АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4769/16 Головуючий 1 інст. Зуб Г.А.
Справа № 640/6930/16-ц Доповідач - Кісь П.В.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 липня 2016 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

секретаря Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства «Харківводоканал» про визнання дій неправомірними,-

в с т а н о в и в :

28 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Харківводоканал» (далі по тексту КП «Харківводоканал») в якому просив визнати дії КП «Харківводоканал» у особі генерального директора ОСОБА_4, який знаходився на цій посаді на момент отримання позивачем «Повідомлення №483 про відключення квартири АДРЕСА_1 від водопостачання та водовідведення неправомірними за відсутністю заборгованості, що відображено в квитанціях про оплату комунальних послуг.

В поданій суду уточненій позовній заяві від 31.05.2016 року ОСОБА_3 просив визнати дії КП «Харківводоканал» у особі генерального директора ОСОБА_4, який знаходився на цій посаді на момент отримання позивачем «Повідомлення №483 про відключення квартири АДРЕСА_1 від водопостачання та водовідведення неправомірними за відсутністю заборгованості, що відображено в квитанціях про оплату комунальних послуг, з зазначенням суми обовязкового платежу по наданій субсидії.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 вказував, що неправомірність дій ОСОБА_4, в підпорядкуванні якого знаходиться начальник Департаменту збуту підприємства ОСОБА_5, чий підпис міститься в надісланому йому повідомленні про відключення №483, полягає у тому, що Постановою КМУ № 630, на яку є посилання в повідомленні про відключення, не передбачає відключення споживача від мережі водопостачання та водовідведення за заборгованість, а є передбачено лише нарахуванні пені. Відповідачем не враховано також і судове рішення кас акційної інстанції про відкриття касаційного провадження та зупинення виконання судового рішення.

Також неправомірність дій генерального директора КП «Харківводоканал» полягає у тому, що надана на його заяву відповідь за вих.№Д-2205/1-1621-05 від 10.05.2006 року підписана, усупереч вимог ст.15 Закону України «Про звернення громадян», неповноважною особою.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_3, представник відповідача вказував, що генеральний директор КП «Харківводоканал» ОСОБА_4 не є керівником органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, рішення якого має юридичне значення для споживачів, що КП «Харківводоканал» прав ОСОБА_3 не порушувало, що перший заступник генерального директора КП «Харківводоканал» ОСОБА_6, згідно положень Статату, делегованих йому першою особою підприємства, повноважень та довіреності мав право надавати відповідь на звернення громадян за своїм підписом.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 08 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, як таке, що не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України, і ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_3 вказує, що справа розглядалася судом першої інстанції з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, головуючий робив перерву, під час якої розглядав іншу справу, а в рішенні суд так і не надав правового висновку щодо відповідності змісту повідомлення №483 Постанові КМУ №530 в частині наявності чи відсутності у відповідача права на відключення води.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав і просив

задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник КП «Харківводоканал» апеляційну скаргу не визнала і просила відхилити, вказуючи, що підприємство, реалізуючи свої повноваження, дійсно надсилало ОСОБА_3 письмове повідомлення №483, яке має інформативний характер і в якому дійсно повідомлялося про необхідність погашення споживачем ОСОБА_3 заборгованості зі сплати послуг водопостачання і водовідведення та про можливість відключення у разі несплати заборгованості, однак рішення про припинення надання ОСОБА_3 послуг з водопостачання та водовідведення уповноваженими особами не приймалося, ці послуги він отримує і на теперішній час, хоча заборгованість ним не погашена. Листи на імя ОСОБА_3, тобто повідомлення №483 від 25.04.2016 року і відповідь від 10.05.2016 року на його звернення, надані ОСОБА_3 уповноваженими на це особами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, сторонами не заперечується та підтверджується наявними у справі доказами, що ОСОБА_3 було надіслано листа під назвою «повідомлення про відключення № 483» за підписом від імені «Начальника АО Индустриального района по работе с абонентами ФЛ Департамента сбыта КП «Харьковводоканал» ОСОБА_7», який і став підставою для звернення ОСОБА_3 28 квітня 2016 року з позовом.

Письмова відповідь першого заступника генерального директора КП «Харківводоканал» ОСОБА_6 за вих.№ Д-2205/1-1621-05 від 10.05.2006 року на його заяву від 25.04.12016 року з розясненням певних положень законодавства, що регулюють відносини надання послуг водопостачання та водовідведення, з посиланням на інформаційний характер повідомлень про наявність заборгованості з оплати послуг водопостачання та водовідведення, стала приводом для звернення ОСОБА_3 з уточненою позовною заявою.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, однак припустився помилки при визначенні предмету спору, спірних правовідносин, і як наслідок, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свій висновок про правомірність дій КП «Харківводоканал» у особі їх керівного органу посиланням на те, що отримане ОСОБА_3 повідомлення №483 від 25.04.2016 року про наявність у нього заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення є обґрунтованим, що наявність субсидій не вплинули на розрахунки КП «Харківводоканал» судові рішення 2015 року, які можна вважати преюдиційними у розумінні ч.4 ст.61 ЦПК України, що відключення споживача від водопостачання та водовідведення узгоджується з Постановою КМУ №630 з огляду на наявність в ній п.31, згідно якого виконавець має також інші права відповідно до законодавства, тобто перелік зазначений у п.п.1 п.31 не є вичерпним.

Однак з такими підставами ухвалення рішення Київським районним судом м.Харкова від 08 червня 2016 року апеляційний суд погодитися не може у звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою, згідно п.п.3,4 ст. 309 ЦПК України, для скасування рішення суду і ухвалення нового.

Ухвалюючи нове рішення апеляційний суд виходить з такого.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 ст.16 ЦК України, яка також містить перелік основних, найбільш поширених, але не вичерпний перелік способів захисту цивільних прав судом.

Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.

Разом з тим, передбачені ст.ст. 10 і 11 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Суд, згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на вказані норми закону ОСОБА_3, обравши певний спосіб захисту цивільного права в судом, має довести, шляхом подання належним та допустимих доказів, що отримані ним письмові повідомлення КП «Харківводоканал» є неправомірними і що КП «Харківводоканал» своїм письмовим повідомлення за №483, яке на думку ОСОБА_3 є неправомірним, порушує, не визнає або оспорює (ч.1 ст.3 ЦПК України) охоронювані законом його цивільні права.

Відповідач, зі свого боку, зобовязаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову.

Позивачем ОСОБА_3 ні суду першої інстанції, а ні апеляційному суду не надано доказів, які б давали підставу дійти до висновку, що КП «Харківводоканал», як виконавець з надання платних послуг водопостачання та водовідведення, не мав права повідомляти ОСОБА_3, який є споживачем таких послуг, про стан розрахунків, про права і обовязки у взаємовідносинах виконавця і споживача таких послуг, про відповідальність за невиконання чи неналежне виконання споживачем своїх обовязків.

Аналіз структури направленого позивачу повідомлення від 25.04.2016 року свідчить, що воно складається з пяти абзаців, кожен з яких має певний закінчений зміст і складається: з інформації про передбачений п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженого Постановою КМУ від 21.07.2005 року за №630 обовязок споживача щомісячно оплачувати послугу (абзац 1); інформації про наявність на рахунку споживача ОСОБА_3 станом на 20.04.2016 року заборгованості в сумі 967,76 грн., яку необхідно погасити в 7-денний строк та надати абонентській службі квитанцію на підтвердження оплати (абзац 2); попередження про намір припинення надання послуг постачання води та водовідведення у разі непогашення заборгованості та звернення до суду з позовом (абзац 3); інформації про порядок та умови відновлення надання послуг постачання та водовідведення (абзац 4) та повідомлення про те, що тягар наслідків можливого у майбутньому відключення квартири від системи водопостачання та водовідведення несе споживач. (а.с.4).

Як пояснила представник відповідача оскаржене ОСОБА_3 повідомлення має інформативний зміст з метою спонукати його до погашення заборгованості і станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції рішення про відключення квартири споживача ОСОБА_3 від системи водопостачання та водовідведення не приймалося, підприємство продовжує надавати послуги і до цього часу з позовом до суду про стягнення заборгованості не зверталося.

Отже, само по собі вручене споживачу ОСОБА_3 повідомлення про стан розрахунків, про наявність, виходячи зі здійснених абонентським відділом підприємства розрахунків, заборгованості з оплати послуг, про необхідність їх погашення та про наміри виконавця застосувати до споживача певні санкції у майбутньому має інформативний зміст і не змінює обсяг прав та обовязків ОСОБА_3

Позивач не ставив вимогу про перерахунок вартості спожитих послуг чи покладення на КП «Харківводоканал» певних зобовязань у звязку з врученням йому 25.04.2016 року повідомлення №483.

Ухваливши рішення 08 червня 2016 року рішення про відмову у задоволенні позову з посиланням на правомірність розрахунку відповідачем заборгованості за спожиті послуги у розмірі 967 грн.76 коп. за відсутністю відповідних позовних вимог, суд порушив приписи ст.11 ЦПК України щодо вирішення справи в межах заявлених вимог.

Апеляційний суд погоджується з доводами ОСОБА_3 про відсутність в затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2015р. ««Правилах надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» норми про припинення виконавцем водопостачання та водовідведення, однак в оскарженому ним повідомленні №483 відсутнє посилання відповідача, що саме Постановою КМУ №630 передбачено порядок та підстави припинення надання послуг водовідведення та водопостачання з підстав наявності заборгованості, в цьому повідомленні міститься лише посилання на п.18 «Правил…» про обовязок щомісячно сплачувати надані послуги.

Позивачем не доведено, що вручене йому повідомлення №483 від 25.04.2016 року є неправомірним і порушує його права.

Письмова відповідь заступника генерального директора КП «Харківводоканал» ОСОБА_6 на заяву ОСОБА_3 надана в межах посадових повноважень, яким наділений ОСОБА_6, як перший заступник генерального директора КП «Харківводоканал», серед посадових обовязків якого є також і надання відповідей на звернення громадян.

Інші викладені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_3 не свідчать про наявність підстав для ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ст.309, ст.ст.313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2016 року скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до комунального підприємства «Харківводоканал» про визнання дій неправомірними з інших підстав.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

ОСОБА_2