Провадження 2/756/711/16
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - Камбулова Д.Г.
при секретарі - Ковган О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання законної сили судового рішення і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою 24 липня 1999 року по 08 травня 2014 року, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва.
Після розірвання шлюбу діти залишилась проживати з позивачем в квартирі АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві власності.
На даний час він є єдиною особою, яка піклується про дітей, створив для дітей у повному обсязі всі необхідні умови для проживання, нормального розвитку та задоволення гармонійного розвитку їхньої особистості. Зокрема позивач несе витрати на придбання для дітей продуктів харчування, одягу, тощо. Позивач є приватним підприємцем, має власний бізнес, який дає стабільний самостійний дохід, а отже може самостійно забезпечувати належний рівень життя дітей.
Незважаючи на те, що відповідачка працює та має постійний дохід, вона відмовляється матеріально забезпечувати дітей, самоусунулась від їх виховання, проживає за іншою адресою.
Не погоджуючись з первісним позовом відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, у судовому засіданні зазначивши наступне.
Відповідачка пояснила, що дійсно сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем 24 липня 1999 року по 08 травня 2014 року, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва. Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Приблизно з вересня 2014 року вона та неповнолітні діти проживають у квартирі АДРЕСА_2. Окрім них у даній квартирі ніхто не проживає. Місце проживання відповідача їй не відомо, але останнім відомим їй місцем проживанням відповідача є квартира АДРЕСА_1. На даний час вона є єдиним годувальником двох дітей, несе усі витрати по забезпеченню їх усім необхідним, зокрема несе витрати по придбанню продуктів харчування, одягу, несе витрати по їх навчанню у навчальних закладах, тощо. З огляду на те, що відповідач ОСОБА_1 не приймає участі у вихованні дітей, не піклується про їх розвиток, не несе ніяких витрат по їх утриманню, просить суд прийняти рішення про відмову у задоволенні первісного позову, та постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дітей, а саме неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду з відповідним позовом до досягнення дітьми повноліття.
В судовому засіданні ОСОБА_2. підтримав первісний позов у повному обсязі, та просив його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Окрім іншого позивач показав, що він має у приватній власності дві квартири, які розташовані у м. Києві. В даний час він проживає за двома адресами, як у квартирі АДРЕСА_1, так і у квартирі АДРЕСА_2. Діти на даний час проживають у квартирі по вул. Милославський. Окрім нього та дітей у квартирі ніхто не проживає. Відповідачка на даний час проживає у АДРЕСА_3, де проживає її мати. Разом з тим позивач не зміг надати суду відомості про місця знаходження навчальних закладів дітей. Крім того позивач повідомив суду що його сукупний дохід як приватного підприємця за три останні роки становив 12 000 грн. Поросить відмовити у задоволенні зустрічного позову у зв'язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.
У судовому засіданні, за ініціативою суду, у відповідності до вимог ст. 182 ЦПК України, у якості свідка був допитаній неповнолітній свідок ОСОБА_6, та за відсутності у судовому засіданні сторін по справі та у присутності представника службу у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації показала суду. В даний час, біля двох років, як вона, так і її молодший брат ОСОБА_4 проживають разом з матір'ю в квартирі АДРЕСА_2. Окрім них в квартирі ніхто не проживає. Вони з братом відвідують шкільні заклади, які знаходяться біля місця проживання. Батько проживає окремо, у квартирі, яка розташована у Оболонському районі м. Києва. Батько відвідував її влітку 2015 року, та під час бесіди з ним вона пояснила, що не бажає з ним спілкуватись, та бажає проживати разом з матір'ю. Батько не несе витрат по її утриманню та по утриманню її молодшого брата, коштів не дає. Батько не відвідував її у лікарні під час її хвороби. Вона не бажає проживати з батьком, оскільки, на її думку, він не зможе доглядати як за нею, так і за братом ОСОБА_4.
Заслухавши пояснення ОСОБА_7, ОСОБА_1 та її представника, вислухавши показання неповнолітнього свідка ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 липня 1999 року по 08 травня 2014 року, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва. (а.с. 64, 65).
Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 8,9).
Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 обґрунтовуючи свій позов показала суду, що після розірвання шлюбу, приблизно з вересня 2014 року вона та неповнолітні діти проживають у квартирі АДРЕСА_2. Окрім ним у даній квартирі ніхто не проживає. Місце проживання відповідача їй не відомо, але останнім відомим їй місцем проживанням відповідача є квартира АДРЕСА_1. На даний час вона є єдиним годувальником двох дітей, несе усі витрати по забезпеченню їх усім необхідним, зокрема несе витрати по придбанню продуктів харчування, одягу, несе витрати по їх навчанню у навчальних закладах, тощо.
Задля повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи судом був допитаний неповнолітній свідок ОСОБА_3, яка показала суду, що в даний час, біля двох років, як вона, так і її молодший брат ОСОБА_4 проживають разом з матір'ю в квартирі АДРЕСА_2. Окрім них в квартирі ніхто не проживає. Батько проживає окремо у квартирі, яка розташована у Оболонському районі м. Києва. Під час бесіди з батьком, влітку 2015 року вона повідомила його про своє небажання проживати з ним, та про бажання проживати з матір'ю. Батько не несе витрат по її утриманню та по утриманню її молодшого брата.
З огляду на пояснення ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_3, судом встановлено, що на час розгляду справи у суді неповнолітні діти сторін проживають разом з матір'ю ОСОБА_2. у квартирі АДРЕСА_2.
Також суд вважає, що не знайшли свого об'єктивного підтвердження пояснення позивача за первісним позовом ОСОБА_1 де він посилався на своє проживання разом з неповнолітніми дітьми у квартирі АДРЕСА_1, та їх утримання, оскільки такі пояснення були спростовані свідком ОСОБА_3
З огляду на викладене судом приймається рішення про відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у зв'язку з його недоведеністю.
Вирішуючи питання щодо заявленого зустрічного позову, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Рзмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки. Сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до вимог чинного законодавства встановлено визначення за рішенням суду аліментів у частці від заробітку або в твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Даних про те, що ОСОБА_1 має нерегулярний, мінливий дохід, або частину доходу отримує в натурі, судом не встановлено. З огляду на зазначене суд вважає, що аліменти з відповідача ОСОБА_1 мають стягуватись в частці від її заробітку (доходу).
При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги ст. 180 СК України щодо обов'язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, матеріальне становище дітей, та вважає, що діти потребують матеріальної допомоги а її розмір повинен бути достатнім для забезпечення її фізичного і духовного розвитку. Також при визначенні розміру аліментів судом враховується матеріальне становище позивача, матеріальне становище відповідача, відсутність у платника аліментів інших стягнень за виконавчими документами, інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи та вважає, що аліменти з відповідача мають бути стягнуті у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, з дня подачі позову, тобто з 09 листопада листопада 2015 року, до досягнення дітьми повноліття.
З врахуванням викладеного, суд приймає рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, у повному обсязі заявлених позовних вимог.
Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір по справі в розмірі 487, 20 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 80, 180-184 Сімейного кодексу України, ст. 10, 15, 30, 60, 209, 212-215, 223, 367 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Києва, ( ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), приватного підприємця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженки м. Києва, (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, з 09 листопада 2015 року до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Києва, ( ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), приватного підприємця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 487 ( чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Г. Камбулов