АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

13 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Качана В.Я., Желепі О.В.

при секретарі Архіповій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - Савченко Тетяни Леонідівни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року,

встановила:

07.10.2015 р. Публічне акціонерне товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з заявою про видачу виконавчого листа на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28 березня 2014 року у справі №347/14 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 21 727 грн. 60 коп. та третейського збору в сумі 405 грн. 91 коп.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та задовольнити заяву про видачу виконавчого листа.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неправильно застосував п.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди», Закон України «Про захист прав споживачів», ст. 389-5, 360-7 ЦПК України та не надав оцінку тому, що справа ВСУ №6-856 цс15 є справою з іншим предметом, в якій суд не розглядав доводів заявника про визначення предмету спору щодо захисту прав споживачів відповідно до ст.16 ЦК України або за іншими правилами.

Вважає, що правовий висновок Верховного Суду України у справі №6-856 цс15 не є обов'язковим для даної справи, оскільки справа №6-64 цс15 є справою з іншими правовідносинами (предметом), а висновок №6-64 цс16 не є висновком у подібній справі.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 жовтня 2012 рок у між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №СL126261, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредитні кошти у сумі та на у мовах, визначених у даному договорі та додатках до нього, а позичальник зобов'язується погасити кредит, сплатити проценти за користування ним, відповідні комісії, неустойку та інші платежі на умовах та в порядку, визначених договором та відповідними додатками.

Пунктом 9.2 кредитного договору передбачено, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28 березня 2014 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість в сумі 21 727грн. 60 коп. та витрати по сплаті третейського збору в сумі 405 грн. 91коп.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року в задоволенні заяви ПАТ «Універсал Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду відмовлено з тих підстав, що справа, у якій прийнято рішення, не була підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Отже, на час укладання кредитного договору та на час розгляду справи Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 вересня 2015 року у справі №6-856цс15, оскільки заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором не була підвідомча третейському суду, що є підставою для відмови у видачі виконавчого листа згідно п.2 ч.1 ст. 389-10 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що третейський суд розглядав спір про захист прав банку, а не спір щодо захисту прав споживача є необґрунтованими.

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин за участю інших суб'єктів здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив ухвалу, що відповідає вимогам закону.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргупредставника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - Савченко Тетяни Леонідівнивідхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

Справа №22-ц/796/1901/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Марфіна Н.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.