Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гапоненко А. П. ,

при секретарі Кричевська Н. В.,

за участю представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Біла Церква, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження будинком шляхом виселення та зняття з реєстрації та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права на проживання та користування будинком , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, яким просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження належним їй на праві власності будинком під №11 по вул. Шкільна в с. Шкарівка, Білоцерківського району Київської області, виселити та зняти з реєстрації відповідачів, а також стягнути судові витрати з оплати судового збору в сумі 487грн. 20коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона 29.08.2015 року за договором купівлі-продажу придбала вказаний будинок. Відповідачі не звільнили будинок, проживають в ньому та перебувають на реєстраційному обліку чим порушують її права власника будинку.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просить суд позов задовольнити, в задоволені зустрічного позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник позовні вимоги не визнали, звернулись до суду із зустрічним позовом, яким просять суд в позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права

користування та розпорядження будинком шляхом виселення та зняття з реєстрації

відмовити та визнати за ОСОБА_2 право на проживання та користування будинком за адресою: вул. Шкільна, 11, с. Шкарівка, Білоцерківського району, Київської області. Свої вимоги ОСОБА_2 та її представник обґрунтовують тим, що відповідач являється колишньою дружиною колишнього власника будинку, прожила в будинку 35 років, здійснювала догляд за будинком, просять суд застосувати до даних правовідносин норму ст. 401 ЦК України і визнати її право на користування чужим майном, виділивши одну із кімнат будинку для її проживання.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник вимоги зустрічного позову підтримали у повному обсязі, пославшись на обставини та підстави, викладені у зустрічному позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про невизнання позову ОСОБА_1 та розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та відмову у задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 виходячи з наступного.

Судом встановлено, що також не заперечується сторонами у справі, позивач ОСОБА_1 являється власником житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами № 11, по вул.. Шкільній, с. Шкарівка, Білоцерківського району Київської області, який вона придбала за договором купівлі-продажу у колишнього власника ОСОБА_4 від 29.08.2015 року, посвідченим державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованим в реєстрі за №1-2058, а також в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 04 від 29.08.2015 року. Згідно п.4.6. договору купівлі-продажу житлового будинку «Продавець зобов'язується до 09.09.2015 року забезпечити зняття з реєстрації всіх осіб, зареєстрованих в житловому будинку, а також звільнити житловий будинок від речей домашньої обстановки та вжитку і іншого належного йому майна», що підтверджується наданою суду копією зазначеного договору та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень ( а.с.7-10).

Згідно довідки Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області №02-14-1724 від 29.09.2015 року в житловому будинку с. Шкарівка, вул. Шкільна, буд. 11 зареєстровані громадяни: ОСОБА_2, 1954р.н. з 17.08.1985 року по даний час та ОСОБА_3, 1981р.н. з 10.07.1981 року по даний час.

Відповідачі з реєстрації не знялись, продовжують проживати у вказаному будинку, будинок не звільнили у звязку з чим позивач, як власник будинку позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися належним їй майном.

По справі також встановлено, що відповідачі це колишня дружина бувшого власника будинку ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та його син - ОСОБА_3, який на час розгляду справи в будинку не проживає, має інше житло, а саме квартиру № 265, в будинку, 95 по вул.. Нєкрасова, м. Біла Церква.

У відповідності до ч. 1 ст. 405 ЦК України відповідачі втратили право користуватись жилим приміщенням спірного будинку, оскільки вони не являються членами сімї нового власника помешкання, і не являється субєктом сервітуту.

Відповідно до ч.1 п.4 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

У відповідності до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням проводиться в судовому порядку.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном ( в даному випадку частиною будинку) на свій розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Зважаючи на те, що право власності на будинок у попереднього власника ОСОБА_4 згідно зі ст. 346 ЦК України припинилось 29.08.2015 року у зв'язку з укладенням вище зазначеного договору купівлі-продажу, відповідно припинилось і право відповідачів на користування будинком.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірний будинок власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ї. Тому в даному в випадку власник звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні правом власності.

При вирішені цивільного с пору по суті позовних вимог суд критично відноситься до доводів сторони відповідача ОСОБА_2 щодо застосування до даних правовідносин норму статті 401 ЦК України ( право користування чужим майном) і не приймає їх до уваги, оскільки дана норма не може застосовуватися до даного цивільного спору.

Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло.

Таким чином, враховуючи, що відповідачі, не являються членами сім"ї колишнього власника будинку більше року і не являються членами сім"ї нового власника будинку, але залишилися перебувати на реєстраційному обліку в будинку, а відповідач ОСОБА_2 проживати в будинку, що належить позивачу, чим порушують права власника, тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а в задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 слід відмовити.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в сумі 487,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.316,319, 346, 386,391, 401, 405 ЦК України, ст.ст. 72, 150,163 ЖК України та ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження будинком шляхом виселення та зняття з реєстрації - задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження належним їй на праві власності будинком під №11 по вул. Шкільна в с. Шкарівка, Білоцерківського району Київської області.

Виселити та зняти з реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з будинку під №11 по вул. Шкільна в с. Шкарівка, Білоцерківського району Київської області.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 487грн. 20коп.

В задоволені зустрічного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 19.01.2016 року.

Суддя ОСОБА_6