У х в а л а

іменем україни

27 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПАТ «СК «Провідна») звернулося до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 04 січня 2014 року між сторонами у справі було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

15 лютого 2014 року на автодорозі Золотоноша - Чорнобай у с. Щербинівка Золотоніського району Черкаської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля, за кермом якого знаходився відповідач та автомобіля марки «Рено» державний номерний знак НОМЕР_1.

Постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 жовтня 2014 року відповідача ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення.

23 жовтня 2014 року до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся ОСОБА_5 - власник автомобіля «Рено», який було пошкоджено при дорожньо-транспортній пригоді.

Розмір страхового відшкодування, який позивач виплатив власнику автомобіля Рено відповідно до умов договору страхування склав 36 650 грн 63 коп.

При цьому, відповідач ОСОБА_4 не повідомив про дорожньо- транспортну пригоду, у зв'язку із чим не виконав вимоги ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у строки і за відповідних умов.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 36 650 грн 63 коп.

Рішенням Чорнобаївського районного Черкаської області від 08 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 01 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «СК «Провідна» страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 36 650 грн 63 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд правильно виходив з того, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідного зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-1цс14, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не звертався до страхової компанії із заявою встановленого зразка та у встановлений законом строк, про дорожньо-транспортну пригоду.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходяться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

О.С. Ткачук

І.М. Фаловська