Провадження №2/761/914/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Рибака М.А.,

при секретарі Сівоха І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, за участю третьої особи: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Столярчук Інни Вікторівни про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Київської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Столярчук Інни Вікторівни про визнання права власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29.08.2012 року у справі № 2-13179/11 визнано за ОСОБА_3 право власності на самочинно збудоване майно, а саме: санвузол площею 4,8 кв. м., прибудований до квартири АДРЕСА_1, двоповерхову житлову прибудову - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 112,4 кв.м., ? частини гаража з оглядовою ямою площею 15 кв. м., зазначеного в технічному паспорті під літерою «Ж» по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 не здійснивши реєстрацію свого права власності на вказані частини будівлі № 22 по вул. Невській, нотаріусом при оформленні спадщини видано правовстановлюючі документи лише на частину, яка була оформлена у встановленому законом порядку. Відмову на вказану частину нотаріусом також не видано, оскільки в силу тієї обставини, що рішення суду не пройшло державну реєстрацію, то і державний реєстр нерухомого майна не містить інформації щодо цього об'єкту.

Оскільки право власності було визнано за ОСОБА_3 за рішенням суду, то умовою звернення до суду для позивача є відсутність у неї правовстановлюючого документу на спадкове майно, хоча право її на нього визнається іншими особами.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати за нею право власності на самочинно збудоване майно, а саме: санвузол площею 4,8 кв. м., прибудований до квартири АДРЕСА_1, двоповерхову житлову прибудову - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 112,4 кв.м., ? частини гаража з оглядовою ямою площею 15 кв. м., зазначеного в технічному паспорті під літерою «Ж» по АДРЕСА_1

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав суду заперечення, в яких позов не визнав у зв'язку із його передчасністю, оскільки позивачем не додано до позовної заяви постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Справу просив розглянути у його відсутність.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, надала суду письмові пояснення по справі, в яких просила прийняти їх до уваги судом, а справу розглядати за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у місті Києві 30.11.2012 року, актовий запис № 21049 (а.с. 82).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 11/32 частин житлового будинку під АДРЕСА_1 частин земельної ділянки розміром 0,1000 га, за адресою АДРЕСА_1, вкладів на рахунках в банківських установах та коштів на депозитній картці.

25.12.2012 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Столярчук І.В. із заявою про прийняття спадщини (а.с. 76), а в подальшому із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 109).

25.12.2012 року інший спадкоємець ОСОБА_5. звернулась до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом на усе спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1 (а.с. 67).

24.12.2013 року державним нотаріусом було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на 11/32 частин житлового будинку під АДРЕСА_1 та 11/32 частин земельної ділянки розміром 0,1000 га, за адресою АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3 (а.с. 120, 130).

Постановою від 30.12.2015 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на санвузол площею 4,8 кв. м., прибудований до квартири АДРЕСА_1, двоповерхову житлову прибудову - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 112,4 кв.м., ? частини гаража з оглядовою ямою площею 15 кв. м., зазначеного в технічному паспорті під літерою «Ж» по АДРЕСА_1, у зв'язку із тим, що право власності на зазначене майно не зареєстровано на ім'я спадкодавця ОСОБА_3 (а.с. 142).

У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29.08.2012 року у справі № 2-13179/11, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07.11.2012 року, визнано за ОСОБА_3 право власності на самочинно збудоване майно, а саме: санвузол площею 4,8 кв. м., прибудований до квартири АДРЕСА_1, двоповерхову житлову прибудову - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 112,4 кв.м., ? частини гаража з оглядовою ямою площею 15 кв. м., зазначеного в технічному паспорті під літерою «Ж» по АДРЕСА_1 (а.с. 6-8).

Враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на санвузол площею 4,8 кв. м., прибудований до квартири АДРЕСА_1, двоповерхову житлову прибудову - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 112,4 кв.м., ? частини гаража з оглядовою ямою площею 15 кв. м., зазначеного в технічному паспорті під літерою «Ж» по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

За таких обставин, вимога позивача про визнання за нею права власності ґрунтується на законі.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Щодо посилань представника позивача на динамічність законодавства та необхідність зазначення в рішенні суду того, що необхідно внести зміни в реєстр речових прави, то суд зазначає, що відповідних вимог на вирішення суду позивачем в прохальній частині позову не поставлено, а відповідних заяв про збільшення або зменшення позовних вимог, а також про зміну підстав або предмету позову у відповідності до ст. 31 ЦПК України на розгляд суду в установленому порядку не надходило.

В частині прохання представника позивача зменшити на підставі ч. 3 ст. 82 ЦПК України суму судового збору до 1102,58 грн. та постановити ухвалу про повернення надмірно сплаченого судового збору в сумі 2251,42 грн. слід зазначити наступне.

Так, під час звернення до суду із позовом, позивачем було додано квитанцію про сплату судового збору в сумі 1102,58 грн.

В зв'язку із тим, що визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідала дійсній вартості спірного майна на момент пред'явлення позову, розмір судового збору було попередньо визначено судом в сумі 3564,00 грн., виходячи із орієнтовної ринкової вартості зазначеного об'єкту нерухомості станом на час подання позову.

Представником позивача помилково вказується на те, що визначаючи суму судового збору, суд виходив із вартості усього об'єкта нерухомості, оскільки в ухвалі про усунення недоліків від 02.07.2015 року чітко вказано, що ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, а саме: санвузол площею 4,8 кв. м., прибудований до квартири АДРЕСА_1, двоповерхову житлову прибудову - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 112,4 кв.м., ? частини гаража з оглядовою ямою площею 15 кв. м., зазначеного в технічному паспорті під літерою «Ж» по АДРЕСА_1

Враховуючи наведене, клопотання представника позивача про повернення надмірно сплаченого судового збору в сумі 2251,42 грн. задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 392, 1216, 1261 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, за участю третьої особи: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Столярчук Інни Вікторівни про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на санвузол площею 4,8 кв. м., прибудований до квартири АДРЕСА_1, двоповерхову житлову прибудову - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 112,4 кв.м., ? частини гаража з оглядовою ямою площею 15 кв. м., зазначеного в технічному паспорті під літерою «Ж» по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ М.А. РИБАК