Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 310/9455/15 Головуючий у 1 інстанції: Стручкова Л.І.
Номер провадження 22-ц/778/622/16 Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору б/н від 18.06.2007 року ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з якими клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь-який момент має право змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідачка підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір.

При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

У порушення норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 31.08.2015 року має заборгованість - 37451,45 грн., яка складається з наступного:

- 30573,31 грн. - заборгованість за кредитом;

- 6878,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 12294,07 грн., яка була задоволена судовим рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.08.2010 року, різниця становить 25157,39 грн.,

а також штрафи відповідно до умов кредитного договору:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

- 1257,87 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість у розмірі 26915,26 грн. за кредитним договором № б/н від 18.06.2007 року та судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_3 судові витрати.

В засідання судової колегії відповідачка не з»явилась.Повідомлена про час і місце розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника позивача ,перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню,виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилам ч. 1 ст. 1049 і ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядок, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення,яке мало місце під час дії договору.

Із позовної заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» вбачається,що позовні вимоги до ОСОБА_3.у даній справі пред»явлені в сумі 26 915гр.26коп.,яка складається із заборгованості за кредитом,заборгованості по процентах,штрафу станом на 31.08.2015р. з вирахуванням сум,стягнутих рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.08.23010року.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того,що після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором,яке набрало законної сили, строк дії договору закінчився і між сторонами існують лише зобов»язальні правовідносини за не виконаними відповідачкою зобов»язаннями.

Судова колегія вважає такі висновки суду правильними.

Згідно до розд. 2 Умов і правил надання банківських послуг Кредит(кредитна лінія)- розмір грошових коштів,наданих банком Клієнту на строк,обумовлений у Договорі,на умовах платності та повернення.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається те,що 18.06.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»,правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку Універсальна «GOLD» № 141871 на строк 2 роки,у розмірі 10 000гр.зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць(30 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом.

Докази щодо продовження строку дії кредитної карти відповідачки суду не надані.

Із копії рішення судової колегії у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 17 листопада 2010року,яким скасовано рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 серпня 2010рокуі постановлено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог банку, видно,що за укладеним кредитним договором відповідачка отримала від позивача кредит в сумі 10 000гр.,проте суму кредиту не повернула і станом на 03.11.2009 року мала заборгованість в загальній сумі 6228гр.08коп.,яка була стягнута з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк»(а.с.34-36).

Таким чином із матеріалів справи вбачається,що у зв»язку із невиконанням відповідачкою своїх зобов»язань по кредитному договору у передбачений договором строк позивач скористався своїм правом стягнення всіх сум за договором , звернувшись у листопаді 2009 року до суду з позовом до ОСОБА_3,який був задоволений частково і з відповідачки стягнута заборгованість за кредитом .

17.08.2011року ОСОБА_3 звернулась до ПАТ КБ»Приватбанк» з заявою про розірвання кредитного договору з дня постановлення апеляційним судом Запорізької області рішення і надання їй повної інформації щодо розрахунку. Заява була прийнята позивачем за вхідним № 849 від 17.08.2011р.,проте відповіді не надано.

Постановою державного виконавця ВДВС Бердянського МУЮ Запорізької області Погорілим Д.В. від 30.07.2014року про закінчення виконавчого провадження №42567359 зазначене виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1431/2010 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 6228гр.06коп. , виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області ,закінчено.

Згідно до вимог ч.1 ст.598 ЦК України зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах,встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

З огляду на встановлені обставини справи, зазначені вимоги закону і роз»яснення п.17 постанови постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 судова колегія приходить до висновку,що оскільки строк кредитного договору сторонами визначено до червня 2009року і рішенням суду,яке набрало законної сили, вся кредитна заборгованість була стягнута на час останнього строку виконання зобов»язання,передбаченого сторонами, то договірні правовідносини у зв»язку із непогашенням боргу у відповідності до ч.1 ст.598 ЦК України перейшли у зобов»язальні правовідносини , за якими банк як кредитор має право на отримання сум,передбачених ч.2 ст.625 ЦК України,проте з позовними вимогами з підстав ст. 625 ЦК України, що є заходом цивільно-правової відповідальності, позивач до суду не звертався,тому судом першої інстанції правильно відмовлено у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те,що судом здійснені неправильні висновки і відповідачка продовжує активно користуватись кредитом, є неспроможними,не підтверджуються доказами у справі, наданими до суду першої інстанції.

Доданий до апеляційної скарги витяг із особистого рахунку ОСОБА_3 не може бути взятим до уваги і не спростовує висновків суду,оскільки не надавався до суду першої інстанції і самий по собі не містить достовірної інформації про користування відповідачкою кредитними коштами і продовження дії договору.

Судом повно і всебічно з»ясовані обставини справи,що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені, застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: