Справа №592/9944/13-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/365/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Околота Г. М.

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 січня 2016 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі ПАТ «Родовід Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, який мотивувало тим, що 16 травня 2008 року між ним та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 55/АК-00005.08.2, згідно з яким позивач надав останньому кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії на загальну суму 38489 доларів США строком до 16 травня 2015 року на купівлю автомобіля марки MITSUBISHI, модель L200, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Для забезпечення виконання даного зобовязання за кредитним договором сторони того ж дня уклали договір застави транспортного засобу за № 55/АК-00005.08.2-З, відповідно до умов якого позичальник передав у заставу банку вказаний автомобіль. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за даним кредитним договором між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 16 травня 2008 року було укладено договір поруки, згідно з яким ОСОБА_3 зобов'язалась нести солідарну з позичальником відповідальність за виконання в повному обсязі зобов'язань кредитного договору.

Посилаючись на те, що з 13 січня 2009 року боржник не виконує взяті на себе зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 03 вересня 2013 року складала 208259 грн. 24 коп., позивач просив стягнути її на свою користь солідарно з обох відповідачів.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 листопада 2013 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 16 травня 2008 року за № 55/АК-00005.08.2 в розмірі 208259 грн. 24 коп. та судовий збір в сумі 2082 грн. 59 коп.

13 жовтня 2015 року відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 22 листопада 2013 року і ухвалою місцевого суду від 15 грудня 2015 року вказане заочне рішення суду скасовано, а справу призначено до розгляду.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 січня 2016 року закрито провадження в даній справі в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 січня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказане рішення суду від 06 січня 2016 року позивач ПАТ «Родовід Банк» оскаржило в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги АТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3 у повному обсязі, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції не встановлені обставини того, що відповідачка ОСОБА_3 не прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4, оскільки заяву про відмову від спадщини вона не подавала, тому є спадкоємцем та правонаступником у правовідносинах, які виникли стосовно виконання кредитного договору, у звязку з чим має нести відповідальність перед позивачем за зобовязаннями померлого, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, на що суд першої інстанції безпідставно не звернув увагу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ПАТ «Родовід Банк» ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги, пояснення відповідача ОСОБА_3 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 травня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк») та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 55/АК-00005.08.2, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії на загальну суму 38489 доларів США на придбання автомобіля строком до 16 травня 2015 року включно, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 7,70% річних (а.с.8-9, 10-11, 16-18).

Для забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_4 того ж дня, тобто 16 травня 2008 року, уклали договір застави транспортного засобу за № 55/АК-00005.08.2-З, відповідно до умов якого позичальник передав у заставу банку належний йому на праві власності автомобіль марки MITSUBISHI, модель L200, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.12-13, 101).

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за даним кредитним договором між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 16 травня 2008 року було укладено договір поруки, згідно з яким ОСОБА_3 зобов'язалась солідарно з позичальником відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань останнім за кредитним договором № 55/АК-00005.08.2 від 16 травня 2008 року (а.с.14).

21 листопада 2008 року ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 уклали додаткову угоду до договору поруки, якою п.1.2 договору поруки виклали в новій редакції, а саме змінили: процентну ставку за користування кредитом до 9,7% річних; відповідальність за порушення зобовязань за кредитним договором, встановивши пеню у розмірі 1,6% від суми заборгованості за кожен день прострочки, а також щомісячну плату за обслуговування кредиту 0,2% від суми виданого кредиту, а також п.5.5 договору поруки виклали в новій редакції, а саме: шляхом підписання цього договору поручитель погоджується з тим, що внесення будь-яких змін до кредитного договору не потребують внесення змін до цього договору (а.с.15).

13 серпня 2012 року позичальник ОСОБА_4 помер (а.с.78).

Відповідачка ОСОБА_3 листами від 28 серпня 2012 року, від 13 листопада 2012 року та від 18 березня 2013 року неодноразово повідомляла ПАТ «Родовід Банк» про смерть ОСОБА_4, у звязку з чим вважала припиненим укладений з нею договір поруки від 16 травня 2008 року, але при цьому пропонувала банку вирішити питання щодо заставного майна з метою погашення заборгованості. Направлені повідомлення були отримані банком 04 вересня 2012 року, 15 листопада 2012 року та 20 квітня 2013 року, відповідно, однак залишені без відповідного реагування (а.с.79, 80, 81, 82, 83, 84).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що порука є припиненою, оскільки у звязку зі смертю боржника ОСОБА_4 його зобовязання за кредитним договором припинились, а умови договору поруки не передбачають відповідальності ОСОБА_3 за виконання кредитного договору новим боржником.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Як передбачено ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За положеннями статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення такого зобовязання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Виходячи з вимог статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобовязання новим боржником.

Згідно із частиною третьою статті 559 ЦК України порука припиняється в разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм права у разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобовязанні.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобовязанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Разом з тим, на поручителя може бути покладено обовязок щодо належного виконання зобовязання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої, в тому числі, й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобовязання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобовязанням.

Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 03 червня 2015 року в справі № 6-206цс15, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, станом на 23 вересня 2013 року позивач мав право звернутися до суду з позовом про стягнення боргу чи до боржника, і поручителя також, чи до спадкоємців.

Як вбачається з матеріалів справи, банк подав позов до позичальника та поручителя про стягнення боргу.

Обставинами справи встановлено, що позичальник помер, не виконавши зобовязання за кредитним договором, а порукою ОСОБА_3 забезпечено своєчасне та повне виконання зобовязань лише боржником ОСОБА_4 перед його кредитором і вказане зобовязання за цим договором поруки стосовно відповідальності поручителя за виконання договору кредиту новим боржником жодних змін не зазнало (а.с.14, 15).

Таким чином, оскільки договір поруки не передбачає відповідальності ОСОБА_3 за виконання кредитного договору новим боржником, а від добровільного погашення заборгованості за кредитним договором відповідачка відмовилась, що підтверджується її листами до банку, в яких вона вказувала, що порука є припиненою, хоча і пропонувала вирішити питання стосовно предмета застави для його подальшої реалізації з метою погашення кредитної заборгованості ОСОБА_4 перед банком, однак, на думку колегії суддів, вказане не свідчить про надання нею згоди відповідати за виконання зобовязання новим боржником шляхом повернення автомобіля, так як сторони не надали доказів на підтвердження того, що відповідач успадкувала вказаний транспортний засіб (а.с.103, 104, 105), тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку до поручителя, оскільки порука є припиненою.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_3 має нести відповідальність перед позивачем за неналежне виконання ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором, як його спадкоємиця, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки предметом позову ПАТ «Родовід Банк» є стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором саме як з поручителя за укладеним між сторонами договором поруки, яка є припиненою, а не як до спадкоємця померлого боржника.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки не містять посилань на такі порушення, що б слугували підставою для зміни чи скасування законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1; 308; 314 ч.1 п.1; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 січня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -