Справа № 2-149/07
"18" січня 2016 р. Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі:головуючої судді Ігнатової Г.В.при секретарі Чебан Т..В.розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Підгайці з ініціативи суду питання про ухвалення додаткового рішення,
Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 29.06.2007 р. в цивільній справі № 2-149/07, яке набрало законної сили, позов задоволено , визнано ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 власником житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в с. литвинів Підгаєцького району тернопільської області по вул.. заставя 47,згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 495994, автомобіль марки ВАЗ-21213 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ТІВ № 001822 та грошового вкладу, який знаходиться на рахунку № 5090 в Підгаєцькій філії «Райффайзен банк Аваль»

Зазначене рішення суду оскаржує ОСОБА_2.

Згідно ухвали судді Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 28.12.2015 р., в зв'язку з не вирішенням питання щодо розподілу судових витрат в резолютивній частині , цивільну справу повернуто у Підгаєцький районний суд для постановлення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

В судове засідання сторони не зявились. В звязку з чим, у відповідності до ч.3 ст.220 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити питання про ухвалення додаткового рішення у відсутності останніх.

Ознайомившись з матеріалами цивільної справи та зі змістом рішення суду від 29.06.2007 року, суд дійшов висновку про доцільність ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 215 ЦПК України у резолютивній частині судового рішення має бути вирішено питання про розподіл судових витрат.

Зі змісту резолютивної частини судового рішення вбачається, що питання про розподіл судових витрат судом не вирішено.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає. Суд задовольняючи позовну вимогу про визнання права власності на майно, яке позивачем оцінено в змісті позову,а саме зазначено, як спільно нажитого майна на загальну суму 87645 грн. з них частка позивача в спільно набутому майні вказана на суму- 43822,50 грн. головуючим по справі під час ухвалення судового рішення не було дано правової оцінки в цій частині щодо спільної сумісної власності подружжя та не обґрунтував розмір грошової вартості присудженого майна позивачу, в порядку спадкування, а відтак не вирішив питання щодо судових витрат при постановленні рішення.

Оскільки рішення ухвалено головуючим суддею Кунець І.М., а висновки суду не обґрунтовані а лише зазначені що відповідають дійсним обставинам справи , тому суд при постановленні додаткового рішення в частині вирішенні питання стягнення судових витрат виходить з рішення суду в якому зазначено, про доведеність належності всього спадкового майна ОСОБА_3 і жодним чином не оговорено та не вказано про можливу частку в спільному майні ОСОБА_1.

Оскільки, позовні вимоги були розглянуті судом в повному обсязі, але не постановлено судове рішення в частині стягнення судових витрат, тобто суд вирішив питання про право, вказав спадкове майно, але не зазначив у рішенні суду про його вартість, а тому при вирішенні питання ціни позову суд виходить саме з суми загальної вартості всього майна, яка визначена в розмірі 87645 грн. , зокрема із змісту позовної заяви., який визначила сама позивачка.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача не порушено.

Позивач, як правило, сплачують судовий збір у розмірі 51 грн виходячи з того, що розмір державного мита із позовних заяв не може бути менше трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (пп. а п. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»).

Відповідно до ЗУ Про судовий збір з 01.11.2011 року із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову , але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Оскільки рішенням судувід 29.06.2007 р., позов задоволено , визнано ОСОБА_1, власником житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в с. Литвинів Підгаєцького району Тернопільської області по вул.. Заставя 47,грошовоа оцінка якого складає 50521 грн., автомобіль марки ВАЗ-21213 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ТІВ № 001822вартістю 19727,32 грн. та грошового вкладу, який знаходиться на рахунку № 5090 в Підгаєцькій філії «Райффайзен банк Аваль» в сумі 4000 доларів США, що на той час становило 20200 грн. , що в загальному складає 80448,32 грн.,отже розмір судового збору при такій вартості спадкового майна 804, 48 грн. (1?% ціни позову згідно з пп. а п. 1 cm. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»)

При подачі позовної заяви позивачем відповідно до вимог ст.119 ЦПК України не сплачено судовий збір та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи відповідно вимогам постанови КМУ від 05.08.2005р. № 825, тому вказана сума підлягає стягненню з позивача на користь держави.

Зважаючи на ті обставини, що додаткове рішення не може бути ухвалене на підставі додатково поданих доказів та не допускається подання документів, після ухвалення рішення, в звязку з цим, суд у відповідності до ст.220 ЦПК України, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в цій частині щодо стягнення з позивачки ОСОБА_1 на користь держави судових витрат, а саме:судового збору в сумі 804 грн. 48 коп. та витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.212-215,220 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 2-149/07 в частині що стосується стягнення судових витрат.

Доповнити рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 29.06.2007 р. ухвалене у цивільній справі № 2-149/07 за позовом сулимки ОСОБА_4 до виконкому Литвинівської сільської ради про визнання права власності на майно, наступним:

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір (державне мито) в сумі 804,48 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в суді в сумі 30,00 грн.

Дане додаткове рішення є невідємною частиною рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 29.06.2007 р.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: підпис ОСОБА_5