Справа № 456/1607/15-ц
Провадження № 2-п/456/7/2016
УХВАЛА

судового засідання

12 січня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Гулкевича О. В. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию цивільну справу заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду,

в с т а н о в и в :

заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив скасувати заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 липня 2015р. у справі №456/1607/15-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено, стягнуто з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 19 557,58 доларів США та 107 417,56 грн. штрафних санкцій, а також по 1827 грн. судового збору з кожного.

В обґрунтування покликався на те, що про існування зазначеного рішення дізнався під час ознайомлення з матеріалами справи 31.11.2015р. З рішенням не погоджується, оскільки судом при його ухваленні не враховано ряд обставин та доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме:

- заборгованість з відповідачів стягнута в доларах США, що на його думку суперечить вимогам закону щодо порядку проведення грошових розрахунків на території України в іноземній валюті; - банк безпідставно вимагає дострокового повернення всієї суми кредиту, кінцевий термін повернення якого згідно з Додатковою угодою №1 до Кредитного договору №804/06-Ф від 06.09.2006р. - 04.09.2026р., оскільки відповідно до зазначеної додаткової угоди обов'язок щодо дострокового повернення кредитних коштів у повному обсязі та сплати процентів за користування ними у відповідача виникає виключно за умови надіслання Банком письмового повідомлення про прострочення повернення платежів за кредитом. Строк виконання такого обов'язку становить 30 календарних днів з моменту отримання позичальником такого повідомлення. Однак, позивач правом вимоги дострокового повернення кредитних коштів не скористався, жодної вимоги у порядку, передбаченому ч.2 ст.1050 ЦК України, п.3.3.11 та п.7.2 Додаткової угоди №1 йому як позичальникові не пред'явив, належних та допустимих доказів надіслання такої вимоги суду не надав;

- ухвалюючи рішення, суд не взяв до уваги те, що вимогу до поручителя - ОСОБА_2 пред'явлено тільки в березні 2015р. Однак, на цей час порука останнього в частині ряду щомісячних платежів припинилася, тому рішення суду про стягнення з поручителя повної суми заборгованості є необґрунтованим та суперечить вимогам ч.4 ст.559 ЦК України та правовій позиції ВСУ, висловленій у постанові від 17.09.2014р. у справі №6-653цс14;

- всупереч вимогам ст.ст.74,76 ЦПК суд не повідомив його неналежним чином про час і місце судового розгляду, оскільки повістка за зареєстрованим місцем його проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 йому не скеровувалася, що унеможливило його участь у справі та захист власних інтересів.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Огородник І.І. заяву підтримали, покликаючись на викладені в ній обставини. Остання зазначила, що доказами, які на їхню думку мають істотне значення для правильного вирішення справи, є наведені у поданій заяві обставини.

Представник позивача ПАТ «КБ «Надра» Морганюк Ю.Є. в судове засідання не прибула, не заперечувала проти розгляду заяви за її відсутності, подала письмове заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в якому зазначала, що подана відповідачем ОСОБА_1 заява про перегляд заочного рішення є безпідставною, оскільки на думку останньої не суперечить чинному законодавству України, а саме ст.99 Конституції України, ст.192 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993р. №15-93 «Про систему валютного контролю» стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Проте слід переконатись, що у банку наявна генеральна ліцензія та письмовий дозвіл па здійснення валютних операцій, отримані у встановленому порядку.

Окрім цього, Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.14 постанови від 18 грудня 2009р. №14 "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснив, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст. 192 ЦК, ч.3 ст. 533 ЦК, Декрет №15-93).

Порядок надання дозволу НБУ на банківські операції та генеральних ліцензій встановлюється також положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затверджених постановок. Правлінням НБУ у п.5.3 Постанови від 17 липня 2001р. №275 зазначено, що письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, що перераховані в зазначеному положенні, є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993р. №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами зобов'язань по Кредитному договору позичальником були надіслані повідомлення про невиконання умов Кредитного договору, які були направлені рекомендованими листами і отримані 05.03.2015р. - ОСОБА_1 та 07.03.2015р. - поручителем ОСОБА_2, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Стрийським міськрайонним судом позовна заява Банку про стягнення заборгованості з відповідачів по Кредитному договору була отримана 07.04.2015р., тобто через місяць після направлення повідомлення відповідачам.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій не заперечував проти розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду за його відсутності.

З'ясувавши думку відповідача ОСОБА_1 та його представника Огородник І.І., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Верховний суд України в Узагальненні практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах від 11.01.2008 року зазначив, що правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст.232 ЦПК, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин i докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Аналогічна правова позиція викладена й в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах в ухвалі від 07.09.2011 року у справі № 6-27145св11.

Судом встановлено, що 17 липня 2015р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області ухвалив заочне рішення у справі №456/1607/15-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволив, стягнув з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 19 557,58 доларів США та 107 417,56 грн. штрафних санкцій, а також по 1827 грн. судового збору з кожного.

У матеріалах справи (а.с.52) наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, який відбувся 17.07.2015р. Окрім цього на а.с.53 наявне клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-бухгалтерської експертизи, подане напередодні судового засідання. Таким чином наведені докази підтверджують те, що ОСОБА_1 не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки без поважних причин.

Покликання заявника на те, що стягнення судом заборгованість в іноземній валюті - в доларах США суперечить вимогам закону щодо порядку проведення грошових розрахунків на території України в іноземній валюті є безпідставним, оскільки відповідно до п.12 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. №5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Окрім цього, ОСОБА_1 в обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення покликався на те, що суд, ухвалюючи таке, не взяв до уваги ту обставину, що вимогу до поручителя - ОСОБА_2 пред'явлено тільки в березні 2015р. коли порука останнього в частині ряду щомісячних платежів припинилася, тому рішення суду про стягнення з поручителя повної суми заборгованості є необґрунтованим та суперечить вимогам ч.4 ст.559 ЦК України та правовій позиції ВСУ, висловленій у постанові від 17.09.2014р. у справі №6-653цс14.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Заява про перегляд заочного рішення суду подана лише відповідачем ОСОБА_1 З долучених до неї матеріалів не вбачається, що інший відповідач ОСОБА_2 уповноважував ОСОБА_1 захищати його інтереси шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення суду. Відтак, ОСОБА_2, нгепогоджуючись із заочним рішенням суду, вправі особисто чи через свого представника вправі звернутися до суду із заявою про перегляд такого та довести, що зазначене рішення підлягає скасуванню з підстав, визначених у ст.232 ЦПК.

Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, який відбувся 17.07.2015р., не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки без поважних причин. Окрім цього заявником та його представником не надані докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Натомість обставини, на які він посилається у заяві, відповідно до вимог ст.232 ЦПК не можуть бути підставою для скасування заочного рішення суду, оскільки чинний ЦПК України не передбачає можливості виправлення при перегляді заочного рішення недоліків, що призвели до його необґрунтованості та/або незаконності (порушення норм матеріального чи процесуального права), так як при перегляді заочного рішення в спеціальному порядку досліджуються тільки докази, які не були досліджені при ухваленні заочного рішення.

Керуючись п.1 ч.3 ст.231 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 липня 2015р. у справі №456/1607/15-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дати постановлення даної ухвали через Стрийський міськрайонний суд.

Головуючий-суддя О. В. Гулкевич