Справа № 215/4583/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі:

головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

при секретарі - Зоріній А.В.

за участю представника

позивача - ОСОБА_1

відповідачів ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ», ПАТ «ПІВНГЗК»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №1 Тернівського районного суду м.Кривого Рогу справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

19.08.2015 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» /далі КЗРК/, та Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПАТ/ яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України - 111325 грн. з КЗРК, та 132274 грн. з ПАТ моральної шкоди, у зв'язку з отриманими професійними захворюваннями на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності.

В обґрунтування вказує, що в період роботи в шкідливих умовах праці тривалий час водієм великовантажного автомобіля на КЗРК протягом 11 років 1 місяця, та на ПАТ протягом 13 років 2 місяців ним отримані хронічні професійні захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень 1- стадії, вібраційна хвороба 1-2 ст. з порушенням трофіки кистей, плечолопатковим періартрозом, деформуючим артрозом ліктьових та колінних суглобів; які відповідно до акту розслідування від 15.04.2015 р. виникли з вини обох роботодавців.

Згідно висновку МСЕК від 16.06.2015 р. вперше позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 35 % по обом профзахворюванням. Вважає, що позивачу не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивачу важко виконувати будь яку роботу, він страждає задухою, кашлем, відчуває постійний біль в грудній клітині,та суглобах йому важко дихати, він обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв'язки. Виходячи з тривалості роботи в кожного з відповідачів, просить стягнути з: КЗРК - 111325 грн. та з ПАТ 132274 грн. грн. моральної шкоди, виходячи з тривалості відпрацьованого часу на кожному з підприємств.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала.

Представник КЗРК Літовченко Т.М. позов не визнала, підтримала подані письмові заперечення згідно яких у позивача відсутні законні підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки шкода позивачу завдана іншими підприємствоми і тому числі ПАТ. Позивач працював на шахтах «Об'єднана» та «Першотравнева-2» Першотравневого РУ, ДВО «Кривбасруда», правонаступником вказаного підприємства є Управління «Кривбасгідрозахзист», а не КЗРК.

Представник ПАТ Северетник Л.В. позов не визнав, надала письмові заперечення вказує, що позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Наявність шкідливих умов праці є об'єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. З вказаного видно, що діяльність ПАТ по використанню праці працівників у шкідливих умовах, не є протиправною, що також вказує на відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено поясненнями сторін, актом розслідування хронічного професійного захворювання а.с.3-5, що позивачу ОСОБА_2 15.04.2015 р. встановлені професійні захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень 1- стадії, вібраційна хвороба 1-2 ст. з порушенням трофіки кистей, плечолопатковим періартрозом, деформуючим артрозом ліктьових та колінних суглобів. Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 35 % по обом захворюванням 16.06.2015 р. а.с.6.

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст.153 КЗпП України -на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, інформаційної довідки про умови праці а.с.21-24, встановлено хронічне професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легенів та вібраційна хвороба. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є шкідливі, напружені умови праці: перевищення допустимих показників шкідливих факторів фіброгенної дії, загальна транспортна вібрація. Шкідливі умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості. Позивач працював у вказаних шкідливих умовах на КЗРК 11 років 1 місяць, та ПАТ 13 років 2 місяці, згідно трудової книжки водієм автотранспортних засобів в кар'єрі а.с.15-18. Встановлена вина обох роботодавців в пошкодженні здоров'я, рекомендовано згідно п.16-18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Суд враховує характер захворювання, пов'язаного з обмеженням в пересуванні, та фізичних навантаженнях, постійних болей в грудній клітині, задухою, фізичних і моральних страждань позивача в зв'язку з цим; їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках.

Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами а.с.7-14 позов слід задовольнити частково та стягнути загалом на користь позивача 25000 грн. моральної шкоди, розмежувавши відповідальність пропорційно відпрацьованому на підприємствах часу: стягнути з КЗРК - 11500 грн., а з ПАТ - 13500 грн. у відшкодування моральної шкоди, без стягнення податків та обов'язкових платежів, вважаючи суму що вимагає позивач завищеною.

Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов'язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи.

Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю.

Таким чином стягнута моральна шкода в зв'язку із ушкодженням здоров'я та стійкою втратою працездатності, не є об'єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р.

Заперечення ПАТ «Кривбасзалізрудком» стосовно відсутності правонаступництва спростовуються наданими КЗРК доказами, так і нормами законодавства.

Позивач працював у структурних підрозділах ДВО «Кривбасруда»: з лютого 1978р. по березень 1989 р. на шахтах «Об'єднана» та «Першотравнева-2». Рудоуправління Першотравневе та шахта «Першотравнева-2», були структурними підрозділами юридичної особи ДВО «Кривбасруда».

Так, з 1975 року до 01.10.1989 року до ДВО «Кривбасруда» на правах структурного підрозділу входило Рудоуправління Першотравневе.

З 01.10.1989 року Рудоуправління Першотравневе, як структурний підрозділ, було ліквідовано, що підтверджується наявними у матеріалах справи наказом ДВО «Кривбасруда» від 20.09.1989 року № 349 (пункт 1) та наказом ДВО «Кривбасруда» від 01.11.1989 року № 423.

Потім, з 01.10.1989 року до 01.01.1995 року, до ДВО «Кривбасруда» на правах новостворених структурних підрозділів входили шахта «Першотравнева-1» та шахта «Першотравнева-2», що підтверджується наявним у матеріалах справи наказом ДВО «Кривбасруда» від 20.09.1989 року № 349 (пункт 2).

З 01.01.1995 року шахта «Першотравнева-1» та шахта «Першотравнева-2», як структурні підрозділи, були ліквідовані, що підтверджується наявним у матеріалах справи наказом ДВО «Кривбасруда» від 26.12.1994 року № 169 (пункт 1).

Після цього, з 01.01.1995 року до 01.01.1998 року, до ДВО «Кривбасруда» на правах новоствореного структурного підрозділу входила шахта «Першотравнева», що підтверджується наявним у матеріалах справи наказом ДВО «Кривбасруда» від 26.12.1994 року № 169 (пункт 2).

З 01.01.1998 року шахта «Першотравнева», як структурний підрозділ, була також ліквідована, що підтверджується наявним у матеріалах справи наказом ДВО «Кривбасруда» від 05.01.1998 року № 1 (пункт 1) а.с.52-64.

Відповідно до постанови КМУ від 2 березня 1998 року N 258 «Про спеціальний режим реструктуризації гірничо-рудних підприємств Кривбасу, гірничо-хімічних підприємств Яворівського і Роздольського "Сірка" та Стебницького "Полімінерал" Львівської області», п. 1 наказу Міністерства промислової політики України від 29.07.1998 року № 263 Державне виробниче об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було перейменовано у Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат».

Згідно п. 2 наказу Міністерства промислової політики України від 29.07.1998 року № 263 правонаступником перейменованого Державного виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було призначене Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат».

Відповідно до п. 1 наказу Міністерства промислової політики України «Про реорганізацію Криворізького державного залізорудного комбінату» від 12.07.1999 року № 248 та п. 1 наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» від 31.12.1999 року № 347 Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» шляхом реорганізації було перетворено у Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром».

Згідно п. 3 наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» від 31.12.1999 року № 347 Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» є правонаступником реорганізованого Державного підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат».

Відповідно до спільного наказу Державного комітету промислової політики України та Фонду державного майна України від 19.02.2001 року № 66/245 «Про реорганізацію Дочірнього підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат», п. 1 наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» від 30.07.2001 року № 290 Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» шляхом реорганізації було перетворено у ВІДКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ».

Згідно п. 3.2. наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» від 30.07.2001 року № 290 ВАТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» стало правонаступником реорганізованого Дочірнього підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат».

Тобто, спочатку з 29.07.1998 року Державне виробниче об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було перейменовано у Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат», яке з 31.12.1999 року було перетворено у Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат», яке з 30.07.2001 року було знову перетворено у ВІДКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», яке з 04.04.2011 року було перейменовано у ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ».

Отже, у результаті неодноразових перейменувань та реорганізацій, правонаступником усіх прав та обов'язків Державного виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» (у структурних підрозділах якого працював позивач) є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», ідентифікаційний код: 00191307.

Управління «КРИВБАСГІДРОЗАХИСТ» було створено шляхом реорганізації структурних підрозділів ДВО «Кривбасруда» шахти «Першотравнева-Дренажна» та шахти «Гігант-Дренажна», що підтверджується пунктами 1, 5 наказу Міністерства промислової політики України від 29.07.1998 року № 262 а.с.61.

При цьому, шахта «Першотравнева-Дренажна» та шахта «Гігант-Дренажна» були створені як нові структурні підрозділи ДВО «Кривбасруда» лише з 20.01.1998 року згідно п. 1 наказу ДВО «Кривбасруда» від 20.01.1998 року № 12. а.с.58-59.

Виходячи з зазначених вище наказів ДВО «Кривбасруда» - Управління «КРИВБАСГІДРОЗАХИСТ» не є правонаступником ліквідованих структурних підрозділів ДВО «Кривбасруда».

Згідно ч.ч.1, 2 ст.37, ч.1 ст.466 ЦК УРСР який діяв на час спірних правовідносин, юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов'язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов'язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію.

В разі реорганізації юридичної особи виплата щомісячних платежів (стаття 465 цього Кодексу), належних з неї в зв'язку з заподіянням каліцтва або іншого ушкодження здоров'я чи заподіянням смерті, покладається на правонаступників юридичної особи.

Отже КЗРК є належним відповідачем по справі, правонаступником ДВО «Кривбасруда», та повинно відповідати за позовом.

При частковому задоволенні позову та звільненні позивача від сплати судового збору - судовий збір в сумі 551,20 грн. слід стягнути з КЗРК та ПАТ пропорційно до часток задоволених позовних вимог на користь держави згідно ст.81, 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст.10, 27, 31, 60, 81, 88, 209 ч.3, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» Ікод 00191307 на користь ОСОБА_2 ІІН НОМЕР_1 - 11500 /одинадцять тисяч п'ятсот/ грн. моральної шкоди без стягнення податків та обов'язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» Ікод 00191023 на користь ОСОБА_2 ІІН НОМЕР_1 - 13500 /тринадцять тисяч п'ятсот/ грн. моральної шкоди без стягнення податків та обов'язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» 297 грн. 65 коп. судового збору на користь держави.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» 253 грн. 55 коп. судового збору на користь держави.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 10 днів з дня проголошення рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу.

СУДДЯ: