Дата документу 24.02.2016
Провадження № 2/320/625/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«24» лютого 2016 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Бахаєва І.М.,

при секретарі: Фурсовій Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги, тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, яка є матір'ю позивачці по справі ОСОБА_1, вона є єдиною спадкоємицею першої черги після померлої ОСОБА_3 На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, виданого 22.12.2010р. Управлінням Держкомзему у м. Мелітополі, згідно з рішенням Мелітопольської міської ради №1/6 від 29.10.2010р. на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить земельна ділянка, площею 0,1690 га, що розташована по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданого 22.12.2010р. Управлінням Держкомзему у м. Мелітополі, згідно з рішенням Мелітопольської міської ради №1/6 від 29.10.2010р. на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить земельна ділянка, площею 0,10 га, що розташована по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_3 р. співвласник земельних ділянок ОСОБА_4 помер. 10.12.2014р. за позовною заявою спадкоємиці померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_2 Мелітопольським міськрайонним судом винесено рішення про визнання за позивачкою права власності на ? частину зазначених вище земельних ділянок. Рішення набрало законної сили 22.12.2014р. Для оформлення спадкових прав після смерті моєї матері позивачка по справі ОСОБА_1 звернулася до Мелітопольської держаної нотаріальної контори в м. Мелітополі. Постановою державного нотаріуса державної нотаріальної контори від 26 травня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (на земельні ділянки) після померлої, у зв'язку з тим, що не виділена (визначена) частка спадкодавця у спільному майні.

Внаслідок вищевикладеного позивач може успадкувати майно тільки у судовому порядку.

В судове засідання позивачка не з'явилася але на адресу суду від її представника який діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 23.08.2015 року, ОСОБА_5, надійшла письмова заява, про слухання справи за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі.

Представник відповідача - Виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, в судове засідання не з'явився, від нього надійшло клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності, та прийняти рішення суду по матеріалам, які є в справі.

Відповідач по справі ОСОБА_2 не з'явилася, але від неї надійшла письмова заява про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази в сукупності, суд дійшов до висновку про те, що позов ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, заявлений обґрунтовано та підлягає задоволенню, виходячи з встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Згідно копії паспорту ОСОБА_1, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 р. станція Бессаравська Романовського району Молдова, (а.с5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, актовий запис про смерть №1997, яка є матір'ю позивачці по справі ОСОБА_1, що встановлено нотаріусом під час прийняття спадщини після померлої, (а.с.7).

ОСОБА_1,є єдиною спадкоємицею першої черги після померлої ОСОБА_3

На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, виданого 22.12.2010р. Управлінням Держкомзему у м. Мелітополі, згідно з рішенням Мелітопольської міської ради №1/6 від 29.10.2010р. на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить земельна ділянка, площею 0,1690 га, що розташована по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства, (а.с.13-15).

На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданого 22.12.2010р. Управлінням Держкомзему у м. Мелітополі, згідно з рішенням Мелітопольської міської ради №1/6 від 29.10.2010р. на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить земельна ділянка, площею 0,10 га, що розташована по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, (а.с.10-12).

ІНФОРМАЦІЯ_3 р. співвласник земельних ділянок ОСОБА_4 помер. 10.12.2014р. за позовною заявою спадкоємиці померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_2 Мелітопольським міськрайонним судом винесено рішення про визнання за позивачкою права власності на ? частину зазначених вище земельних ділянок. Рішення набрало законної сили 22.12.2014 року, (а.с.16-18).

Для оформлення спадкових прав після смерті моєї матері ОСОБА_1 звернулася до Мелітопольської держаної нотаріальної контори в м. Мелітополі.

Постановою державного нотаріуса державної нотаріальної контори від 26 травня 2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (на земельні ділянки) після померлої, у зв'язку з тим, що не виділена (визначена) частка спадкодавця у спільному майні, (а.с.6).

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право власності на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого в спільному майні.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають із ст. 370 ЦК України, де передбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування.

Відповідно до положень ст.1226 ЦК України, суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

ОСОБА_1, є донькою померлої ОСОБА_3 та відповідно до положень ст.1261 ЦК України, маю право на спадкування після смерті матері в першу чергу.

Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218, 256-259 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України, Земельним Кодексом України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (і.н.НОМЕР_3), право власності в порядку спадкування на 1/2 частку у спільному сумісному майні, а саме земельній ділянці Державний акт серія НОМЕР_1, виданого 22.12.2010р. Управлінням Держкомзему у м. Мелітополі, згідно з рішенням Мелітопольської міської ради №1/6 від 29.10.2010р, загальною площею 0,169 га.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (і.н.НОМЕР_3), право власності в порядку спадкування право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні, а саме земельній ділянці Державний акт серія НОМЕР_2, виданого 22.12.2010р. Управлінням Держкомзему у м. Мелітополі, згідно з рішенням Мелітопольської міської ради №1/6 від 29.10.2010р., загальною площею 0,10 га.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ