Провадження № 22ц/784/559/16 Суддя першої інстанції Баранкевич В.О.
Справа № 482/2188/15-ц Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

із секретарем Гавор В.Б.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2015 року за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції (надалі ДВС) про тимчасове обмеження боржниці ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И Л А:

4 грудня 2015 року ДВС звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_3

Свої вимоги заявник мотивував тим, що у ДВС на примусовому виконанні перебуває виконавчий напис № 5495, виданий 12 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про стягнення з ОСОБА_3 боргу на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі Банк).

Незважаючи на вжиті заходи з боку ДВС щодо примусового виконання рішення, станом на 4 грудня 2015 року зазначене рішення суду не виконано, у звязку з чим ДВС просила суд тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2015 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, без вилучення паспорта боржника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідн. ном. - НОМЕР_1, проживаючу та зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до повного погашення існуючої заборгованості по виконавчому напису № 5495 від 12 жовтня 2015 року, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про стягнення з ОСОБА_3 боргу на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 51 121,31 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання ДВС, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, зокрема: при розгляді справи судом не встановлена особа боржниці, її місце проживання у м. Нова Одеса та наявність боргових зобовязань.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12 жовтня 2015 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 винесла виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження м. Черкаси ідн. ном. - НОМЕР_1, яка мешкає: АДРЕСА_1, боргу за кредитним договором, укладеним між останньою та Банком 10 жовтня 2007 року, у розмірі 52 812.31 грн. (а.с.4).

Банк 30 жовтня 2015 року звернувся до ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом від 12 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Банку заборгованості за кредитним договором в сумі 51 121, 31 грн. При цьому Банк просить ДВС перевірити інформацію щодо проживання боржниці без реєстрації на території м. Нова Одеса по вул. Лермонтова. У вказаній заяві, стягувач зазначає по-батькові боржниці по різному, а саме: Андріївна та Володимирівна (а.с. 5).

12 листопада 2015 року державним виконавцем Волошиною В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій боржником зазначено ОСОБА_3 (а.с. 6).

4 грудня 2015 року державний виконавець винес постанову про арешт майна боржника ОСОБА_3 (а.с.8). У вказаних процесуальних документах державного виконавця адреса боржниці зазначена АДРЕСА_2.

Перевірка майнового стану боржниці державним виконавцем була зроблена на імя ОСОБА_3 (а.с.11-15).

За повідомленням Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 11 січня 2016 року було зясовано, що відомості по батькові особи боржниці не збігаються з даними особи, яка обмежена судом у праві виїзду за межі України.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України судом вирішується питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду особи за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів за поданням державного виконавця.

Відповідно до положень ст. 122 ЦПК України на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом суддя відкриває провадження у цивільній справі (а у випадках, передбачених законом, відмовляє у відкритті провадження), про що постановляє відповідну ухвалу. Зазначена норма закону є обов'язковою і при розгляді справ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Звернення до суду із заявою і відкриття провадження у справі суддею тягне за собою виникнення цивільного процесу з конкретним складом його учасників. Кожний учасник процесу посідає своє, визначене йому законом процесуальне становище і може користуватися наданими йому правами і нести процесуальні обовязки.

З матеріалів справи вбачається, що судом було розглянуто подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без постановлення ухвали щодо відкриття провадження у справі та призначення подання до розгляду у судовому засіданні.

Таке процесуальне порушення є суттєвим порушенням норм цивільно-процесуального законодавства, що тягне за собою скасування судового рішення.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, в тому числі й дані про особу боржника, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Між тим, розглядаючи подання державного виконавця про обмеження права боржника виїзду за межі України, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що імя по батькові боржниці, зазначене у виконавчому документі не збігається з імям по батькові у поданні державного виконавця, а також в усіх процесуальних документах останнього.

Більш того, виконавчий документ та матеріали справи взагалі не містять даних, які б свідчили, що боржниця проживала чи перебували на території м. Нова Одеса. При зверненні стягувача до державної виконавчої служби, банк висловив припущення, що боржниця може перебувати на території м. Нова Одеса та просив перевірити ці дані. Проте, матеріали справи не містять даних такої перевірки.

В апеляційній скарзі заявниця стверджує, що у неї відкрито у Банку один картковий рахунок, однак заборгованість по ньому відсутня.

Оскільки за змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування, саме він зобовязаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

У звязку із необхідністю оперативного розгляду подання субєкт його внесення може бути повідомлений про час і місце розгляду у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 74 ЦПК України.

Неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду подання. Проте, у випадку необхідності зясування судом обґрунтованості внесеного подання та дані про особу боржника, явку державного виконавця до суду може бути визнано обовязковою.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції взагалі не здійснював будь-яких заходів, передбачених ч. 6 ст. 74 ЦПК України для виклику в судове засідання державного виконавця.

Отже, суд першої інстанції, задовольняючи подання державного виконавця та постановляючи ухвалу про обмеження права виїзду боржниці за межі України, не перевірив дані про особу боржниці, про наявність боргових зобовязань зазначеної особи, реєстрацію її місця проживання або перебування.

За такого, доводи скарги щодо порушення судом норм процесуального законодавства заслуговують на увагу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що зазначена ухвала постановлена з порушенням вимог закону, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 року задовольнити частково.

Ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді В.І. Козаченко

ОСОБА_5