АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Білич І.М.

ПоливачЛ.Д.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», публічного акціонерного товариства «Омега Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни, державної реєстраційної служби України про усунення перешкод у користуванні та володінні майном, визнання припиненим кредитного зобов'язання, визнання припиненим договору застави, зобов'язанні вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Чернікової Любові Ігорівни в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року, -

у с т а н о в и в :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «ФК «Вектор плюс», ПАТ «Омега Банк», приватного нотаріуса КМНО Морозової С.В., державної реєстраційної служби України про усунення перешкод у користуванні та володінні майном, визнання припиненим кредитного зобов'язання, визнання припиненим договору застави, зобов'язанні вчинити певні дії.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року позов задоволено частково: визнано припиненими зобов'язання ОСОБА_2, які виникли внаслідок укладення з АКБ «Київ-Приват» (правонаступником якого є АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», яке передало право вимоги згідно договору факторингу ТОВ «ФК «Вектор Плюс») договору від 23 липня 2001 року № 353/л-р на обслуговування банківської платіжної картки, з усіма додатковими угодами та доповненнями до нього, та договору застави від 29 серпня 2001 року щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1; в решті вимоги відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача, зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов передчасного висновку про обґрунтованість позову, оскільки ухвалою Вищого

_____________________________________________________

Справа № 757/50/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/8526/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 серпня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В суді апеляційної інстанції ТОВ «Кредитні ініціативи» - ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі, та їх представники, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її задоволення виходячи з таких підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 23 липня 2001 року позивач уклав договір № 353/л-р на обслуговування банківської платіжної картки з АКБ «Київ-Приват», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк» (а. с. 13-15).

У відповідності до договору № 353/л-р від 23 липня 2001 року позивач ОСОБА_2 отримував кредитні кошти згідно з умовами кредитної лінії.

До договору наступними роками було укладено ряд додаткових угод: від 21 березня 2002 року № 1 (а. с. 16); від 5 травня 2003 року № 2 (а. с. 17); від 19 травня 2003 року № 3 (а. с. 18); від 26 липня 2005 року № 4 (а. с. 19-22); від 7 червня 2006 року № 5 (а. с. 23); від 14 березня 2007 року № 6 (а. с. 24), які послідовно змінювали чи доповнювали (корегували) раніше укладені домовленості.

Згідно з додатковою угодою від 14 березня 2007 року № 6, зокрема, було передбачено, що ОСОБА_2 отримує (має право отримати) грошові кошти, які зобов'язаний повернути до 8 серпня 2011 року.

Після укладення кредитного договору (договору про обслуговування кредитної картки) на забезпечення зобов'язань, які виникали за ним, між ОСОБА_2 та відповідачем ПАТ «Омега Банк» було укладено договір застави від 29 серпня 2001 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В., відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 (належна позивачу) є предметом застави (забезпечення грошових зобов'язань перед банком) (а. с. 25-26).

Задовольняючи позов частково, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 не має будь-якої заборгованості перед ТОВ «Кредитні ініціативи». При цьому суд послався на обставини, які встановлені в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 18 серпня 2014 року по справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у сумі 1 642 419,37 грн.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, ухвалене у справі судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Так, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 серпня 2014 року, у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 серпня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а. с. 123-125).

Касаційною інстанцією встановлено, що згідно з п. 1 додаткової угоди № 6 до кредитного договору від 23 липня 2001 року № 353/л-р банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що поновлюється, у сумі 150 тис. доларів США, на строк до 8 серпня 2011 року. Кредит надається лише після підписання додаткової угоди до договору застави.

Із виписок по особовому рахунку ОСОБА_2, які були здійснені за період з 8 серпня 2001 року по 28 листопада 2012 року вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з п. 2.6. договору факторингу від 28 листопада 2012 року № 15, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ ФК «Вектор Плюс», окрім випадків, передбачених у п. 2.6.5 нижче, наступне відступлення (або будь-яке інше відчуження, в т. ч. передача в заставу) фактором прав вимоги заборгованості до боржників, будь-яким третім особам, допускається виключно за умови отримання фактором від банку попереднього письмового дозволу (погодження) Спостережної Ради Банку.

Як вбачається з виписки з протоколу № 19 Спостережної Ради ПАТ «Сведбанк» від 20 листопада 2012 року ТОВ ФК «Вектор Плюс», керуючись п. 2.6 договору факторингу, отримав попередню згоду Спостережної Ради ПАТ «Сведбанк» на наступне відступлення прав вимоги заборгованості до боржників.

Згідно із ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

На викладені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого його висновки в цій частині є необґрунтованими.

У зв'язку з викладеним апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та володінні майном, визнання припиненим кредитного зобов'язання, визнання припиненим договору застави, зобов'язанні вчинити певні дії, задоволенню не підлягають.

Таким чином, рішення суду назвати законним та обґрунтованим не можна, а тому воно підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Чернікової Любові Ігорівни в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», публічного акціонерного товариства «Омега Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу МорозовоїСвітлани Володимирівни, державної реєстраційної служби України про усунення перешкод у користуванні та володінні майном, визнання припиненим кредитного зобов'язання, визнання припиненим договору застави, зобов'язанні вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: І.М. Білич

Л.Д.Поливач