для здійснення оцінки нерухомого майна, відповідно до ч.1 ст. 58 Закону, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", про що виносить відповідну постанову ( ст. 13 Закону).

Згідно з ч.4 ст.13 Закону експерт, спеціаліст і суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання мають право на винагороду за надані ними послуги. Розмір винагороди визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Винагорода та інші витрати, зумовлені проведенням експертизи, наданням висновку спеціаліста або звіту суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання належать до витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (а.с.10-11) станом на 21.12.2015 року головним державним виконавцем Соловей О.О. з метою примусового виконання виконавчого листа №2-1000/2010 від 23.05.2011 року, виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» 623048,72 долари США та 1820,00 грн. були вчинені наступні виконавчі дії:

-08.12.2014 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

-08.05.2015 року здійснено опис та арешт майна боржника паркувальне місце №60 приміщення 60 поз.16, загальною площею 22.2 кв.м., що знаходиться в м. Дніпропетровськ, вул. Шевченко,4;

-26.05.2015 року винесена постанова про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання ОСОБА_4 для участі у виконавчому провадженні;

-28.09.2015 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві за п.4 ч.1 ст. 47 Закону не надання згоди стягувачем на авансування витрат на проведення оцінки майна.

З копії листа начальника відділу ОСОБА_5 від 16.06.2015р. ( а.с.7) ПАТ «ПУМБ» було запропоновано для терміновості вирішення питання щодо оцінки арештованого майна та оплати послуг оцінювачу безпосередньо укласти договір з оцінювачем ОСОБА_4 та сплатити 3000,00 грн. на рахунок зазначеної особи у строк до 30.06.2015 року.

Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог ст.42 ЗУ « Про виконавче провадження», п.п. 4.18.1 4.18.4 Інструкції про проведення виконавчих дій, державний виконавець вимагав від стягувача перерахувати кошти на проведення виконавчих дій з оцінки майна боржника не на депозитний рахунок відділу ДВС, а безпосередньо на рахунок субєкта оціночної діяльності, при цьому розрахунок цих витрат не був погоджений попередньо із стягувачем. Жодного акту про наявність обставин ( відмови стягувача авансувати витрати на проведення виконавчих дій) державним виконавцем не складалося, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру виконавчих проваджень.

За таких обставин підстав для повернення виконавчого документа стягувачеві у державного виконавця не було.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про визнання протиправними дій головного державного виконавця Соловей О.О. щодо винесення постанови від 28.09.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві; про скасування постанови від 28.09.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві підлягають задоволенню.

Що стосується вимог заявника щодо визнання протиправною бездіяльність головного державного виконавця Соловей О.О. щодо примусового невиконання виконавчого листа №2-1000/2010 від 23.05.2011 року, виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ», відповідно до положень ст. 30,52,57,58,62 ЗУ «Про виконавче провадження», то ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки заявником не обґрунтовано і не конкретизовано у скарзі у чому саме полягає бездіяльність державного виконавця ( які саме дії не були здійсненні під час примусового виконання виконавчого листа).

Керуючись ст.ст. 386,387 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» задовольнити частково.

Поновити Публічному акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний банк» строк на оскарження дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 за виконавчим провадженням ВП №457226752.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 28.09.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві за виконавчим провадженням ВП №457226752.

Скасувати постанову від 28.09.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві за виконавчим провадженням ВП №457226752 про примусове виконання виконавчого листа №2-1000/2010 від 23.05.2011 року, виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» 623048,72 долари США та 1820,00 грн.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні під час її проголошення - протягом 5 днів з дня її отримання.

Суддя ОСОБА_6