У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., Гончара В.П., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - управління Державної міграційної служби України у Київській області в особі Бориспільського відділу управління Державної міграційної служби України, про надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитині для виїзду за кордон, надання дозволу на виїзд за межі України без згоди та супроводу батька, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона та ОСОБА_5 є батьками неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. У шлюбі з відповідачем не перебувала, дитина проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні, самостійно її виховує. Зазначала, що ОСОБА_6 страждає на складне захворювання, а саме, дитячі нервові тіки (миготливий синдром), яке прогресує, а тому дитина потребує лікування. Посилаючись на те, що позивач має можливість лікувати дитину у спеціалізованому медичному закладі за кордоном та на те, що відповідач, отримавши телеграму з проханням надати згоду на виїзд дитини за кордон без його супроводу, не реагує на таке прохання, просила суд, із урахуванням уточнених позовних вимог, надати: дозвіл на виготовлення документів на неповнолітнього ОСОБА_6 для виїзду за кордон без згоди батька; дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_6 у супроводі матері ОСОБА_4 в період з 01 вересня 2015 року по 01 вересня 2016 року включно за межі державного кордону України до Республіки Польща, Чеської Республіки, Угорщини та Швейцарії без супроводу та згоди на такий виїзд батька дитини - ОСОБА_5

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2015 року позов задоволено.

Надано дозвіл на виготовлення проїзних документів на неповнолітнього ОСОБА_6 для виїзду за кордон без згоди батька ОСОБА_5

Надано дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_6 у супроводі матері ОСОБА_4 в період з 11 вересня 2015 року по 01 вересня 2016 року включно за межі державного кордону України до Республіки Польща, Чеської Республіки, Угорщини та Швейцарії без супроводу та згоди на такий виїзд батька дитини - ОСОБА_5

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, повно з'ясувавши обставин справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин, обґрунтовано виходив із недоведеності позовних вимог, при цьому зазначивши, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 в добровільному порядку не надає дозволу на виїзд дитини за кордон, а копія телеграми, що міститься у матеріалах справи (а.с. 8), не є належним та допустимим доказом у розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України. Крім того, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що при наданні такого дозволу в рішенні суду має бути зазначена держава прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі, а отже вказані обставини є предметом доведення у справі. Даючи дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди за межі України неповнолітній дитині до інших держав без згоди батька, суд першої інстанції не з'ясував, які конкретно часові проміжки мають складати періоди перебування дитини у цих державах. При вирішенні спору позивач на такі обставини не посилалась і доказів на їх підтвердження, а відповідно, і на підтвердження того, що відповідач заперечує проти цього, не надавала.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення суду апеляційної інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
В.П. Гончар О.В. Попович