Справа № 226/1631/15-ц
Справа № 226/1631/15-ц
Провадження № 2/226/2/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2016 року м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Димитров Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Димитровського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання спадкового договору недійсним, визнання дій нотаріуса неправомірними та скасування державної реєстрації нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача приватного нотаріуса Димитровського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 про визнання дій неправомірними, в обгрунтування якого вказав, що 23.02.2012 року померла його мати ОСОБА_8, якій на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1/21-478, виданого 15.04.2004 року комунальним підприємством «Служба єдиного замовника», зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації м.Димитров 05.05.2004 року, належала квартира, розташована за адресою: Донецька область, м.Димитров, м-н №Східний»АДРЕСА_1. Він, як син, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. 06.04.2013 року він звернувся до Димитровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, на що 21.10.2013 року отримав постанову про відмову у видачі свідоцтва на спадщину за законом, оскільки 16.08.2005 року відповідачем була накладена заборона на спадкову квартиру на підставі Спадкового договору, посвідченого ОСОБА_6 16.08.2005 року за реєстровим № 5914. Згідно вказаному спадковому договору набувачем є ОСОБА_7, на якого за умовами договору були покладені наступні обовязки: забезпечувати відчужувача ОСОБА_8 довічним і повним утриманням, харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою у розмірі 100 грн.; належними лікувальними засобами згідно з рецептами лікарів незалежно від їх вартості; у разі смерті відчужувача поховати його на кладовищі м.Димитров Донецької області. У разі виконання умов договору та після смерті відчужувача право власності на вказану квартиру переходить до набувача. ОСОБА_7 своїх зобовязань за договором не виконав, не піклувався про ОСОБА_8 останні три роки перед її смертю. Піклувався про ОСОБА_8 саме він. 10.10.2010 року його мати зламала ліву стегнову кістку зі зміщенням та з цього моменту була прикута до ліжка і потребувала постійного стороннього догляду. Він самостійно доглядав за матірю до її смерті. Після смерті він її поховав в м.Димитров. ОСОБА_7 за весь цей період жодного разу не надав ніякої допомоги ані на лікування та догляд, ані на поховання. 29.01.2014 року відповідач зареєстрував за ОСОБА_7 право власності на спірну квартиру як за набувачем за спадковим договором. Оскільки відповідач не перевірив факт виконання умов спадкового договору та зареєстрував право власності на нерухоме майно, позивач просить суд визнати неправомірними дії приватного нотаріуса ОСОБА_6 про реєстрацію квартири за адресою: АДРЕСА_2, за ОСОБА_7 та скасувати державну реєстрацію нерухомого майна зазначеної квартири за ОСОБА_4

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги та змінив підставу позову, звернувшись до суду з письмовою заявою, у якій спрямував свої вимоги до двох відповідачів: приватного нотаріуса Димитровського нотаріального округу ОСОБА_6 та ОСОБА_7, та відповідно до якої вказав, що відомості про спадковий договір, укладений між його матірю та ОСОБА_7, не були внесені до Спадкового реєстру, про що свідчить витяг зі Спадкового реєстру від 03.06.2015 року № 40558146. З цих підстав вважає, що спадковий договір є недійсним, оскільки пряма вказівка на реєстрацію спадкового договору зазначена у ст.1304 ЦК України. Також вважає, що приватним нотаріусом було порушено ст.1307 ЦК України в частині перевірки виконання умов спадкового договору. Не перевіривши факт виконання усіх умов договору, нотаріус зареєстрував право власності на нерухоме майно. Так як, його права на спадкування, як спадкоємця першої черги за законом, були порушені, позивач просить суд визнати недійсним спадковий договір між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 16.08.2005 року за реєстром № 5914; визнати неправомірними дії приватного нотаріуса ОСОБА_6 про реєстрацію нерухомого майна спадкової квартири за ОСОБА_7 як за набувачем за спадковим договором; та скасувати державну реєстрацію нерухомого майна спадкової квартири за ОСОБА_9

Представник позивача ОСОБА_10 підтримав позовні вимоги свого довірителя та додав, що витяг зі Спадкового реєстру від 03.06.2015 року № 40558146, сформований приватним нотаріусом Дух, не містить відомостей про реєстрацію спадкового договору, оскільки приватним нотаріусом ОСОБА_6 при внесенні відомостей до Спадкового реєстру була допущена помилка при написанні по батькові померлої, була задвоєна літера «н», що є суттєвим при проведенні пошуку, який здійснюється лише на підставі свідоцтва про смерть відчужувача, де окрім прізвища, імя та по батькові, інші відомості про померлого відсутні. Тому вважає, що з юридичної точки зору договір не є зареєстрованим у Спадковому реєстрі. Виправити допущену помилку нотаріус може лише за заявою відчужувача, але ОСОБА_6 вніс виправлення тільки 01.12.2015 року після видачі ОСОБА_7 свідоцтва про право власності.

Відповідач приватний нотаріус Димитровського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 до суду не зявився, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що тільки відчужувач та набувач можуть вирішувати питання виконання умов спадкового договору. Законом не передбачено перевірку нотаріусом виконання умов спадкового договору. Відчужувач ОСОБА_8 за життя не зверталася до нотаріуса щодо неналежного виконання договору. Позивач усунув ОСОБА_7 і сам займався похованням своєї матері, вини ОСОБА_7 не встановлено. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що спірний договір є недійсним через нібито нездійснення його державної реєстрації у Спадковому реєстрі. Тоді як у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 21.10.2012 року державним нотаріусом ОСОБА_11, вказано про наявність даних щодо реєстрації спірного спадкового договору, у тому числі і в Спадковому реєстрі. Також безпідставне посилання позивача на витяг від 03.06.2015 року № 40558146, як на доказ відсутності реєстрації спадкового договору у державному реєстрі, оскільки в запиті не вказані всі можливі пошукові відомості про особу відчужувача, а саме: не вказаний ідентифікаційний код ОСОБА_8 Решта витягів зі спадкового реєстру, що містяться у справі, свідчать про наявність даних про реєстрацію спірного договору. При посвідченні спадкового договору були виконані всі вимоги закону, тому підстав для визнання його недійсним немає. Крім того Положення про спадкові реєстри передбачає виправлення помилки. На підставі заяви ОСОБА_7 приватним нотаріусом ОСОБА_6 01.12.2015 року були внесені виправлення до реєстру.

Відповідач ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що ОСОБА_1 не має права звертатися до суду, так як тільки відчужував може розірвати спадковий договір, який є дійсним. Оскільки він не укладав з позивачем спадкового договору, то не має підстав обговорювати з ним виконання його умов. ОСОБА_8 не зверталася до суду з вимогою про розірвання укладеного з ним спадкового договору. Позивач самостійно взяв на себе обовязки по похованню ОСОБА_8, він не міг йому заборонити і не відмовлявся ховати бабусю. У наступному позивач отримав державну допомогу на поховання, тому він не пропонував позивачу компенсувати понесені ним витрати.

Представник відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі з тих же підстав, що вказали його довіритель та представник ОСОБА_3

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_8, яка померла 23 лютого 2013 року, що підтверджується копіями свідоцтв про народження позивача, про смерть ОСОБА_8 (а.с.6, 8, 205 т.1).

Згідно свідоцтву про право власності на житло № 1/21-478 від 15.04.2004 року ОСОБА_8 за життя належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.194 т.1). Право власності на вказану квартиру 05.05.2004 року зареєстровано за ОСОБА_8 бюро технічної інвентаризації м.Димитров, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.206 т.1).

16.08.2005 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_7 укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 за реєстром № 5914, згідно якого ОСОБА_8 передає після своєї смерті у власність ОСОБА_7 належну їй на праві власності квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3. (а.с.192 т.1).

Відповідно до п.6 даного договору за згодою сторін на набувача майна (ОСОБА_7В.) покладаються такі обовязки: забезпечувати відчужувача ОСОБА_8Є.) довічним і повним утриманням, харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, вартість матеріального забезпечення встановлюється за згодою сторін в розмірі 100,00 грн. щомісячно; забезпечувати відчужувача згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами належно від їх вартості; в разі смерті відчужувача поховати його на кладовищі міста Димитров Донецької області.

Відповідно до п.7 договору право власності на вказану у договорі квартиру переходить до набувача в разі виконання ним умов договору та після смерті відчужувача.

Вказаний договір зареєстрований приватним нотаріусом ОСОБА_6 у день його посвідчення, тобто 16.08.2005 року, про що свідчать витяги про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 16.08.2005 року, в Спадковому реєстрі від 16.08.2005 року, Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 07.08.2015 року (190-191, 201, 202 т.1).

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та обтяження 16.08.2005 року приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 на підставі вищевказаного спадкового договору була накладена заборона на обєкт нерухомого майна квартиру № 4 в будинку № 6 мікрорайону «Восточний» в місті Димитров Донецької області, а 29.01.2014 року було зареєстровано за ОСОБА_7 право власності на вказану квартиру як за набувачем за спадковим договором (а.с.9, 10 т.1).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.04.2013 року та постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій 21.10.2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Димитровської державної нотаріальної контори 06.04.2013 року з заявою про прийняття спадщини за законом та 21.10.2013 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_8 (а.с.11, 13 т.1).

21.10.2013 року за постановою держаного нотаріуса Димитровської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, після смерті ОСОБА_8, через те, що 16.08.2005 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 була накладена заборона на обєкт нерухомого майна вказану квартиру на підставі спадкового договору, посвідченого 16.08.2005 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 за реєстром № 5914 та зареєстрованого у Спадковому реєстрі (а.с.11 т.1).

Згідно довідки Комунального закладу «Димитровський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 23.10.2013 року ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходилася на диспансерному обліку у терапевта, ендокринолога з діагнозами: ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз, артеріальна гіпертензія, серцева недостатність 2 ступеню, сахарний діабет 2 тип середньої тяжкості, діабетична ангіопатія судин ніг, хронічна артеріальна недостатність 2-3 ступеню. У 2011-2013 роках з приводу вказаних хвороб оглядалася терапевтом, хірургом на дому. 10.10.2010 року встановлений діагноз: закритий косовідламковий перелом лівої стегнової кістки у міжвертельному відділі зі зміщенням відламків. З цього часу за станом здоровя потребувала постійного стороннього догляду (а.с.17 т.1).

Згідно акту приватного підприємства «ПЖФ Гарант-Сервіс» від 21.10.2013 року позивач ОСОБА_1 проживав разом з матірю ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3, з червня 2010 року по день її смерті 23.02.2013 року (а.с.19 т.1).

Згідно довідки ритуальної служби Димитровського БОКХ від 15.04.2014 року ОСОБА_1, який є сином померлої 23.02.2013 року ОСОБА_8, поховав свою матір за власні кошти на кладовищі «Степне» у м.Димитров (дозвіл на поховання № 748 від 25.02.2013 року) (а.с.12 т.1).

Згідно накладної фізичної особи підприємця ОСОБА_12 від 24.02.2013 року ОСОБА_1 придбав ритуальні товари на суму 1778 грн. (а.с.20 т.1).

Згідно довідки управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові від 21.10.2013 року ОСОБА_1 виплачена допомога на поховання за померлу ОСОБА_8 у розмірі 2339 грн. 86 коп. (а.с.18 т.1).

Відповідно до ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

За правилами ст.1303 ЦК України відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша ососба. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1307 ЦК України на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження. Відчужувач має право призначити особу, яка буде здійснювати контроль за виконанням спадкового договору після його смерті. У разі відсутності такої особи контроль за виконанням спадкового договору здійснює нотаріус за місцем відкриття спадщини.

Отже судом встановлено, що за життя між ОСОБА_8, яка померла 23.02.2012 року, і відповідачем ОСОБА_7 було укладено 16.08.2005 року спадковий договір, предметом якого є житлова квартира. Н а підставі цього договору відповідачем приватним нотаріусом ОСОБА_6 було накладено заборону на вказаний обєкт нерухомості.

Як зазначено вище, відповідно до п.7 спадкового договору право власності на спірну квартиру переходить до набувача у разі виконання ним умов договору та після смерті відчужувача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1308 ЦК України спадковий договір може бути розірваний судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірваний судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.

Згідно за п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» перехід майна від відчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування.

Зі змісту ст.1308 ЦК України та судової практики виходить, що невиконання сторонами умов спадкового договору є підставою для його розірвання; інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть предявляти вимоги про розірвання спадкового договору.

Укладений між ОСОБА_8 і ОСОБА_7 спадковий договір не було розірвано. Отримавши повідомлення про смерть відчужувача, нотаріус, який посвідчив спадковий договір, знімає (припиняє) заборону відчуження і реєструє право власності на майно відчужувача за набувачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Що і було зроблено відповідачем ОСОБА_6 Такі дії нотаріуса регламентовані підпунктом 8.5 пункту 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (із змінами).

Тому вимоги позивача про визнання неправомірними дій приватного нотаріуса ОСОБА_6 про реєстрацію нерухомого майна за ОСОБА_7 як за набувачем за спадковим договором є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК. Вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так і іншою заінтересованою особою, яка не є стороною спадкового договору, права та охоронювані законом інтереси якої порушено.

Звертаючись до суду з вимогою про визнання спадкового договору недійсним, позивач, який не є стороною спадкового договору, вказує на те, що його права на спадкування, як спадкоємця першої черги за законом, що знайшло підтвердження в суді, були порушені оспорюваним договором, тому суд визнає право ОСОБА_1 на звернення до суду з даною вимогою.

Відповідно до ч.1 ст.215 гл.16 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 цього Кодексу, які регламентують зміст правочину, дієздатність особи, яка вчиняє правочин, волевиявлення учасника правочину, настання правових наслідків, захист прав та інтересів дітей.

Згідно за ст.218 ЦК України недодержання сторонами паисьмвої форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

За правилами ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України визнання нікчемного правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 1304 ЦК України в редакції, що діяла на момент укладення спірного договору, передбачено, що спадковий договір укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню.

Дані вимоги закону при укладенні 16.08.2005 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 спадкового договору виконані і не є предметом розгляду даного позову.

У якості підстави недійсності спадкового договору позивач зазначає нездійснення державної реєстрації спірного договору у Спадковому реєстрі.

За приписами ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюється законом.

Відповідно до п.2.1 наказу Міністерства юстиції України N 51/5 від 17.10.2000 року, зареєстрованого 17.10.2000 року за N 714/4935, який був чинний на момент вчинення нотаріальної дії, відомості зокрема про спадкові договори підлягають обов'язковому внесенню до Спадкового реєстру.

Законом України від 21.09.2010 року № 2527-УІ стаття 1304 ЦК України була доповнена правовою нормою про те? що спадковий договір підлягає також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Наданий позивачем на підтвердження своїх доводів витяг зі Спадкового реєстру від 03.06.2015 року № 40558146 дійсно не містить даних про реєстрацію спірного спадкового договору (а.с.211 т.1). Пошук даної інформації у Спадковому реєстрі був здійснений лише за прізвищем, імям та по батькові відчужувача ОСОБА_8.

Натомість інформаційні довідки зі Спадкового реєстру від 07.08.2015 року за № 41162818 та від 02.12.2015 року № 42317025 містять відомості щодо спірного спадкового договору, який було зареєстровано 16.08.2005 року о 13:56 за № 37100307. Для пошуку даної інформації окрім вищевказаних параметрів зазначений ідентифікаційний код відчужувача (а.с.190 т.1, 27-28 т.2).

Вказані розбіжності в отриманих інформаціях обумовлені тим, що при реєстрації 16.08.2005 року о 13:56 у Спадковому реєстрі за № 37100307 спірного договору при вказівки по батькові відчужувача ОСОБА_8 була допущена описка, а саме: замість правильного «Єгорівна» записано «Єгорівнна», про що свідчить відповідний витяг від 16.08.2005 року № 993613 (а.с.14, 201 т.1).

Відповідно до п.3.5 Положення про Спадковий реєстр, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2011 року № 1810/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.07.2011 року за № 831/19569, пошук інформації про наявність або відсутність спадкового договору у Спадковому реєстрі здійснюється за прізвищем, ім'ям та по батькові (за наявності) відчужувача, його роком народження (за наявності)

та/або реєстраційним номером облікової картки платника податків згідно з Державним реєстром фізичних осіб платників податків (за наявності).

Відповідно до п.2.12. даного Положення заявник у разі виявлення у витязі помилки письмово повідомляє про це Реєстратора, який перевіряє відповідність відомостей у Спадковому реєстрі інформації, наведеній у спадковому договорі. Якщо факт невідповідності інформації підтверджено, Реєстратор безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та виготовляє новий витяг у порядку, передбаченому цим Положенням. Вказаним Положенням не обмежено внесення виправлень допущених помилок будь-яким терміном.

Судом встановлено, що за заявою ОСОБА_7 від 01.12.2015 року, після того як останньому у суді стало відомо про допущену нотаріусом вищевказану помилку, приватним нотаріусом ОСОБА_6, як реєстратором, виправлено допущену помилку у написанні по батькові відчужувача ОСОБА_8 та виготовлено новий витяг, про що свідчить Інформаційна довідка за Спадковгого реєстру від 01.12.2015 року № 42302036.

І витяги і інформаційні довідки мають однакову силу документу, оскільки відповідно до п.3.1, п.3.2 Положення про Спадковий реєстр виготовляються на підставі відомостей Спадкового реєстру, засвідчуються підписом та скріплюються печаткою реєстратора.

Проаналізувавши встановлені обставини та наведені правові норми, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо відсутності державної реєстрації оспорюваного договору, оскільки вони спростовуються інформацією, отриманою зі Спадкового реєстру. Допущена реєстратором помилка у вигляді подвоєної літери «н» при фіксації у реєстрі по-батькові відчужувача майна не є суттєвою помілкою, яка б спростовувала реєстрацію спірного спадкового договору в Спадковому реєстрі.

Також суд зауважує, що відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не є вчиненим правочин у разі нездійснення його державної реєстрації згідно зі ст.210 ЦК України, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним.

Тобто, не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено; недійсною може бути визнана тільки угода, яка вже вчинена.

Норми статей глави 16 ЦК України не передбачають недійсності правочинів, щодо яких не дотримані вимоги закону про державну реєстрацію.

Таким чином, навіть, якщо б позивачем було доведено про нездійснення обовязкової державної реєстрації правочину, з огляду на вищеприведене, такий правочин не може бути визнаним недійсним, а тому вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню, у тому числі вимога про скасування реєстрації права власності набувача на спірну квартиру, яка є похідною від попередньої вимоги про визнання недійсним спадкового договору.

На підставі ст.203, 210, 215, 218, 220, 1302, 1303, 1304, 1307, 1308 ЦК України, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Положенням про Спадковий реєстр, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 209, 212, 213, 214, 215, 256-259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Димитровського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання спадкового договору недійсним, визнання дій нотаріуса неправомірними та скасування державної реєстрації нерухомого майна відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24.02.2016 року.

Суддя Ж.Є.Редько

.