Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Романченко В.О.
Справа № 409/3144/15-ц
Провадження № 22ц/782/739/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого: Романченка В.О.

суддів: Лісіциної А.І., Заіки В.В.

за участю секретаря: Ткаченко Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» на судовий наказ Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 жовтня 2015 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, -

встановила :

У жовтні 2015 року заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

08 жовтня 2015 року Білокуракинським районним судом Луганської області було видано судовий наказ про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» заборгованості по заробітній платі у розмірі 5858 грн. 10 коп. та судових витрат у сумі 243 грн. 60 коп.

Судовий наказ було оскаржено ПАТ «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» до Апеляційного суду Луганської області та у апеляційній скарзі вони просили його скасувати, посилаючись на припущені судом першої інстанції при його винесенні порушення норм процессуального права.

Вислухавши доповідача, заявника, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Ст. 95 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 ЦПК.

Ст. 100 ЦПК України передбачено підстави для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу чи її повернення, зокрема вказано і на те, що суддя повертає заяву про видачу судового наказу, у разі якщо заявник у встановлений судом строк не усунув недоліки заяви про видачу судового наказу; до моменту відкриття наказного провадження надійшло звернення заявника про повернення заяви про видачу судового наказу; наявні обставини, зазначені у пунктах 2-4 частини третьої статті 121 цього Кодексу. Про повернення заяви про видачу судового наказу суддя постановляє ухвалу.

Суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу; із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої але невиплаченої працівникові суми заробітної плати (п.1 ст.96 ЦПК), до заяви має бути докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердження суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

Як в вбачається із матеріалів справи, в якості доказів по заборгованості заробітній платі заявник надав до суду листки непрацездатності (серії АГН №896058, серії АГБ №485541, серії АГБ №485682), заяви-розрахунку для надання матеріального забезпечення застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Судом першої інстанції залишено без уваги, що ці документи не відносяться до доказів про вирішення питання про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, оскільки в результаті тимчасової втрати працездатності стягувачу виплачується не заробітна плата, а допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання, або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві, яка здійснюється за рахунок коштів Фонду державного соціального страхування (допомога по тимчасовій непрацездатності).

Зазначене прямо витікає із ст. 1,2 Закону України «Про оплату праці», розділу 1 п. 1.3 «Інструкції зі статистики заробітної плати» затвердженої наказом Держкомстату України 13.01.2004 року, та ст.22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року, наявність спору про право є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед стягувачем.

Зі змісту апеляційної скарги та попередньо до того наданих заяв про скасування судового наказу вбачається, що відповідачі заперечують перед судом наявність нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та оспорюють видачу судового наказу з цих підстав, виходячи з вище наведеного.

Як зауважувалось в узагальненні Верховного суду з практики розгляду судами цивільних справ у наказному провадженні, вже сама по собі наявність заяви про скасування судового наказу може свідчити про незгоду боржника з цим наказом, а отже, - про наявність спору.

Разом з тим, колегія суддів бере до уваги і те, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Водночас ч. 8 ст. 8 ЦПК України забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Таким чином, у подібних випадках суди зобов'язані вчиняти дії з метою здійснення правосуддя та захисту порушених прав осіб.

Отже, за таких обставин, на думку колегії суддів, вбачаються підстави для скасування судового наказу, адже вимоги стягувача можуть бути розглянуті у порядку позовного провадження, під час якого відповідні сторони зможуть надати суду наявні у них докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Можливість скасування судового наказу передбачено у ч. 1 ст. 309-1 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.3 п.2, 309-1, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» задовольнити.

Судовий наказ Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 жовтня 2015 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати скасувати.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: