Справа № 159/6527/15-ц
Провадження № 2/159/190/16
18 січня 2016 року м. Ковель
Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням судді Бойчука П.Ю.,
за участю: секретаря Гусар Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору гаражний кооператив "Машинобудівельник", про визнання права власності на нерухоме майно, -
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору гаражний кооператив "Машинобудівельник", про визнання права власності на нерухоме майно.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням виконкому Ковельської міської ради народних депутатів від 15.12.1988 року № 292 «Про затвердження актів вибору земельних ділянок, відведення земельних ділянок та дозвіл на будівництво на власних територіях організаціями та підприємствами міста, та зміни в раніше прийняті рішення» було затверджено акт вибору земельних ділянок під будівництво гаражів кооперативу «Машинобудівельник» в кварталі № 11-а по вул. Желябова та виділено кооперативу «Машинобудівельник» земельну ділянку площею 2,5га в кварталі № 11-а по вул. Желябова під будівництво гаражів. Позивачу, як члену гаражного кооперативу по експлуатації гаражів «Машинобудівельник», було виділено земельну ділянку № 1604 на території гаражного кооперативу для будівництва гаража. Як вказує позивач, на виділеній земельній ділянці ним у 1990 році побудовано гараж № 1604 розмірами 9,45м. на 5,7 м. висотою 2,70 м, загальною площею - 47,80 м. Позивач стверджує, що гараж побудовано за рахунок його власних коштів, на земельній ділянці, виділеній йому гаражним кооперативом «Машинобудівельник» для будівництва гаража; існуючий з 1990 року об'єкт нерухомості не порушує прав інших осіб. Однак через відсутність свідоцтва про право власності, позивачу відмовлено у реєстрації права власності на вказаний гараж.
Враховуючи наведене, позивач просив суд визнати за ним право власності на обєкт нерухомого майна гараж № 1604 по вул. Варшавській в м. Ковелі Волинської області, загальною площею 47,80 кв.м.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причин неявки суду не повідомив. Зважаючи на дані обставини, суд, в силу вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору гаражний кооператив "Машинобудівельник" в судове засідання не з'явився, хоча, в силу вимог ст. 74 ЦПК України, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд про причини неявки в судове засідання не повідомив, а тому його неявка до суду не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів цивільної справи докази, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Рішенням виконкому Ковельської міської ради народних депутатів від 15.12.1988 року № 292 «Про затвердження актів вибору земельних ділянок, відведення земельних ділянок та дозвіл на будівництво на власних територіях організаціями та підприємствами міста, та зміни в раніше прийняті рішення» було затверджено акт вибору земельних ділянок під будівництво гаражів кооперативу «Машинобудівельник» в кварталі № 11-а по вул. Желябова та виділено кооперативу «Машинобудівельник» земельну ділянку площею 2,5га в кварталі № 11-а по вул. Желябова під будівництво гаражів.

Позивач, будучи членом гаражного кооперативу по експлуатації гаражів «Машинобудівельник», отримав земельну ділянку № 1604 на території гаражного кооперативу для будівництва гаража». На виділеній земельній ділянці позивачем у 1990 році було побудовано гараж № 1604 розмірами 9,45 на 5,7 м. висотою 2,70 м, загальною площею - 47,80 м. Зазначена обставина стверджена Довідкою, виданою головою кооперативу ОСОБА_2.

Як вбачається з Акту обстеження забудови і технічного стану будівлі гаража від 18.08.2015 року, гараж № 1604 в гаражному кооперативі «Машинобудівельник» по вул. Варшавській в м. Ковелі побудовано ОСОБА_1 на земельній ділянці, виділеній йому гаражним кооперативом «Машинобудівельник» для будівництва гаража та відповідає проекту планування гаражного масиву.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на повостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Відповідно до пункту 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 №91, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 11.07.2011 за № 830/19568 (далі - Порядок), документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Тобто для визнання права власності на нерухоме майно має значення лише час його будівництва, а саме до 5 серпня 1992 р., оскільки відповідно до вимог Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань регулювання містобудівної діяльності» від 20.11.2012 р. №5496 до Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» були внесені зміни, які продовжили дію п. 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього документа до 31.12.2013 р. Відповідні зміни передбачають спрощений порядок прийняття в експлуатацію з видачею декларації про готовність об'єкта до експлуатації для індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, збудованих у період з 5 серпня 1992 р. до 12 березня 2011 р.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, щодо яких відсутні акти прийняття в експлуатацію, наведено в ДБН АЗ. 1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» і в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 р. №12/5-126.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено законом або договором. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором чи законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності набувається з моменту прийняття до експлуатації. Якщо право власності на майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час завершення будівництва гаража у 1990 році передбачалась інша процедура реєстрації права власності.

На даний час аналогічні питання вирішуються у відповідності до Наказу міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 11 липня 2011 року № 830/19568 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж».

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Порядок прийняття в експлуатацію самочинно збудованих окремо розміщених гаражів на теперішній час чинним законодавством чітко не врегульований, також відсутній порядок оформлення права власності на окремо розміщені гаражі.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 року «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» не передбачено прийняття в експлуатацію окремо розміщених гаражів.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено спрощений порядок прийняття до експлуатації збудованих до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них тощо, які збудовано без дозволу на виконання будівельних робіт і заяви про прийняття яких подаються до 31 грудня 2012 року.

Згідно п. 1 Постанови КМУ № 461 від 13.04.2011 року «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», якою затверджений спрощений Порядок прийняття до експлуатації будівель, цей порядок визначає процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів що належать до певних категорій складності.

Питання щодо прийняття до експлуатації окремо розміщених гаражів у Постанові також не врегульоване.

За відсутності відповідного порядку прийняття до експлуатації окремо розміщених гаражів неможливо оформити право власності на такі гаражі у відповідних компетентних органах.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва» у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК).

Відповідно до ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачається, що право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають обов'язковій державній реєстрації.

Через зміни у законодавстві та відсутність свідоцтва про право власності, позивачу відмовлено у реєстрації права власності на вказаний гараж.

Технічним паспортом, складеним ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» 25.11.2015 року на гараж № 1604 по вул. Варшавська в м. Ковелі стверджено його технічну характеристику, відсутність самочинної забудови, придатність до експлуатації, рік побудови.

Актом обстеження забудови і технічного стану будівлі гаража від 17.08.2015 року, стверджено, що всі конструкції і елементи гаража неушкоджені і перебувають у задовільному стані.

Згідно Висновку відділу містобудування та архітектури виконкому Ковельської міської ради від 17.08.2015 р. № 22.29/812/Л існуючий гараж № 1604, побудований в гаражному кооперативі «Машинобудівельник» по вул. Варшавській в м. Ковелі Волинської області відповідає проекту планування гаражного масиву.

Таким чином в судовому засіданні доведено обставини, якими позивач обґрунтовував позовні вимоги, а саме право власності позивача на гараж, побудований за його власні кошти на земельній ділянці, яка виділена йому гаражним кооперативом в межах земельної ділянки, виділеної кооперативу «Машинобудівельник» під будівництво гаражів членами гаражного кооперативу.

Судові витрати суд залишає за сторонами.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1221-1224, 1233-1236, 1241 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору гаражний кооператив "Машинобудівельник", про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на обєкт нерухомого майна гараж № 1604 в гаражному кооперативі «Машинобудівельник» по вул. Варшавській в м. Ковелі Волинської області, загальною площею 47,80 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його оголошенні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий:ОСОБА_3