АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/229/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5 Савранський О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д. , Новікова О. М.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_14 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9: треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Корсунь-Шевченківська державна нотаріальна контора, Корсунь-Шевченківський відділок Черкаського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації, про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що в період шлюбу з відповідачем ними за договором купівлі-продажу від 21 листопада 2000 року було придбано житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, на неприватизованій ділянці.

Після розірвання шлюбу позивач звернулася до суду із позовом про поділ майна подружжя, проте вказаний позов за заявами сторін залишений судом без розгляду, оскільки при посвідченні договору нотаріусом була допущена помилка у тексті договору, зокрема: замість «с. Ситники» вказано «с. Моринці», проте ні нотаріус, ні органи БТІ не внесли виправлення в договір, що перешкоджає ОСОБА_6 реалізувати своє право на отримання частки подружжя у спірному житловому будинку.

За таких обставин, позивачка просила суд встановити факт, що будинок, який був придбаний ОСОБА_9 під час шлюбу за договором купівлі-продажу будинку від 21 листопада 2000 року, посвідчений нотаріусом Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори, знаходиться на АДРЕСА_1. Здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме поділити жилий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 33,3 м 2 , по ? частини кожному. Визнати за ОСОБА_6 та ОСОБА_9 право власності по ? частині вказаного будинку.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_15, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду першої інстанції, просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, районний суд вважав, що вимога позивача про встановлення факту, що має юридичне значення не підлягає до задоволення, тому не підлягають до задоволення і інші вимоги, які взаємопов'язані між собою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Перевіряючи доводи позивача в частині вимог про встановлення факту місцезнаходження спірного будинку у АДРЕСА_1, колегія суддів враховує слідуюче.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за певних умов, зокрема, якщо чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

З матеріалів справи вбачається, що при посвідченні державним нотаріусом Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 договору купівлі-продажу будинку від 21 листопада 2000 року, що розташований в АДРЕСА_1, між ОСОБА_13 та ОСОБА_9 було допущено помилку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» (у редакції, діючої на час вчинення нотаріальної дії), нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо).

У відповідності до ст. 47, 55 Закону угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, які підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється. Не приймаються для вчинення нотаріальних дій документи, що мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, текст яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також написані олівцем.

Згідно ст. 4 Закону «Про нотаріат» нотаріус має право складати проекти угод і заяв.

При цьому згідно ч. 2 ст. 54 Закону нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, перевіряють, чи відповідає зміст посвідчуваної ними угоди вимогам закону і дійсним намірам сторін.

Відповідно до п. 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5 (станом на час посвідчення договору), при нотаріальному посвідченні договорів про відчуження жилого будинку, а також іншого нерухомого майна, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності на вказане майно у осіб, які його відчужують., а документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, приєднуються до примірника угоди, свідоцтва про право на спадщину та ін., що залишається у справах державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса. (п. 21)

Таким чином, готуючи проект правочину, саме нотаріус зобов'язаний викласти його текст у повній відповідності дійсним намірам сторін на виконання вимог ст. 54 ЗУ «Про нотаріат». При цьому, сторонам правочину нотаріусом лише забезпечується можливість ознайомлення із текстом документу. Так само і при перевірці поданого сторонами тексту правочину, нотаріус зобов'язаний з'ясувати його відповідність дійсним намірам сторін. У випадку, якщо така відповідність не буде встановлена, нотаріус не має право посвідчити правочин до тих пір, поки не буде внесені відповідні зміни до його тексту.

Разом з тим, діючим законодавством передбачено право особи, права якої стосуються нотаріальна дія, звернутися до суду про оскарження вчинення нотаріальної дії чи відмови у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт можуть бути оскаржені до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. (ст. 50 ЗУ «Про нотаріат»)

Матеріали справи не містять доказів оскарження відмови нотаріуса у внесенні виправлень до нотаріального документа.

Крім того, питання реєстрації права власності на нерухоме майно за певними адресами відноситься до повноважень реєстраційної служби, проте матеріали справи не містять доказів звернення позивача до установи для вирішення вказаного питання.

З наведеного вбачається, що чинним законодавством передбачений позасудовий порядок внесення виправлень до правовстановлюючого документу на спірний будинок, в зв'язку з чим факт місцезнаходження будинку у певному населеному пункті не підлягає встановленню в судовому порядку.

Слід зауважити, що у рішенні апеляційного суду Черкаської області від 03 березня 2015 року колегією суддів вказано на порядок виправлення помилок в нотаріальних документах згідно Правил ведення нотаріального діловодства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року, проте такі роз'яснення суду залишені позивачкою без реагування.

Позовні вимоги ОСОБА_6 в частині поділу житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 Черкаської області також не підлягають до задоволення, враховуючи слідуюче.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, вказана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Вимоги позивача повинні бути обгрунтовані належними та допустимими доказами.

Звертаючись до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя, позивачем не надано належного доказу, який би підтверджував право позивачки, яке остання просить захистити, оскільки посилаючись на своє право на ? частини будинку в АДРЕСА_1, останньою було надано правовстановлюючий документ на житловий будинок у АДРЕСА_1. Таким чином, при ухваленні рішення судом вірно вказано на те, що вимога про поділ спірного будинку як об'єкту спільної сумісної власності подружжя, є взаємопов'язаною із вимогою про встановлення факту, а тому також не підлягає д задоволення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_14 відхилити.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :