Справа № 347/1726/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2016 м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді : Гордія В.І., з секретарями: Корбутяк Н.М. та Радиш Р.Г., за участю представників: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косові справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації (спростування недостовірної-негативної інформації), -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації (спростування недостовірної-негативної інформації).

Позивач ОСОБА_3Г.в судовому засіданні первинні та уточнені позовні вимоги підтримав і суду пояснив,що секретарем Косівської міської ради ОСОБА_6, на вимогу ОСОБА_4 під час засідання 27 сесії 6 демоктратичного скликання Косівської міської ради 11.02.2014 року було оголошено заяву останнього підписану ним же, в якій зазначено образливі слова «неук» щодо позивача. А тому вважає, що відповідач через секретаря Косівської міської ради поширив недостовірну інформацію, яка принижує його честь та гідність як громадянина та ділову репутацію як депутата Косівської міської ради і науковця.

Просить суд: визнати недостовірною інформацію розповсюджену відповідачем у письмовому повідомленні міському голові м. Косова ОСОБА_7 від 14.01.2014 р. на 27 сесії 6 демократичного скликання Косівської міської ради, а саме слово «неук» Гуцуляку Юрію Григоровичу» на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, власником земельної ділянки є «неук» ОСОБА_3 та зобовязати секретаря Косівської міської ради на сесії спростувати її шляхом проголошення письмового повідомлення відповідача від 14.01.2014 р. з трибуни сесійної зали Косівської міської ради без слів неук та визнати дані слова недостовірною інформацією; зобовязати відповідача публічно вибачитися перед позивачем за написані слова «неук» у повідомленні на імя міського голови м. Косова від 14.01.2014 р. за нанесення образ позивачу на сесії, у присутності депутатів Косівської міської ради та громадських діячів і запрошених громадян; зобовязати відповідача спростувати недостовірну інформацію про позивача за написані слова «неук» у повідомлені на імя міського голови Косова від 14.01.2014 р.; заборонити відповідачу вчиняти дії, які принижують, ображають честь, гідність та ділову репутацію позивача, що виражаються у письмових заявах, повідомленнях, у спілкуванні з позивачем та розповсюдженні недостовірної інформації про позивача; стягнути з відповідача в його користь 81000 грн. моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав і суду пояснив, що подав до сесії Косівської міської ради, яка відбулася 11.02.2014 р. повідомлення щодо спірної земельної ділянки яка, на його думку, на той час належала неуку ОСОБА_3Слово «неук» вживав не з метою образити позивача чи принизити його честь, гідність та ділову репутацію, а висловив своє оціночне судження щодо знання позивачем українського правопису, так як в листі директору Івано-Франківського інституту агропромислового виробництва НААН України ОСОБА_8, копію якого ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_8, він виявив багато граматичних помилок. Просить в позові відмовити повністю.

Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав:

Відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно ч.І ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Верховний Суд України в п.15 своєї постанови від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (надалі Постанова) зазначає, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)поширення інформації/тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширення інформації стосується певної фізичної чи юридичної особи,тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації,тобто такої,яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації,що порушує особисті немайнові права тобто або завдає шкоди відповідним особистим благам або перешкоджає особі повно в своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

п.19 Постанови Верховний Суд України зазначає,що відповідно до

ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні

судження, думки, переконання,критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки,поширені в засобах масової інформації, принижують її честь, гідність чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч. 1 ст.277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідна також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо субєктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача можу бути покладено обовязок відшкодувати моральну шкоду.

Суд проаналізував зміст повідомлення від 14.01.2014 р., яке написано від імені ОСОБА_4 і зареєстровано в Косівській міській раді 14.01.2014 р. № 17/02-21, пояснення сторін по справі вважає, що відповідач ОСОБА_4К висловив своє критичне оціночне судження щодо позивача і його знань українського правопису.

Відповідно до наукового тлумачення слова «неук» (а.с.43-44) широко вживається в літературній мові, а тому суд не вважає, що воно є брутальним, принизливим чи вираженням такої людської властивості в непристойній формі.

З цих підстав суд не вбачає правових підстав щодо визнання такої інформації недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача, а також для задоволення вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п.21 Постанови при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні врахувати положення Декларації про свободи політичних дебатів у засобах масової інформації (надалі-Декларації),схваленої 12.02.2004 р. на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_9 Європи, а також рекомендації, що міститься у резолюції 1165 (1998) Парламентської ОСОБА_10 Європи про право на недоторканість приватного життя.

У ст.ст. 3,4,6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони використовували або використовують свої функції. У звязку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи.

Суд вважає, що відповідач достовірно знав і сприймав ОСОБА_3, як депутата Косівської міської ради, а тому він вправі гостро і критично оцінювати всі ділові та особисті якості цієї особи, яка є публічною в звязку з виконанням нею своїх депутатських обовязків, та повинна бути взірцем для пересічних громадян. У висловленнях ОСОБА_4 суд не вбачає поширення відомостей, які б порочили честь, гідність чи ділову репутацію позивача, або були висловлені у непристойній чи образливій формі.

Суд також вважає, що вимоги позивача в частині публічного вибачення відповідачем та заборони відповідачу вчиняти дії, які на думку позивача можуть бути такими,що принижують і ображають його честь, гідність та ділову репутацію, не підлягають задоволенню так як такий спосіб захисту цивільних прав не передбачений ст.ст. 16, 277 ЦК України,суперечить вимогам ст.40 Конституції Українги, ЗУ «Про інформацію», Європейській конвеції з прав людини, адже цивільно-правова відповідальність може наступати тільки за певні дії чи бездіяльність, а не наміри чи помисли в майбутньому.

При вирішення питання судових витрат, суд керується вимогами ст.88 ЦПК України.

Враховуючи наведене на підставі ст. ст. 16, 23, 277, 297, 299, 302, 1167 ЦК України, України та керуючись ст.ст. 3, 11, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації (спростування недостовірної-негативної інформації) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: В.І. Гордій