АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року

в справі за скаргою ОСОБА_2 на дії відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_2 подала у суд скаргу на дії відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві).

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Диких О.О. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 33449027.

23 липня 2012 року головним державним виконавцем відділу була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Додатково, 30 квітня 2013 року була винесена постанова про розшук майна боржника. На виконання вищевказаної постанови державного виконавця, 15 серпня 2013 року було складено Акт № 33449027 опису й арешту майна, а саме: - транспортного засобу марки TOYOTA LAND CRUISER, 2008 p.в., днз НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2, що належить їй. Відповідно до Акту, транспортний засіб боржника передавався без права відчуження на відповідальне зберігання боржнику.

22 серпня 2013 року була винесена постанова про припинення розшуку майна боржника, а саме: - транспортного засобу марки TOYOTA LAND CRUISER, 2008 p.в., днз НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2. Починаючи з 15 серпня 2013 року жодних зауважень зі сторони державного виконавця щодо умов зберігання транспортного засобу не надходило, так само, як і будь-яких вимог щодо витребування документів про вчинення інших дій.

Проте, 10 червня 2015 року державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві Поліщук В. В. разом з представником ТОВ «Кредитні ініціативи» без участі уповноваженого представника Державтоінспекцїї намагалися за допомоги евакуатора вилучили транспортний засіб марки TOYOTA LAND CRUISER, 2008 p.в., днз НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2.

З вимогою від 15 серпня 2014 року заступника начальника ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Журбас Д. В. та постановою про розшук майна боржника від 14 серпня 2014 року у ВП № 33449027 заступника начальника ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві ЖурбасД. В. - ОСОБА_2 була ознайомлення вже на місці подій, а саме 10 червня 2015 року.

Вимога державного виконавця та постанова про розшук майна боржника, були направлені заступником начальника ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Журбас Д. В. на адресу: АДРЕСА_1, за якою ОСОБА_2 вже не проживала та не була зареєстрована.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, не відповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нове рішення, яким скасувати постанову про розшук майна боржника від 14 серпня 2014 року у ВП № 33449027 за підписом заступника начальника ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві ЖурбасД. В. та визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві ПоліщукВ. В., в частині вилучення транспортного засобу боржника без погодження з ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Встановлено, що 23 липня 2012 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва №2-70 від 18 листопада 2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ВАТ «БТА Банк» боргу в сумі 1033949,62 грн.(а.с.23,58).

ОСОБА_2 було направлено вимогу від 15 серпня 2014 року на адресу АДРЕСА_1 (а.с.87).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2014 року замінено стягувача ПАТ «БТА Банк» на ТОВ «Кредитні ініціативи»(а.с.108-110).

За таких обставин, посилання в апеляційній скарзі на те, що на день вилучення рухомого майна - ТОВ «Кредитні ініціативи» не були стороною виконавчого провадження, колегія суддів визнає безпідставними.

З матеріалів справи убачається, що 14 серпня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER, 2008 p.в., днз НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2 (а.с.24).

З акту державного виконавця від 11 червня 2015 року вбачається, що вилучено вищезазначений транспортний засіб за адресою: АДРЕСА_2 та передано на штраф майдан за адресою: м. Київ, вул. Нова, 1 (а.с.91).

16 червня 2015 року державним виконавцем складено акт опису і арешту даного транспортного засобу та передано його на зберігання представнику ДП «Інформаційний центр» (а.с.93).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення електронного документообігу в органах державної виконавчої служби, ведення обліку виконавчих проваджень, контролю за дотриманням державними виконавцями вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій, надання оперативного доступу сторонам виконавчого провадження до його матеріалів Міністерство юстиції України забезпечує функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Згідно зі ч. 1 ст. 12 Закону сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як убачається з наявних в матеріалах справи доказів, а саме копії паспорту ОСОБА_2 з 10 квітня 2009 року вона значиться зареєстрованою за адресою АДРЕСА_3, разом з тим, у виконавчому листі адреса місця її проживання інша - АДРЕСА_1, між тим про зміну місця свого проживання боржник відповідні органи не повідомила (а.с.34).

При цьому, колегія суддів враховує і ту обставину, що скаржник мала можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження як на особистому прийомі державного виконавця, так і за допомогою електронного реєстру виконавчих проваджень, остільки як убачається зі скарги, з постановою про відкриття виконавчого провадження вона була ознайомлена.

Встановлено, що ОСОБА_2 не було пропущено строк оскарження акту опису та арешту транспортного засобу.

Між тим, скаржник мала можливість добровільно та своєчасно виконати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року, на підставі якого і було відкрито виконавче провадження та направлено відповідну вимогу.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що боржник не міг знати про існування вимоги, а відтак її виконати, колегія суддів визнає безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до cт. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Отже, державний виконавець, вживаючи заходів виконання судового рішення шляхом винесення постанови про розшук належного ОСОБА_2 транспортного засобу з причин відсутності даних про його місцезнаходження, діяв у межах наданих йому законом повноважень.

Згідно ч.б ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у процесі виконавчого провадження з'ясувалося, що майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, але майно боржника виявлено на території іншого органу державної виконавчої служби, державний виконавець звертає стягнення на таке майно в порядку, передбаченому цим Законом, за погодженням з начальником відділу державної виконавчої служби, якому він підпорядкований, та за умови, що стягувач авансує витрати на організацію та проведення виконавчих дій. Про вчинення виконавчих дій на території іншого органу державної виконавчої служби державний виконавець повідомляє начальникові такого органу. У разі якщо стягувач не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій на території іншого органу державної виконавчої служби, державний виконавець звертає стягнення на наявне майно боржника і після розподілу стягнутих коштів, якщо їх обсяг недостатній для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, надсилає виконавчий документ до органу державної виконавчої служби за місцезнаходженням іншого майна боржника.

Враховуючи, що стягувачем ТОВ «Кредитні ініціативи» авансувалися витрати на організацію та проведення виконавчих дій, то дії державного виконавця щодо опису й арешту транспортного засобу в Святошинському районі м. Києві слід вважати правомірними.

Окрім цього, ОСОБА_2 не зазначила, яким чином діями державного виконавця, пов'язаними з вилученням транспортного засобу за адресою: АДРЕСА_2, арештованого з метою примусового виконання рішення суду й передачею на штраф майдан, порушено її права.

З огляду на викладене, колегія суддів правових підстав до скасування постановленої по справі ухвали не вбачає.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 293, 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/8252/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2194/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Тітов М.Ю.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.