АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів: Перепелюк І.Б., Бреславського О.Г.

за участю секретарів Окармус О.М., Тодоряка Г.Д.

за участю : представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Першотравневого ВДВС Чернівецького міського управління юстиції, ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа - Реєстраційна служба Чернівецького міського управління юстиції про зняття арешту за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 23 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила зняти арешт з нежитлових приміщень, які позначені в технічному паспорті 87-1 - 87-4 загальною площею 72,10 кв. м., що знаходяться за адресою м. Чернівці ОСОБА_6, 110-Б та скасувати в реєстрах записи про обтяження обєкту нерухомого майна №905173 від 13 травня 2013 року, №4228015 від 13 січня 2014 року.

Посилалася на те, що 19 квітня 2013 року між нею, позивачем, та відповідачем ОСОБА_5 укладено письмовий договір купівлі продажу нежилих приміщень, які позначені в технічному паспорті 87-1 - 87-4 загальною площею 72,10 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Чернівці вул. Кармелюка Устима, 110-Б. Вказаний договір не був нотаріально посвідчений. Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 27 серпня 2014 року визнано дійсним договір купівлі продажу нежилих приміщень від 19 квітня 2013

Справа № 22ц-117/2016 рік Головуючий у 1 інстанції Іщенко І.В.

Категорія 56 Доповідач Чупікова В.В.

року.

Вважає, що набула право власності на нерухоме майно спірні нежилі приміщення на підставі п.3 ст.334 ЦК України з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору купівлі продажу від 19 квітня 2013 року дійсним тобто з 27 серпня 2014 року.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно №15790247 від 15 вересня 2014 року в державній реєстрації права власності на вказані нежилі приміщення в м.Чернівці вул. Кармелюка, 110-Б їй було відмовлено з тих підстав, що вона подала заяву про реєстрацію права власності після державної реєстрації обтяження вказаного майна відносно попереднього власника.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 23 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 23 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Посилається на те, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених в ній.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнали, просили її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона(продавець) передає або зобовязується передати майно(товар) у власність другій стороні(покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно(товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

У справі встановлено, що 19 квітня 2013 року між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень, які позначені в технічному паспорті 87-1 -87-4 загальною площею 72,10 м. кв.,що знаходяться за адресою м. Чернівці вул. Кармелюка, 110-Б, який не був нотаріально посвідчений(а.с.19).

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 27 серпня 2014 року визнано дійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень від 19 квітня 2013 року, укладений між ОСОБА_5, як продавцем, та ОСОБА_4, як покупцем, згідно якого продавець продав, а покупець купив нежилі приміщення, які позначені в технічному паспорті 87-1 -87-4 загальною площею 72,10 м. кв., що знаходяться за адресою м. Чернівці вул. Кармелюка, 110-Б (а.с.20-21).

Державний реєстратор відмовив позивачу ОСОБА_4 у реєстрації права власності на спірне майно на підставі ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952 від 01 липня 2004 року оскільки наявні зареєстровані обтяження речових прав на вказане майно за попереднім власником відповідачем ОСОБА_5 (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові , може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Ст.ст.4,5 Закону України «Про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952 від 01 липня 2004 року визначено, що у Державному реєстрі реєструються права власності та речові права, похідні від права власності, на обєкти нерухомого майна, які розташовані на земельній ділянці, в тому числі нежилі приміщення.

З врахуванням вимог ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та їх обтяжень», ч.4 ст.334 ЦК України право власності на спірні нежилі приміщення, які позначені в технічному паспорті 87-1 -87-4 загальною площею 72,10 м. кв., що знаходяться за адресою м. Чернівці вул. Кармелюка, 110-Б могло виникнути з дня їх реєстрації у Державному реєстрі.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивач ОСОБА_4 не набула права власності на спірне майно. Позивач не зверталася з позовом про визнання за нею права власності на вказане нерухоме майно.

Доводи представника позивача ОСОБА_1, що його довіритель набула право власності на спірне нерухоме майно з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору купівлі продажу дійсним не ґрунтуються на вимогах закону.

З матеріалів справи також убачається, що в травні 2013 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 про стягнення з нього боргу в розмірі 342 524 грн. 65 коп. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 08 травня 2013 року вжиті заходи забезпечення вказаного позову та накладено арешт на нерухоме майно - спірні нежилі приміщення, які позначені в технічному паспорті 87-1 -87-4 загальною площею 72,10 м. кв., що знаходяться за адресою м. Чернівці вул. Кармелюка, 110-Б та належали на праві власності відповідачу ОСОБА_5 (а.с.127-132).

Відповідно до п.п.1, 10 Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або інших осіб (п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України) з метою забезпечення виконання судового рішення і заходи забезпечення позову діють до виконання рішення суду.

У справі встановлено, що рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2013 року про стягнення з відповідача ОСОБА_5 на користь відповідача ОСОБА_2 346 064 грн. 60 коп. не виконане (а.с.131-132). Вказана обставина не заперечується сторонами у даній справі.

Таким чином, на час набрання законної сили рішення суду про визнання договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна дійсним (27 серпня 2014 року) набрала законної сили ухвала суду від 08 травня 2013 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно та рішення суду від 21 серпня 2013 року про стягнення з відповідача ОСОБА_5 на користь відповідача ОСОБА_2 346 064 грн. 60 коп.

Тому задоволення позову про зняття арешту на нерухоме майно, який накладений з метою забезпечення позову, порушить права відповідача ОСОБА_2, як стягувача у виконавчому провадженні у іншій справі.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 про зняття арешту з нерухомого майна.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та їх обтяжень», ч.1 п.75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 3868 від 17 жовтня 2013 року, підставою для державної реєстрації обтяжень є рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Ухвала Сокирянського районного суду Чернівецької області від 08 травня 2013 року про накладення арешту на нерухоме майно - спірні нежилі приміщення, які позначені в технічному паспорті 87-1 -87-4 загальною площею 72,10 м.кв., що знаходяться за адресою м. Чернівці вул. Кармелюка, 110-Б набрала законної сили. У задоволенні заяви позивача ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено ухвалою цього ж суду від 23 жовтня 2014 року, яка набрала законної сили 03 грудня 2014 року (а.с.57).

Тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги ОСОБА_4 про скасування в реєстрах записів про обтяження обєкту нерухомого майна.

На підстав наведеного колегія суддів вважає, що доводи апелянта не дають підстав для скасування рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 23 червня 2015 року, яке ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Чупікова В.В.

Судді: Перепелюк І.Б.

ОСОБА_7