АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/249/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Дерунець О.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівЗахарової А. Ф. , Сіренка Ю. В.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ПАТ «Брокбізнесбанк» - Ярчака Ігоря Степановича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», третя особа на стороні відповідача Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» Курений Олександр Вікторович про стягнення різниці у курсі валют за невиконання грошового зобов'язання ,-

в с т а н о в и л а :

04 лютого 2015 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», третя особа на стороні відповідача Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» Курений Олександр Вікторович про стягнення різниці у курсі валют за невиконання грошового зобов'язання, посилаючись на те, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси 27 травня 2014 року задоволено частково її позовні вимоги до ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Черкаської філії АТ «Брокбізнесбанк» про визнання незаконним нарахування, про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів та моральної шкоди, а саме : визнано незаконним нарахування штрафних санкції за кредитним договором 3п-2011 від 16 травня 2011 року в розмірі 652915,16 грн. неустойки, 214166,39 грн. несплачених відсотків, 105749,79 грн. неустойки за несплачені відсотки. Зобов'язано ПАТ «Брокбізнесбанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ПАТ «Брокбізнесбанк» на її користь кошти в розмірі 118172 грн. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 01 серпня 2014 року апеляційну скаргу відповідача на дане рішення суду першої інстанції повернуто.

Позивач вказує у позові, що 13 червня 2014 року в газеті «Урядовий кур'єр» було опубліковано повідомлення про відкликання банківської ліцензії ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Куреного О.В. У встановлений законом термін, а саме 08 липня 2014 року позивач подала заяву про визнання її кредитором банку, надавши при цьому рішення суду щодо стягнення з банку коштів та зобов'язання вчинити дії, до якої було додано рішення суду, яке не вступило в законну силу, оскільки ОСОБА_7 повідомляла, що рішення наявне і після апеляційного оскарження буде пред'явлено в належному вигляді. 22 серпня 2014 року її представник разом з рішенням суду звернувся до уповноваженої особи Фонду щодо пред'явлення документів з метою погашення заборгованості.

16 жовтня 2014 року на підставі ч. 5 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Брокбізнесбанк».

В жовтні 2014 року позивач подала заяву до вказаного Фонду з метою отримання інформації щодо погашення заборгованості за рахунок коштів Фонду, на яку 12 листопада 2014 року отримала відповідь про необхідність звернення до уповноваженої особи на ліквідацію банку для включення до реєстру, але питання, що стосувалося погашення коштів, не розглядалося.

ОСОБА_7 вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2014 року. Кошти, які підлягають погашенню не повертає, тому позивач має право до стягнення курсової різниці за невиконання грошового зобов'язання, оскільки курс долара суттєво збільшився, а відтак сума до повернення залишку депозиту в доларовому еквіваленті на гривню також збільшилася, як курсова різниця долара, яка виникла у зв'язку з неповерненням коштів та значним здорожчанням долара по відношенню до гривні, а також підлягає стягненню збільшення на три проценти річних, які пов'язані з простроченням повернення суми згідно рішення суду. В зв'язку із чим позивач звернулася до суду із даним позовом та просила стягнути з ПАТ «Брокбізнесбанк» на її користь різницю у курсі валют в розмірі 25118,20 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання; 3 відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 1573,46 грн.; інфляційні витрати за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 132588,98 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2015 року позов ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», третя особа на стороні відповідача Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» Курений Олександр Вікторович про стягнення різниці у курсі валют за невиконання грошового зобов'язання задоволено повністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на користь ОСОБА_7 різницю у курсі валют в розмірі 25118,20 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на користь ОСОБА_7 3 відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 1573,46 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на користь ОСОБА_7 інфляційні витрати за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 132588,98 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ «Брокбізнесбанк» - Ярчак І.С. подав на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, у зв'язку з тим, що судом було неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження доказів та оцінки доказів, а також порушення норм процесуального та матеріального права. Просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким в позовних вимогах відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який з'явився в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції зміні, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає не повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, та стягуючи із відповідача різницю у курсі валют за прострочення виконання грошового зобов'язання; 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов'язання, суд першої інстанції, оцінивши докази в їх сукупності, виходив з того, що позивачем доведено в судовому засіданні обставини, на які вона посилалася, як на підставу своїх позовних вимог.

Колегія суддів повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може, оскільки задовольняючи позовні вимоги позивача в частині стягнення із відповідача різниці у курсі валют за прострочення виконання грошового зобов'язання, суд першої інстанції допустився помилки, оскільки дійшов даного висновку внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

Крім того, судом першої інстанції неправильно розраховано розмір інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з серпня по грудень включно 2014 року.

Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2014 року задоволено частково позов ОСОБА_7 до ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Черкаської філії АТ «Брокбізнесбанк» про визнання незаконним нарахування про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів та моральної шкоди та визнано незаконним нарахування ПАТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_7 штрафних санкції за кредитним договором 3п-2011 від 16 травня 2011 року в розмірі 652915,16 грн. неустойки, 214166,39 грн. несплачених відсотків, 105749,79 грн. неустойки за несплачені відсотки. Зобов'язано ПАТ «Брокбізнесбанк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_7 за вказаним кредитним договором. Стягнуто з ПАТ «Брокбізнесбанк» на користь ОСОБА_7 118172 грн. У задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 01 серпня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ «Брокбізнесбанк», на вказане рішення суду першої інстанції, визнано неподаною та повернуто.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 червня 2014 року в газеті «Урядовий кур'єр» було опубліковано повідомлення про відкликання банківської ліцензії ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Куреного О.В.

Як вбачається із матеріалів справи АТ «Брокбізнесбанк» знаходиться в умовах ліквідації, що підтверджується даними відомостей опублікованих в газетах «Урядовий кур'єр« ( № 106 (5235) від 14 червня 2014 року та «Голос України» ( № 113 ( 5863) від 14 червня 2014 року ).

08 липня 2014 року ОСОБА_7 направлено на адресу уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. лист про визнання її кредитором банку та внесення відповідних даних до реєстру кредиторів, надано вищевказане рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2014 року. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, даний лист був отриманий представником відповідача «Гороховською» 10 липня 2014 року (а. с. 35).

22 серпня 2014 року ОСОБА_7 було подано до уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. заяву з аналогічним проханням, викладеним у її заяві від 08 липня 2014 року, до якої було додано зазначене вище рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 01 серпня 2014 року та виконавчий лист, яка була зареєстрована у АТ «Брокбізнесбанк» за № Вх - 3838.

Із відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12 листопада 2014 року № 21-036-13185/14, адресованої ОСОБА_7, вбачається, що 28 жовтня 2014 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб розміщено оголошення на офіційному сайті з повідомленням про те , що керуючись ч. 3 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», 16 жовтня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Брокбізнесбанк».

Позивач ОСОБА_7, ознайомившись із списком кредиторів у приміщенні ПАТ «Брокбізнесбанк» в м. Київ, встановила, що її немає серед затверджених кредиторів банку

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_7 посилалася на те, що відповідачем рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2014 року не виконано, кошти не повернуто, тому підлягає до стягнення з відповідача на її користь різниця у курсі валют за прострочення виконання грошового зобов'язання; 3 % річних за період з 23 серпня 2014 року по 31 січня 2015 року та інфляційні витрати за серпень-грудень 2014 року.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Частиною 1 статті 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

При цьому відповідальність боржника за порушення грошового зобов'язання у спосіб сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також 3 % річних від простроченої суми, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання такого зобов'язання.

Пунктом 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Виходячи із викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно стягнув із відповідача 3 % річних від простроченої суми, що становить 1573,46 грн.

Також суд дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_7 про стягнення на її користь індексу інфляції. Однак, при розрахунку розміру збитків, завданих інфляцією за вказаний нею у позові період, судом була допущена помилка, так як даний розмір було розраховано з наданих позивачем величин індексів інфляції у 2014 році, які розраховано позивачем в розмірі 132588,98 грн., а тому розрахунок є неправильним в зв'язку з чим підлягає зміні розмір інфляційних витрат.

Згідно даних інформації Державної служби статистики України, опублікованої в газети «Урядовий кур'єр», величини індексів інфляції у 2014 році становить: у серпні - 100,8 %, у вересні - 102,9 %, у жовтні - 102,4 %, у листопаді - 101,9 %, у грудні - 103,%, а всього за даний період становить 1,114 %, в зв'язку із чим до стягнення на користь позивача підлягають інфляційні витрати в розмірі 131643,61грн. (100,8 / 100 х 102,9 / 100 х 102,4 / 100 х 101,9/100 х 103/100 = 1,114% х 118172=131643,61).

Слід зазначити, що ЦК України передбачає відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань, що випливають з договору (ст.ст. 611, 623 ЦК України).

На вказані норми матеріального права на ст. ст. 22, 611, 623 ЦК України посилається ОСОБА_7 у своєму позові, звертаючись до суду з вимогою про стягнення на її користь різниці у курсі валют за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 25118, 20 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання , має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Однак, для застосування такого виду відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправність поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини.

В даному випадку, посилаючись на положення ст. 22 ЦК України, збитками позивач вважає різницю в курсі національної валюти до долара США, стверджуючи про це з огляду на той факт, що згідно умов договору кошти надавалися в іноземній валюті на вкладний депозитний рахунок - доларах США та повинні були виплачуватись і тій же валюті.

Положення чинного законодавства не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Між тим, укладаючи договір вкладного ( депозитного) рахунку у іноземній валюті ( доларах США) , а не в гривні сторони брали на себе певні ризики щодо коливання курсу.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2014 року стягнута з відповідача Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в розмірі 118 172 грн., тобто позивач скористалася своїм правом на пред'явлення вимоги до відповідача.

Позивач ОСОБА_7 згідно заявлених вимог просила стягнути їй заподіяні збитки в розмірі 25118, 20 грн. як різницю, що пов'язана з коливанням валютного курсу.

Оскільки офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися, однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов'язанні, спір якої вже вирішено судом, пред'являти після цього до іншої сторони додаткові вимоги про стягнення курсової різниці, тим більше, що судом ухвалено рішення про стягнення коштів в гривні, яке набрало законної сили.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, стягуючи кошти в розмірі 25118,20 грн., як різниця у курсі валют допустився помилки, оскільки позовні вимоги ОСОБА_7 стосуються не наслідків невиконання зобов'язання, а наслідків не виконання рішення суду, яким стягнуто кошти, що підлягають поверненню ОСОБА_7, тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вимог про стягнення різниці у курсі валют за невиконання грошового зобов'язання, оскільки рішенням суду на користь позивача вже стягнуто суму заборгованості.

Доводи апелянта про те, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 слід відмовити у повному обсязі не підлягають до задоволення, оскільки спростовуються нормами чинного законодавства та наявними в матеріалах справи доказами, яким судом першої інстанції дана належна оцінка, а колегією суддів рішення суду змінено і частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_7

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ПАТ «Брокбізнесбанк» - Ярчака І.С. підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції зміні, частковому задоволенню позовних вимог, оскільки при стягненні з відповідача різниці у курсі валют за прострочення виконання грошового зобов'язання допущено порушення норм матеріального права, а при розрахунку інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов'язання було неправильно розраховано їх розмір.

Отже, судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України це є обов'язковою підставою для зміни рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду в частині щодо задоволення вимог про стягнення різниці у курсу валют в розмір 25118, 20 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання та відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ПАТ «Брокбізнесбанк» в частині стягнення з відповідача різниці у курсі валют за прострочення виконання грошового зобов'язання, змінивши рішення суду в частині ухваленого рішення судом першої інстанції щодо стягнення інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов'язання, зменшивши їх розмір з 132588,98 грн. до 131643,61 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Брокбізнесбанк» - Ярчака Ігоря Степановича - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», третя особа на стороні відповідача Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» Курений Олександр Вікторович про стягнення різниці у курсі валют за невиконання грошового зобов'язання змінити, скасувавши в частині задоволення позовних вимог про стягнення різниці у курсі валют за прострочення виконання грошового зобов'язання .

Відмовити ОСОБА_7 у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», третя особа на стороні відповідача Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» Курений Олександр Вікторович про стягнення різниці у курсі валют за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Зменшити розмір інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов'язання з 132588,98 грн. до 131643,61 грн., стягнувши з Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на користь ОСОБА_7 інфляційні витрати за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 131735,21 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :