Справа № 362/33/16-ц
Провадження № 2/362/704/16
У х в а л а

11 січня 2016 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., перевіривши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про прийняття позовної заяви до розгляду, звернення стягнення на предмет застави, стягнення судового збору та повідомлення про даті і час розгляду справи,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, перевіривши який, приходжу до висновку, що його необхідно залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 119 ЦПК України, позовна заява повинна також містити:

-зміст позовних вимог;

-ціну позову щодо вимог майнового характеру;

-виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

-зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, вимоги пунктів першого, третього і четвертого прохальної частини цивільного позову не є позовними по своїй суті, оскільки не стосується дій чи бездіяльності відповідача та не можуть бути до нього звернені, оскільки взагалі не є предметом спору між сторонами.

Зокрема, питання щодо відкриття провадження у справі та призначення судового розгляду, як просить позивач в пункті першому прохальної частини заяви, належить до виключної компетенції суду та вирішується судом за правилами Глав 1 і 2 Розділу ІІІ ЦПК України.

Вирішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, про яке позивач просить у пункті третьому заяви, здійснюється судом в силу положень ЦПК України при постановлені рішення у справі та не потребує додаткового їх заявлення як позовних, оскільки є обовязком суду.

Викладене у пункті четвертому заяви прохання також не є позовною вимогою, а стосується обовязкових дій суду, оскільки відповідно до вимог норми частини першої статті 127 ЦПК України, після відкриття провадження у справі суд невідкладно надсилає особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Тобто, позивачу слід уточнити зміст позовних вимог в цій частині.

Також, викладаючи обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, у заяві вказано, що банк надав відповідачу кредит в сумі 38 069 доларів США, однак в порушення вимог пункту 6 частини другої статті 119 ЦПК України, у позові не зазначено доказів, що підтверджують таку обставину.

Тобто, згідно із вимогами пункту 6 частини другої статті 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, а тому позивачу необхідно у новій редакції позовної заяви лише зазначити докази, що підтверджують зазначені ним у заяві обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Позивачем не дотримано вимог пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК України, оскільки позовна заява не містить ціну позову.

Пункт 2 частини першої статті 80 ЦПК України передбачає, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Отже, позивачу слід визначити дійсну вартість спірного майна (наприклад, здійснивши відповідну експертну оцінку) та, в залежності від її розміру, вказати дійсну, реальну ціну позову.

Крім того, з урахуванням вимог підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» позивачу необхідно сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Одночасно, позивачу необхідно розяснити порядок сплати судового збору, передбачений нормою частини третьої статті 6 Закону України «Про судових збір», відповідно до якої за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Отже, враховуючи, що у позові заявлено чотири позовні вимоги (оскільки є чотири пункти позовних вимог), дві з яких немайнового, а інші дві майнового характеру, позивачу слід сплатити судовий збір за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали (ч. 1 ст. 121 ЦПК України).

Таким чином, враховуючи, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України, приходжу до висновку, що її слід залишити без руху, про що повідомити позивача і надати йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про прийняття позовної заяви до розгляду, звернення стягнення на предмет застави, стягнення судового збору та повідомлення про даті і час розгляду справи залишити без руху.

Повідомити про вказане позивача і надати йому строк для усунення недоліків пять днів з дня отримання ним ухвали.

Розяснити позивачу, що якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк він не виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України або не сплатить судовий збір, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута йому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя