Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №2-403/03
Провадження №22ц/778/289/16 Головуючий у 1 інстанції: Жукова О.Є.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді: Гончар М.С.,

суддів: Каракуші К.В.

ОСОБА_2

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2015 року за заявою ОСОБА_3 про розяснення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2001 року ОСОБА_4, яка діяла в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна. У травні 2001 року Відділ освіти Шевченківської райдержадміністрації м.Запоріжжя вступив до справи у якості позивача, підтримуючи інтереси неповнолітньої ОСОБА_5

Справа розглядалася судами неодноразово.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2003 року затверджено мирову угоду, яка укладена між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на таких умовах: ОСОБА_4 відмовляється від вимоги про розподіл спадкового майна у відповідності з долями, встановленими рішенням суду від 12 травня 1999 року на користь неповнолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, в якості компенсації 1/4 частини квартири 16 в будинку № 169. розташованої по вул. Гоголя в м. Запоріжжі, отриманою в якості спадку за законом, яку вона оцінює в 3500 грн, з відмовою від права на 1/4 частину спірної квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 сплачує їй грошову компенсацію за належну їй частку квартири в розмірі 3500 гривень . Провадження по справі закрито.

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про розяснення судового рішення, в якій просила розяснити ухвалу про затвердження мирової угоди в частині припинення права власності ОСОБА_5 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 та виникнення права власності за ОСОБА_3 на 1/4 вказаної квартири, яка належала ОСОБА_5, після передання грошових коштів за зазначену частку квартири, тобто виконання умов мирової угоди, а саме умов договору купівлі-продажу 1/4 частки цієї квартири.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні заяви.

Не погоджуючись з ухвалою суду , ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою розяснити ухвалу суду про затвердження мирової угоди. Основними доводами скарги є те, що мирова угода, яку затвердив суд, є незрозуміла для виконання, оскільки судом не вирішено питання щодо переходу права власності на 1/4 частину квартири, яка була предметом спору.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення сторін апеляційного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступним підстав.

Згідно зі ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно не було виконано або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що відповідно до ст. 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що справа за позовом Відділу освіти Шевченківської райдержадміністрації м.Запоріжжя, який представляв інтереси неповнолітньої ОСОБА_5 була закінчена затвердженням укладеної мирової угоди між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Резолютивна частина ухвали суду про затвердження вказаної мирової угоди викладена мовою оригіналу наступних чином:

«Утвердить мировое соглашение заключенное между ОСОБА_6 и ОСОБА_7 при следующих условиях, где ОСОБА_6 отказывается от требований о разделе наследственного имущества в соответствие с долями установленными решением суда от 12 мая 1999 года в пользу несовершеннолетней ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в качестве компенсации 1/4 части квартиры 16 дома 169 расположенной по ул.Гоголя в г.Запорожье, унаследованной по закону, которую она оценивает в 3500 грн. с последующим отказом права на 1/4 спорной квартиры 16 дома 169 расположенной по ул.Гоголя в г.Запорожье, а ОСОБА_3 выплачивает ей денежную компенсацию за принадлежавшую ей часть квартиры в суме 3500 грн." (а.с.72).

У рішенні апеляційного суду Запорізької області від 04 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/4 частину квартири на підставі вказаної мирової угоди, було надано оцінку умовам цієї мирової угоди, а саме суд прийшов до висновку, що затвердженням мирової угоди порушені права власності на житло неповнолітньої ОСОБА_5Г.(а.с.101). Ухвалою Верховного Суду України у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_3 у вказаній справі відмовлено (а.с.100).

Відмовляючи у розясненні ухвали про затвердження мирової угоди суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що вказана ухвала була предметом дослідження в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції і мирова угода, яку позивач просить розяснити не може бути підставою для визнання права власності на частину спірної квартири за ОСОБА_3

До того ж, колегія суддів зважує на те, що передбачений ст. 22 Законом України «Про виконавче провадження», в редакцій чинної на час постановлення ухвали про затвердження мирової угоди від 27 серпня 2003 року, трирічний строк для предявлення судового рішення до примусового виконання закінчився 28 серпня 2006 року, проте із заявою про розяснення ухвали, якою затверджена мирова угода, ОСОБА_3 звернулась лише 06 жовтня 2015 року, тобто поза межами строку передбаченого ч.2 ст.221 ЦПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги її не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: