У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2015 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Токмацької міської ради Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

встановила:

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Токмацької міської ради Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог пунктів ч.2, ч.4 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити серед іншого: зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Оглянувши матеріали даної позовної заяви встановлено, що вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме: відсутня грошова оцінка земельної ділянки на момент звернення до суду.

Ціну позову визначено у 6083,68 грн. До позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 487,20 грн., проте, посилання на належні докази ринкової вартості майна в позовній заяві і в доданих до неї документах відсутні, що позбавляє суд можливості перевірити повноту сплати судового збору.

Порядок визначення ціни позову встановлено ст. 80 ЦПК України. Зокрема, згідно з п. 9 ст. 80 цієї статті у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Під дійсною вартістю нерухомого майна розуміється грошова сума, за яку воно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості на час розгляду справи.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання визначено Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». З урахуванням положень указаного Закону документом, що містить висновки про вартість майна, є звіт про оцінку майна; визначення оціночної вартості здійснюється суб'єктами оціночної діяльності, які мають сертифікат суб'єкта оціночної діяльності за напрямом та спеціалізацією, що відповідають об'єкту оцінки.

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обовязкових платежів визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358 .

У відповідності до п.п. 1 п. 1 вказаної вище постанови оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства (далі - оподаткування), є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Оціночна вартість земельної ділянки, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів № 358 від 21.08.2014 року «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» є її ринкова вартість такої земельної ділянки, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Відповідно до п. 3 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінетів Міністрів України № 1440 від 10.09.2003 року, ринкова вартість - це вартість, за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 358 від 21.08.2014 року «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства», строк дії звіту про оцінку нерухомого майна становить не більше шести місяців з дати оцінки.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

Наведений у позовній заяві розрахунок ціни позову, з якого вбачається, що вартість спірної земельної ділянки, яка розрахована позивачем на підставі Довідника показників нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, з урахуванням наведеного в ст. 289.1 Податкового кодексу України розрахунку величини коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель та статистичної інформації про індекс споживчих цін Державного комітету статистики України, не може бути прийнятий судом, оскільки судовий збір в справах про визнання права власності на майно, сплачуються з врахуванням ринкової вартості майна на час звернення до суду.

Індексація нормативної грошової оцінки земель, розрахунок якої вказаний у ст. 289.1 Податкового кодексу України, використовується у правовідносинах, повязаних з орендою земельних ділянок.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, позивачу слід надати суду докази, що підтверджують ринкову вартість земельної ділянки, із врахуванням вказаної вартості у порядку п.9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, зазначити ціну позову, та провести із врахуванням визначеної ціни позову сплату судового збору, та подати документ про його сплату.

З прохальної частини тексту позовної заяви вбачається, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на все її майно, до якого увійшло, в тому числі, право власності на земельну ділянку розміром 0,1531 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Прикордонна, 89.

Однак, продовжуючи в позовній заяві викладення обставин, позивач зазначає що вищевказана спірна земельна ділянка належала на правів спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Належне ОСОБА_3 право власності в подальшому перейшло до ОСОБА_4, яка виділила свою частку земельної ділянки площею 0,0779 га в натурі.

Також позивач ОСОБА_1 в позовній заяві зазначає свою адресу: АДРЕСА_1 та вказує, що прийняв спадщину за законом після ОСОБА_2 на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (при цьому, як вбачається із позову, спадкодавиця проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 за якою й була відкрита спадщина на все належне їй майно). У прохальній частині позову позивач ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Прикордонна, 89.

В супереч вимогам п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивачем в позовній заяві не зазначено доказів, що підтверджують кожну із вищевказаних обставин, наявність підстав для звільнення від доказування.

Таким чином, у тексті позовної заяви позивач повинен викладати не тільки обставини на обґрунтування своїх позовних вимог, але і одночасно зазначати засоби доказування на підтвердження кожної обставини чи про наявність підстав для звільнення від доказування.

Також, в порушення вищевказаних норм, позивачем не зазначені докази, які підтверджували вказані ним в позовній заяві обставини, в тому числі розбіжності в адресах розташування спадкового майна. З врахуванням положень зазначених статей ЦПК України, вбачається за необхідне уточнити в позові відомості щодо земельної ділянки, на якій знаходиться спірне майно.

В роз'ясненнях, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Вказані обставини необхідні як для винесення законного та обґрунтованого судового рішення, так і для визначення кола осіб, що мають брати участь у справі та при винесені судового рішення на права та обов'язки яких воно може вплинути.

Позивачу слід взяти до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на земельну ділянку.

Також слід зазначити, що Земельним кодексом України передбачений інший аніж судовий порядок набуття права власності на земельну ділянку.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

визначення меж земельної ділянки в натурі;

погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;

реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів.

Однак в порушення ч.1 ст.120 ЦПК України позивач не додав до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів, а саме, як зазначено в додатку до позову: копії паспорта ОСОБА_1 на 3 арк., зазначеної в п.1 додатку до позовної заяви; копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 на 1 арк., зазначеної в п.2 додатку до позовної заяви; виписки з свідоцтва про народження ОСОБА_1 на 1 арк., зазначеної в п.3 додатку до позовної заяви; копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 на 1 арк., зазначеної в п.4 додатку до позовної заяви; копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 на 1 арк., зазначеної в п.5 додатку до позовної заяви; копії свідоцтва про смерть ОСОБА_6 на 1 арк., зазначеної в п.6 додатку до позовної заяви; постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2015 року №1819/0231 на 1 арк., зазначеної в п.7 додатку до позовної заяви; копії державного акту на право приватної власності на землю від 21.04.2000 року на 1 арк., зазначеної в п.8 додатку до позовної заяви; копії позовної заяви з додатками, зазначеними в п.10 додатку до позовної заяви.

Вимоги ч. 1 ст. 120 ЦПК України не містять виключень, застережень та є безумовними.

Частина третя статті 119 ЦПК містить вимогу, відповідно до якої позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Натомість, вказана позовна заява не підписана та не містить дати її подання.

Тому зміст позовних вимог пропонується привести у відповідність до п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно із ст. ст. 121, 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом. Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На теперішній час, вищевказані обставини унеможливлюють суд відкрити провадження у справі, оскільки позов за формою та змістом складений в неналежному обсязі, необхідному для правильного і своєчасного розгляду і вирішення справи у визначений законом строк, а відтак позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Звертаю Вашу увагу на те, що при подачі уточненого позову та додаткових документів, позивач повинен виконати вимоги ст.120 ЦПК України щодо надання копії уточненого позову та копій доданих до позову документів відповідно до кількості осіб, що приймають участь у справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, ст. ст. 4, ЗУ "Про судовий збір",

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Токмацької міської ради Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом Заяву - залишити без руху надавши строк п'ять днів, з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків зазначених в ній.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: