ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/7455/15-ц
Провадження № 2/362/387/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Медведєва К.В.

при секретарі Савчук Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю на 75/100 частини будинку, що складається з приміщень: 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-8,1-9, 1-10,1-11 з надвірними спорудами загальною площею 121,4 кв.м., за адресою: 08625, Київська область, Васильківський район, с. Путрівка, вул. Польова, 30.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в 1987 році ОСОБА_5 отримав у користування від ВАТ «Київоптторг» одноквартирний будинок за адресою с. Путрівка, пров. Польова, 30 у Васильківському районі, Київської області. В цьому будинку позивачі проживають з 1987 року по теперішній час.

Позивачі займають житлову площу 93,7 кв.м. (чотири кімнати будинку). Дві інші кімнати будинку займають ОСОБА_6 та ОСОБА_7

За твердженням позивачів, розпорядженням БТІ № 2243 від 22.12.2994 року позивачу ОСОБА_1 було надано свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок, але на підставі рішення від 25.06.1999 року дане свідоцтво скасовано.

Позивачі зазначають, що 01.10.2012 року відбулась державна реєстрація припинення ВАТ «Київоптторг» і в результаті ліквідації правонаступників немає.

Позивачі вказують, що ОСОБА_1 укладено договори про надання послуг газопостачання у 2003 році, договір про користування електричною енергією побутовим споживачем, договір про надання послуг електрозвязку. Постійне проживання в спірному будинку підтверджується довідками форми 3 відповідача.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 до суду не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Позивач ОСОБА_3 до суду не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Позивач ОСОБА_4 до суду не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач надіслав до суду лист в якому просив розглядати справу за його відсутності, при вирішенні справи поклався на думку суду.

Суд, заслухавши представника ОСОБА_1, дослідивши письмові матеріали та відповідно до ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: розяснивши права та обов'язки, попередивши їх про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяючи здійсненню їхніх прав, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом достовірно встановлено, що рішенням Васильківського районного суду Київської області від 25.06.1999 року ОСОБА_8 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Фастівського міжміського бюро технічної інвентаризації про усунення перешкод у користуванні підсобними приміщеннями, водопостачанням та каналізацією житлового будинку, про визнання недійсним свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_8, Фастівського міжміського бюро технічної інвентаризації про виселення з житлового будинку, визнання недійсним розпорядження про скасування приватизації 1/2 частини житлового будинку. Вказаним рішенням суду, зокрема, визнано недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок №30 по пров. Польовому в с. Путрівка Васильківського району Київської області, видане 22.12.1994 року Фастівським міжміським бюро технічної інвентаризації на імя ОСОБА_1 та членів його сімї - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

ОСОБА_1 для обслуговування спірного будинку укладено договори про надання послуг газопостачання, договір про користування електричною енергією побутовим споживачем, договір про надання послуг електрозвязку.

Згідно довідки Путрівської сільської ради від 20.08.2008 року № 955 будинок за адресою село Путрівка, пров. Польовий, 30 належить ОСОБА_9, а в будинку проживають всі позивачі у справі.

Згідно довідки Путрівської сільської ради від 27.01.2012 року № 23 будинок за адресою село Путрівка, пров. Польовий, 30 на балансі Путрівської сільської ради не перебуває.

Станом на 22.12.2015 року власником квартири, за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_10, що підтверджується Інформаційною довідкою від 12.01.2016 року №51544863.

Згідно відповіді на безкоштовний запит, який роздрукований з мережі Інтернет щодо ВАТ «Київоптторг», то 01.10.2012 року до ЄДРЮОтФОП внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України особа,яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Щодо належного відповідача.

Належними сторонами в цивільному процесі будуть суб'єкти переданих на розгляд суду спірних матеріально-правових відносин. За положенням ст. 33 ЦПК належний позивач - особа, якій належить право вимоги; належний відповідач - особа, котра повинна відповідати за позовом. Тоді неналежними сторонами будуть ті особи, які не є суб'єктами права вимоги чи несення обов'язку.

Посилання позивачів на п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 судом відхиляється, оскільки позивачу був відомий попередній власник нерухомого майна ВАТ «Київоптторг», і позивачі мали можливість визначити до кого перейшло майно останнього після державної реєстрації припинення ВАТ «Київоптторг», чого позивачами зроблено не було.

Крім того, з матеріалів справи випливає, що спірний будинок не перебуває на балансі відповідача та йому не належить, а отже він не є учасником переданих на розгляд суду спірних матеріально-правових відносин власності щодо спірного будинку, і відповідно відповідач є неналежним відповідачем у справі.

Щодо спірного будинку.

По-перше, позивачі просять суд визнати за ними право власності за набувальною давністю на 75/100 частини будинку, що складається з приміщень: 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-8,1-9, 1-10,1-11 з надвірними спорудами загальною площею 121,4 кв.м., за адресою: 08625, Київська область, Васильківський район, с. Путрівка, вул. Польова, 30.

При цьому позивачі посилаються на те, що їм було передано інший будинок за адресою с. Путрівка, пров. Польова, 30 у Васильківському районі, Київської області.

Доказів того, що будинок за адресою вул. Польова, 30 і будинок за адресою пров. Польова, 30 є одним и тим саме будинком суду не надано і не названо.

По друге, з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що будинок за адресою с. Путрівка, пров. Польова, 30 має принаймні дві квартири, відповідно кожна окрема квартира в цьому будинку (а не весь будинок) є окремим обєктом цивільних прав, зокрема, права власності.

Отже, позивачами порушено питання про визнання права власності на ідеальну частку будинку, який не існує як окремий самостійний обєкт права власності, а існують квартири в межах будинку.

Більш того, позивачами ставиться питання про визнання права власності на ідеальну частку будинку у вигляді окремих наперед визначених кімнат, що суперечить змісту права спільної власності, згідно якого ідеальна частка визначає права кожного з співвласників без визначення індивідуалізованих частин такого обєкту права власності.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність субєктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обовязків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Зазначений правовий висновок знайшов своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-150/0/4-13 Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав.

Отже, позивачі просять суд визнати за ними право власності на ідеальну частку будинку, який розташований за іншою адресою, ніж той будинок, який (як зазначають позивачі) їм було передано у користування. При цьому позивачі не зазначають і не надають суду докази правомірності зайняття такого будинку. І заявляють позов до неналежного відповідача, хоча в позовній заяві вказують найменування попереднього власника спірного майна, натомість ними не вказано і не надано суду доказів того, хто є отримав спірне майно після реєстрації припинення попереднього власника.

Відповідно позов є необгрунтованим, матеріалами справи не підтверджується та задоволенню не підлягає.

Відповідно суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачами права власності на спірний будинок в порядку передбаченому ст. 344 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 60, 61, 74, 88, 208, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги або закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя