АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

21 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Стрижеуса А.М., Саліхова В.В.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ХижнякАндрій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.10.2015 року у задоволенні данного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення її позову у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процессуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що суд безпідставно не урахував того, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки розмір заборгованості не був безспірним, при цьому нотаріус не перевірив первісних документів щодо сплати нею кредиту, а надіслана їй досудова вимога про погашення боргу не була підписана, що дає підстави вважати її неподаною.

В суді апеляційної інстанції Харченко М.А., який є представником ОСОБА_1 за довіреністю апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник відповідача ОСОБА_4 просила апеляційну скаргу відхилити як безпідставну.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави.

Згідно із частиною першою статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 20 Закону України від 2 жовтня 1992 року № 2654-XII "Про заставу" звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом між сторонами 04.09.2013 року був укладений Кредитний договір № 50010434 в комплекті з загальними комерційними умовами кредитування та Графіком погашення кредиту, що є невід'ємними частинами договору.

Згідно з умовами укладеного сторонами договору ТОВ «Порше Мобіліті» взяло на себе зобов'язання надати ОСОБА_1 кредит на придбання автомобіль марки «VOLKSWAFGEN SCIROCCO», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 білого кольору, а остання - щомісячно сплачувати платежі у відповідності до графіку погашення кредиту не пізніше 15 числа кожного місяця.

На забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором між сторонами 16.09.2013 року був укладений договір застави придбаного нею транспортного засобу.

У зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором ТОВ «Порше Мобіліті» направило ОСОБА_1 три досудові письмові вимоги про погашення кредиту: від 05.09.2014 року, 17.09.2014 року та 18.11.2014 року .

Доказів на підтвердження тому, що позивачка не мала заборгованості за кредитом, або що її розмір був іншим та про погашення заборгованості за цими вимогами, матеріали справи не містять, не подано таких й до апеляційної скарги.

Згідно із ст. 87 Закону України "Про нотаріат" та п. 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 3 квітня 2004 року N 20/5 (далі - Інструкція), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172 (далі - Перелік), стягнення заборгованості проводиться за нотаріально посвідченими угодами , що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Внаслідок непогашення ОСОБА_1 наявної заборгованості у розмірі 472929 грн. ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису і 18 лютого 2015 р. приватним нотаріусом КМНО Хижняк А.М. був вчинений виконавчий напис на договорі застави транспортного засобу №50010434, укладеному 16.09.2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Порше Мобіліті», посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бродським В.В., зареєстрований в реєстрі за № 251, на підставі виконавчого напису звернуто стягнення заборгованості позивачки на належний їй автомобіль марки «VOLKSWAFGEN SCIROCCO», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Під час апеляційного розгляду справи представник позивачки підтвердив, що саме така сума заборгованості була зазначена у досудовій вимозі отриманої позивачкою й нею не оспорювалася. Виходячи з цього доводи апеляційної скарги про те, що розмір заборгованості не був безспірним, колегія суддів вважає безпідставними.

За заявою відповідача ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва 27.02.2015 р. відкрито виконавче провадження по виконанню зазначеного виконавчого напису та накладено арешт на автомобіль позивачки.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, щопозивачка отримала вимогу про необхідність погашення боргу, яку протягом тридцяти днів не виконала, а нотаріусу були надані документи, що підтверджують безспірність заборгованості, тому він правомірно, з дотриманням вимог чинного законодавства вчинив виконавчий напис і звернув стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду і вважає їх правильними.

Вчинення виконавчого напису на договорі застави відповідає вимогам п. 282 Інструкції та п. 1 Переліку, оскільки цей договір є нотаріально посвідченою угодою, що передбачає право звернення стягнення на заставлене майно.

Судом встановлено, що банком для вчинення виконавчого напису було подано документи, які передбачені п. 1 Переліку, а тому підстави для відмови у вчиненні виконавчого напису у нотаріуса були відсутні.

Доводи апеляційної скарги про порушення вимог ч. 4 п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо не надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушень, вчинення виконавчого напису, були предметом розгляду в суді першої інстанції і висновок, викладений в рішенні суду, зроблений з дотриманням вимог матеріального права. Крім того позивачка не заперечувала отримання нею письмової вимоги, а її припущення відносно того, що отримана нею вимога є помилковою за відсутності підпису посадової особи, колегія суддів вважає надуманими.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315, 317ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/5532/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/203/16

Головуючий у суді першої інстанції: Пятничук І.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.