Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

11 січня 2016 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

при секретарі Кахнич С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління майном спільної власності Львівської обласної ради про визнання права власності,

встановив:

позивач звернулась до суду з позовом до Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, в якому просить визнати за нею право власності на неподільні приміщення загального користування в будинку №28 на пр.Шевченка у м.Львові, позначені на поверховому плані 1 поверху літерами І пл.29,7 м. кв., ІІ пл.19,0 м. кв., ІІІ пл.5,6 м. кв., 2 поверху літерами І пл.19,0 м. кв., ІІ пл.5,6 м. кв., 3 поверху літерами І пл.24,0 м. кв., ІІ пл.5,6 м. кв., 4 поверху літерами І пл.24,0 м. кв., ІІ пл.5,6 м. кв., мезоніну літерою І пл.7,2 м. кв., загальною площею, 145,3 м.кв.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що вона є власницею квартир №2а, 3, 4а, 4, 4 (4,5), 5в, 5б, 5а, 6а, 5 за адресою: м.Львів, пр.Шевченка, 28. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 28.12.2009р. визнано недійсним та скасовано рішення VIII-ї сесії V-го демократичного скликання Львівської обласної ради №101 від 25.10.2006р., свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 01.06.2007р. і витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14800169 від 06.06.2007р. в частині визнання права комунальної власності Львівської обласної ради на неподільні приміщення загального користування в будинку №28 на пр.Шевченка у м.Львові, позначені на поверховому плані 1 поверху літерами І пл.29,7 м.кв., ІІ пл.19,0 м.кв., ІІІ пл.5,6 м.кв., 2 поверху літерами І пл.19,0 м.кв., ІІ пл.5,6 м.кв., 3 поверху літерами І пл.24,0 м.кв., ІІ пл.5,6 м.кв., 4 поверху літерами І пл.24,0 м.кв., ІІ пл.5,6 м.кв., мезоніну літерою І пл.7,2 м.кв. Однак, до цього часу вказане майно обліковується на балансі відповідача. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Вищезгадані приміщення загального користування площею 145,3 м.кв. використовуються та обслуговуються позивачем, остання забезпечує їх належну експлуатацію, утримання в чистоті, що сприяє збереженню та покращенню стану будинку та квартир, які перебувають у її власності. Листом від 29.10.2015р. позивач звернувся до відповідача з вимогою передати вищезгадані приміщення, однак дана вимога залишилась без виконання, а відтак відповідач не визнає права власності ОСОБА_1 на згадане нерухоме майно.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов, дала пояснення аналогічні доводам викладеним у позові. Просить позов задоволити.

Представник відповідачав судове засідання не зявився, хоч про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у його відсутності, на підставі наявних матеріалів справи, з винесенням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з витягів про державну реєстрацію прав та свідоцтва про право власності на квартиру /а.с.11,12,13,14,15,16,17,18,19,20,21/, ОСОБА_1 є власником квартир №№2а, 3, 4а, 4 (приміщ.6, 7, 15), 4 (4,5), 5в, 5б, 5а, 6а, 5 у будинку №28 на пр.Шевченка у м.Львові.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 28.12.2009р. визнано недійсним та скасовано рішення VIII-ї сесії V-го демократичного скликання Львівської обласної ради №101 від 25.10.2006р., свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 01.06.2007р. і витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14800169 від 06.06.2007р. в частині визнання права комунальної власності Львівської обласної ради на неподільні приміщення загального користування в будинку №28 на пр.Шевченка у м.Львові, позначені на поверховому плані 1 поверху літерами І пл.29,7 м.кв., ІІ пл.19,0 м.кв., ІІІ пл.5,6 м.кв., 2 поверху літерами І пл.19,0 м.кв., ІІ пл.5,6 м.кв., 3 поверху літерами І пл.24,0 м.кв., ІІ пл.5,6 м.кв., 4 поверху літерами І пл.24,0 м.кв., ІІ пл.5,6 м.кв., мезоніну літерою І пл.7,2 м.кв., всього 145,3 кв.м., а також на підвальні приміщення, позначені літерами: Х пл.4,10 кв.м., ХІ пл.5,7 кв.м., ХІІ пл.9,0 кв.м., ХІІІ пл.18,6 кв.м., ХIV пл.11,7 кв.м., загальною площею 49,1 кв.м. Визнано за ОСОБА_1 право власності на підвальні приміщення, позначених на поверховому плані літерами: Х пл.4,10 кв.м., ХІ пл.5,7 кв.м., ХІІ пл.9,0 кв.м., ХІІІ пл.18,6 кв.м., ХIV пл.11,7 кв.м., загальною площею 49,1 кв.м. /а.с.5-10/.

Вказане рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили.

Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир (ч.2 ст.382 ЦК України).

Відповідно до п.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» всі співвласники будинку є співвласниками допоміжних приміщень будинку.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

З наведених норм Закону, випливає, що власники квартир (двоє або більше) у багатоквартирному житловому будинку є співвласниками приміщень загального користування, які перебувають у їх спільному користуванні, тобто такі приміщення знаходяться у їх спільній сумісній власності, а коли власники усіх квартир поєднується в одній особі, то і відповідно ця особа є власником усіх приміщень загального користування.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 30.10.2015 року зверталась до Управління майном спільної власності Львівської обласної ради з вимогою про передачу їй приміщень загнального користування площею 145,3 м.кв. за адресою: м.Львів, пр.Шевченка, 28, з метою оформлення права власності /а.с.22/, однак в судовому засіданні встановлено, що дана вимога позивача залишена без належного реагування та виконання, а отже тим самим відповідачем не визнається право власності позивача на згадані приміщення загального користування.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.5 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Отож, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є цілком обґрунтованим та підлягає до задоволення, оскільки позивач є єдиним власником квартир у будинку №28 на пр.Шевченка у м.Львові та відповідно і приміщень загального користування в розумінні приписів статті 382 ЦК України, статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», відповідач на вимогу позивача належно не відреагував, в судове засідання не зявився та не представив жодних доказів на спростування вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 3-11, 60, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на неподільні приміщення загального користування в будинку №28 на пр.Шевченка у м.Львові, позначені на поверховому плані 1 поверху літерами І пл.29,7 м. кв., ІІ пл.19,0 м. кв., ІІІ пл.5,6 м. кв., 2 поверху літерами І пл.19,0 м. кв., ІІ пл.5,6 м. кв., 3 поверху літерами І пл.24,0 м. кв., ІІ пл.5,6 м. кв., 4 поверху літерами І пл.24,0 м. кв., ІІ пл.5,6 м. кв., мезоніну літерою І пл.7,2 м. кв., загальною площею, 145,3 м.кв.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Стрельбицький В.В.