Провадження № 2/522/1965/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року

Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.

при секретарі : Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша Одеська державна нотаріальна контора про визнання права власності, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 17.09.2015 року звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, треті особи: Перша Одеська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2. В процесі розгляду справи Департамент комунальної власності Одеської міської ради замінили на належного відповідача ОСОБА_2. У своїй позовній заяві позивач просить визнати за ним право власності на спадщину в порядку спадкування за законом на 1/2 частини квартири під № 15 у будинку № 45 по вул. Новосельського в м. Одесі загальною площею 33,7 кв.м., з яких житлова 17,0 кв.м., після смерті ОСОБА_3, померлої 11.10.2001 року, посилаючись на наступне.

11.10.2001 року померла мати позивача ОСОБА_3, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси зроблено відповідний актовий запис № 8776 та видано Свідоцтво про смерть серії 1-ЖД № 281055 від 11.10.2001 року. Після смерті ОСОБА_3, відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме: квартири № 15 в буд.45 № по вул. Новосельського в м. Одесі, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло №7-795, виданого 30.06.1993 року. Позивач та його рідний брат ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги після смерті їх матері ОСОБА_3 (ст. 1261 ЦК України). Рішенням Центрального районного суду м. Одеси від 27.09.2002 року, у справі № 2-1510, встановлено факт прийняття братом позивача ОСОБА_4 спадщини, що відкрилася після смерті його матері ОСОБА_3, померлої 11 жовтня 2001 року, та складається з 1/2 частини квартири під № 15 у будинку № 45 по вул. Новосельського в м. Одесі та визнано за ОСОБА_4 право власності на вказану частку в квартирі. Вказане рішення суду набрало законної сили 28 жовтня 2002року. 31.07.2014 року помер рідний брат позивача ОСОБА_4 та на вказану частку квартири право власності в порядку спадкування отримала його донька ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 27.02.2015 року державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5

09.04.2002 року позивач звернувся до Першої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3. Однак, у відповідь на його звернення нотаріус Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 20.08.2015 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, що входить до складу спадщини. Оскільки це є перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом, а померлою право власності на квартиру було набуте в порядку на підставах, встановлених законом, спадкування за законом не суперечить чинному законодавству та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, враховуючи що виниклі правовідносини не врегульовані чинним законодавством, позивач був змушений звернутись до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав.

У судове засідання 15.01.2016 року позивач ОСОБА_1 не зявився, однак надав до суду заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність. В минулих судових засіданнях позивач свій позов підтримував та просив суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з'явилася, однак у матеріалах справи наявна її заява, якою вона повідомила суд про те, що з позовними вимогами свого дядька ОСОБА_6 погоджується в повному обсязі і просить суд їх задовольнити. Крім того, відповідачка у своїй заяві просить суд розгляди справу без її участі.

Суд у зв'язку з неявкою відповідача, належним її повідомленням, а також визнанням з позовних вимог позивача, суд ухвалив справу розглядати у відсутності відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Дослідивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи №170/2002. до майна померлої 11.10.2001 року ОСОБА_3, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 11.10.2001 року померла ОСОБА_3, у звязку з чим Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси зроблено відповідний актовий запис № 8776 та видано Свідоцтво про смерть серії 1-ЖД № 281055 від 11.10.2001 року (а.с.4).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, загальною площею 33,7 кв.м., право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_7 30.06.1993, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 7-795, посвідченого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, та копія якого надана до суду (а.с.15).

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином згідно ст. 1261 ЦК України, позивач та його рідний брат ОСОБА_4, які є дітьми померлої, є спадкоємцями першої черги за законом. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає. Заповіту на випадок смерті ОСОБА_3 не складала.

Судом встановлено, що рішенням Центрального районного суду м. Одеси від 27.09.2002 року у справі № 2-1510, встановлено факт прийняття братом позивача ОСОБА_4 спадщини, що відкрилася після смерті його матері ОСОБА_3, померлої 11.10.2001 року, та складається з 1/2 частини квартири під №15 у будинку № 45 по вул. Новосельського в м. Одесі та визнано за ОСОБА_4 право власності на вказану частку в квартирі. Вказане рішення суду набрало законної сили 28.10.2002 року.

31.07.2014 року помер рідний брат позивача ОСОБА_4. Після його смерті відповідно до законодавства відкрилась спадщина. На вказану частку квартири право власності в порядку спадкування отримала його донька ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 27.02.2015 року державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 (а.с. 12).

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

09.04.2002 року позивачем було подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері його матері ОСОБА_3, при цьому у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірне майно.

Однак, листом нотаріуса Першої одеської державної нотаріальної контори №1712/02-31 від 20.08.2015 року позивачу було розяснено, що оскільки у ОСОБА_1 відсутні правовстановлюючі документи на майно, що входить до складу спадщини,то йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та запропоновано звернутись до суду (а.с.8).

З матеріалів спадкової справи №170/2002 до майна померлої ОСОБА_3, отриманих від нотаріуса ОСОБА_5 та інформаційної довідки від 05.11.2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вбачається, що власником ? частини спірної квартири є відповідачка ОСОБА_2.(а.с.43).

Вирішуючи спір суд також виходить з наступного.

Ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1217, 1258 ЦК України, передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України позивач є таким, що прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У листі ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 3.1.) передбачено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У пункті 3.3 даного листа зазначається, що найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Слід звернути увагу, що після набуття чинності Цивільного кодексу України з 1 січня 2004 року встановлення факту володіння особою будинком на праві власності в порядку окремого провадження не допускається. Таким чином, не підлягає застосуванню судами п. 17 ППВСУ від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", яким передбачено встановлення факту володіння громадянином жилим будинком на праві власності, якщо власником було втрачено правовстановлюючий документ на цей будинок і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку.

Також відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», згідно положень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Тобто метою подання цього позову про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є усунення невизначеності у взаємовідносинах субєктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4, 6, 8, 10-11, 15, 1, 57-60, 169, ч. 4 ст. 174, 209, 212-215, 217-218, ЦПК України, ст. ст.16, 328, 329, 392, 1216, 1218,1220, 1223, 1268-1270 суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша Одеська державна нотаріальна контора про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частини квартири під №15 у будинку № 45 по вул. Новосельського в м. Одесі, загальною площею 33,7 кв.м., з яких житлова 17 кв.м., після смерті ОСОБА_3, померлої 11.10.2001 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.

СУДДЯ: Домусчі Л.В.

15.01.2016