Провадження № 2/760/207/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі головуючого судді - Букіної О.М.
при секретарі - Січкар Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -
25.11.2015 року позивач звернулася до суду з позовом та уточнивши позовні вимоги просила стягнути з відповідача-1 матеріальну шкоду в розмірі 1593,41 грн., витрати по огляду транспортного засобу - 176,26 грн., витрати по проведенню звіту про визначення матеріального збитку - 1200,00 грн., за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 3227,29 грн., в т.ч. витрати на лікування в розмірі - 2610,29 грн. та не отриманий дохід у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності - 617,00 грн.
Також позивач просила стягнути з відповідача-2 на свою користь франшизу в розмірі 1000,00 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 07.08.2015 року по вул. Солом'янській, 34 в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_1, внаслідок чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.
Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 14.09.2015 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні ДТП, що сталася 07.08.2015 року та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Разом з тим, 24.11.2015 року відповідачем-1 часткового сплачено страхове відшкодування у розмірі 16 789, 72 грн.
Також, позивач вважає, що з відповідача-1 підлягають до стягнення на користь позивача витрати на лікування в розмірі 2610,29 грн. та не отриманий дохід у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 617,00 грн., оскільки позивач в результаті ДТП отримала тілесні ушкодження (струс головного мозку та забій м'яких тканин шийного відділу хребта), внаслідок чого перебувала на лікарняному з 08.08.2015 року по 21.08.2015 року.
Враховуючи вищевикладене просила позов задовольнити.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідачів в судове засідання не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце слухання справи, про причини неявки суд до відома не поставили.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Судом встановлено, що 07.08.2015 року о 09 год. 27 хв. по вул. Солом'янській, 34 в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, автомобіля «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_4, внаслідок чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень (а.с.14-15).
Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 14.09.2015 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні ДТП, що сталася 07.08.2015 року та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Вказана постанова 24.09.2015 року набрала законної сили (а.с.15).
Згідно з постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 14.09.2015 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм - ОСОБА_2 п. 13.1 Правил дорожнього руху України.
Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.
Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_2 встановлена та в порядку ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає.
30.09.2015 року позивач звернулася до відповідача-1 з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.16).
Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Оцінивши звіт №768 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля від 14.09.2015 року за правилами ст. 212 ЦПК України, суд не знайшов обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність звіту чи суперечливість його іншим матеріалам справи, а тому суд приймає його до уваги при постановленні даного рішення у справі.
Вбачається, що при проведенні огляду транспортного засобу позивача, останньою були понесені додаткові витрати на демонтаж та монтаж бамперу в загальній сумі 176,26 грн. та за проведення звіту про оцінку №768 від 14.09.2015 року в розмірі 1200,00 грн. (а.с.19-20).
Відповідно до п.22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Вбачається, що розмір франшизи передбачений Полісом серії АЕ/3674993 від 19.06.2016 року становить 1000,00 грн.
Відповідно до п.36.6. ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Відповідно до ст.1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, зокрема, фізичних осіб.
Суд вважає, що звернення позивача до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування відповідає способу захисту, що передбачений нормами чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого.
Згідно ст. 24 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
З матеріалів справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07.08.2015 року позивач отримала тілесні ушкодження (ЗЧМТ-струс головного мозку , забій м»яких тканин шийного відділу хребта), що підтверджується консультаційними висновками щодо діагнозів позивача, призначеного лікування, виписки з амбулаторної картки та документами, що підтверджують витрати на медичні препарати відповідно до призначення лікаря (а.с.21-22).
Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що з відповідача-1 підлягає стягненню на користь позивача матеріальна шкода, спричинена здоров'ю в розмірі лише 2424, 54 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.21).
Крім того, згідно ст. 25 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - не отримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю.
Позивач в своїй позовній заяві посилається на стійку втрату працездатності, разом з тим стійка непрацездатність - це тривала чи постійна втрата працездатності внаслідок хронічного захворювання чи травми, які призвели до значних порушень функцій організму, в той час, як тимчасова непрацездатність - це неможливість виконувати роботу в зв'язку з захворюванням, травмою чи іншими причинами протягом нетривалого часу.
Порядок видачі документів, які засвідчують тимчасову непрацездатність затверджений Інструкцією про порядок видачі документів, які засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001р. № 455, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 р. за N 1005/6196.
Тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.
Так, з лікарняного листа вбачається, що позивач в зв'язку з ушкодженням здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди перебувала на лікарняному з 08.08.2015 року по 21.08.2015 року включно, тобто 13 днів.
Згідно довідку ПП «Плай» №13/11 від 11.11.2015 року вбачається, що позивач внаслідок тимчасової втрати працездатності втратив дохід у розмірі 617,00 грн. (8544,00/(6х30)х13=617,00 грн.) (а.с.23).
За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача-1 на користь позивача не отриманий дохід у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 617,00 грн.
З огляду на викладене вище, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 грн. пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись ст. ст. 16, 22, 979, 988, 1166 ЦК України, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 3 , 4, 10, 11, 57-60, 61, 88, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 6 011,21 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму франшизи в розмірі 1000,00 грн.
В іншій частині позову, відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 417,71 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 69,49 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: