Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ№ 0814/8078/2012 Головуючий у 1-й інстанції Колесник С.Г.
Провадження № 22-ц/778/142/16 Суддя-доповідач: Кухар С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Осоцького І.І.
суддів:Панкеєва О.В.
Кухаря С.В.
при секретаріБуримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про припинення зобов'язань за кредитно-заставним договором та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № ZPC0AD040300004 від 17.12.2008 року ОСОБА_5 17.12.2008 року отримала кредит у розмірі 54354,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,67 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.12.2013 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за цим же договором ОСОБА_5 надала в заставу автомобіль марка Daewoo, модель Nexia, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий авто 1500 см.куб, № кузова/шасі: НОМЕР_4, р.н.: НОМЕР_1., що належить на праві власності Відповідачці.

У порушення умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_5 станом на 16.05.2012 року має заборгованість у розмірі 56268,01 грн.

Позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPC0AD040300004 від 17.12.2008 року в сумі 56268,01 грн. витребувати у ОСОБА_5 та передати в заклад ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» предмет застави - автомобіль марка Daewoo, модель Nexia, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий авто 1500 см.куб, № кузова/шасі: НОМЕР_4, р.н. НОМЕР_1, що належить їй на праві власності, а також комплект ключів від даного авто, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу (технічний паспорт).

А також звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марка Daewoo, модель Nexia, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий авто 1500 см.куб, № кузова/шасі: НОМЕР_4, р.н. НОМЕР_1., що належить на праві власності ОСОБА_5 шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені Відповідачки договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також просить стягнути з відповідачки судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду.

Відповідачкою було подано зустрічний позов до ПАТ КБ «ПриватБанк» про припинення зобов'язань за кредитно-заставним договором та зобов'язання вчинити певні дії, в обгрунтування якого послалася на те, що дійсно між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитно-заставний договір № ZPC0AD040300004 від 17.12.2008 року.

До початку 2011 року вона справно сплачувала щомісячні платежі за кредитом в розмірі 1299,10 грн., і загалом сума сплаченого кредиту за цей період складає 30487,60 грн.

В січні 2011 року вона звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо реструктуризації суми заборгованості, однак отримала відмову, але вона прийняла пропозицію Банку щодо врегулювання спірного питання; вона передає ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави - автомобіль НОМЕР_2 та надає Банку довіреність, яка надає Банку усі права власника, у тому числі можливість здійснити відчуження автомобілю; Банк приймає автомобіль, здійснює експертну оцінку та зменшує мої зобов'язання на суму оцінки автомобілю та розпоряджається автомобілем на власний розсуд. Тобто банком був обраний позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет застави.

Посилалась на те, що зі свого боку вона виконала всі дії передбачені Договором і вищевказаною домовленістю з банком, а саме: передала Банку предмет застави - автомобіль, який є об'єктом даного спору ще у квітні 2011 році, що підтверджується Актом приймання автомобілю позичальника від 07.04.2011 року та надала Довіреність від 08.04.2011 p., якою уповноважила Банк здійснювати дії щодо відчуження автомобілю марки Daewoo, модель Nexia, р.н. НОМЕР_1.

11.04.2011 року Банком після прийняття предмету застави, було здійснено експертну оцінку транспортного засобу, відповідно до якого ринкова вартість автомобілю НОМЕР_2, складає 34000 грн.

Після вилучення автомобіля та проведення оцінки його ринкової вартості жодних дій направлених на звернення стягнення на предмет застави та задоволення (повного або часткового) вимог Банком не проводилося. Реалізація заставного майна не відбулася. Вказує, що дії Банку щодо не реалізації, не повідомлення про хід реалізації автомобіля, мають бути визнані неправомірними за період з 07 квітня 2011 року (дата передачі автомобілю за Актом приймання-передачі), оскільки має місце прострочення кредитора.

Просила суд визнати її зобов'язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитно- заставним договором № ZPC0AD040300004 від 17.12.2008 року припиненим з 07.04.2011 р. на суму 34000,00 грн. Зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитно-заставним договором № ZPC0AD040300004 від 17.12.2008 pоку, зарахувавши в рахунок погашення заборгованості вартість автомобіля НОМЕР_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_4, переданого 07 квітня 2011 року у власність ПАТ КБ «Приватбанк», у розмірі 34000,00 гривень. Визнати неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк щодо нарахування з 07.04.2011 року їй процентів, комісії та штрафних санкцій за прострочення сплати процентів та комісії, та штрафних санкцій за прострочення сплати тіла кредиту за кредитно-заставним договором № ZPC0AD040300004 від 17.12.2008 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2015 року та додатковим рішенням від 19 листопада 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPC0AD040300004 від 17.12.2008 року в сумі 39085.32 грн. звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марка Daewoo, модель Nexia, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий авто 1500 см.куб, № кузова/шасі: НОМЕР_4, реєстраційний номер: НОМЕР_5, що належить на праві власності ОСОБА_5 шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені ОСОБА_5 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнуто з ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 487 грн.20 коп.

В решті позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано зобов'язання ОСОБА_5 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитно-заставним договором № ZPC0AD040300004 від 17.12.2008 року припиненим з 07.04.2011 року на суму 39085,32 грн.

Зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитно-заставним договором № ZPC0AD040300004 від 17.12.2008 pоку, зарахувавши в рахунок погашення заборгованості вартість автомобіля Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_4, переданого 07 квітня 2011 року у власність ПАТ КБ «Приватбанк», у розмірі 34000,00 гривень.

Визнано неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк», щодо нарахування з 07.04.2011 року ОСОБА_5 процентів, комісії та штрафних санкцій за прострочення сплати процентів та комісії, та штрафних санкцій за прострочення сплати тіла кредиту за кредитно-заставним договором № ZPC0AD040300004 від 17.12.2008 року.

В решті позову ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове яким позов задовольнити, відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов ПАТ КБ "ПриватБанк" та позов ОСОБА_5, виходив із того, що з метою погашення боргових зобов'язань відповідно до акта приймання-передачі від 7 квітня 2011 року ОСОБА_5 передала банку предмет застави для реалізації, однак банк не вчинив жодних дій по його реалізації і погашення боргу та не повернув його власнику. Також суд зазначив, що такі дії банку й те, що вартість автомобіля банком не визначена, не врахована у розрахунку суми боргу, тому підстав для задоволення позову банку в повному обсязі немає. Оскільки на час передачі банку автомобіль за визначеною експертом вартістю склав 34000 грн., то суд зобов'язав банк зарахувати вказану суму у погашення заборгованості і визнав дії банку неправомірними щодо нарахування процентів, комісії та штрафних санкцій з 7 квітня 2011 року.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом установлено, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № ZPC0AD040300004 від 17.12.2008 року ОСОБА_5 17.12.2008 року отримала кредит у розмірі 54354,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,67 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.12.2013 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за цим же договором ОСОБА_5 надала в заставу автомобіль марка Daewoo, модель Nexia, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий авто 1500 см.куб, № кузова/шасі: НОМЕР_4, р.н.: НОМЕР_1., що належить на праві власності Відповідачці.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з актом приймання-передачі від 7 квітня 2011 року ОСОБА_5 передала ПАТ КБ "ПриватБанк" вказаний автомобіль Daewoo, модель Nexia, рік випуску 2007, та доручила останньому реалізувати його за ринковою вартістю, а виручені кошти направити на погашення заборгованості.

Суд задовольняючи частково зустрічний позов та частково позов банку посилався на вимоги ст. 613 ЦК України.

Так, відповідно до вимог ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

При цьому суд вважав простроченням кредитора нереалізацією банком автомобіля з моменту отримання його від відповідача.

Однак суд застосував до цих правовідносин норму закону яка не підлягає застосуванню, оскільки договором банк не відмовлявся від прийняття виконання боржником договору, і відповідно до п. 13.3.1. договору укладеного сторонами обов'язок знайти покупця на автомобіль для його реалізації банком лежить саме на відповідачеві.

Згідно зі ст. 616 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Таким чином, суд першої інстанції зазначене положення закону залишив поза увагою та, поклавши на банк провину за не продаж заставного майна, не врахувавши, що це є лише підставою для зменшення заявленого до стягнення розміру неустойки відповідно до ст. 616 ЦК України.

Вказана правова позиція викладена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 жовтня 2014 року справа №6-27240св14.

Вимоги банку щодо звернення стягнення на автомобіль є обґрунтованими і вірно задоволені судом першої інстанції однак розмір заборгованості судом визначено не вірно.

Банком визначена заборгованість на час подачі позову на 16 травня 2012 року у сумі 56268,01 коп. та складається з:

35138,12 грн. - заборгованість за кредитом;

8357,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

2291,02 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

10481,31 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором;

250 грн. - штраф (фіксована частина);

2813 грн. - штраф (процентна складова).

Враховуючи вимоги ст. 616 ЦК України колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір пені, строк позовної давності щодо її стягнення в тому числі визначено сторонами у п. 14.11договору у 5 років, до розміру пені який був на час передачі автомобіля відповідачкою банку а саме до 570,58 грн.

Окрім цього, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктами 14.2, п. 14.3, п. 14.4 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення (а.с. 8).

У той самий час, згідно з пунктом 14.9 договору сторонами передбачена сплата штрафів (250 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених договором більш ніж на 30 днів (а.с. 8).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Тому в частині вимог банку про стягнення штрафів необхідно відмовити з зазначених підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Таким чином рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2015 року у цій справі змінити в частині визначення загальної суми заборгованості за договором з 39085,32 грн. на 46357,28 грн. (35138,12 грн. - заборгованість за кредитом + 8357,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом + 2291,02 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом + 570,58 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором) визначивши її станом на 16 травня 2012 року.

Оскільки до цього часу автомобіль не реалізовано, гроші від його реалізації в рахунок погашення заборгованості до банку не надійшли то рішення суду щодо зарахування в рахунок погашення заборгованості 34000 грн. є безпідставним і таким, що не ґрунтується ні на законі ні на умовах укладеного між сторонами договору. А нарахування банком процентів, пені за договором який до цього часу відповідачем не виконано відповідає вимогам законодавства і умовам вказаного договору.

Тому рішення суду необхідно скасувати в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 ухваливши в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2015 року у цій справі змінити в частині визначення загальної суми заборгованості за договором з 39085,32 грн. на 46357,28 грн. визначивши її станом на 16 травня 2012 року, та скасувати в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 ухваливши в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про припинення зобов'язань за кредитно-заставним договором та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: