№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1052/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 лютого 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Гаращенко Д.Р.,

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача - Стрикаль С.В.

відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 24 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 5 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 0, згідно до умов якого, банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 112 000 дол. США строком до 5 лютого 2018 року, зі сплатою 13,9 % річних.

Крім того, 5 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання кредитного договору, укладено договір іпотеки №21484-Б відповідно до умов якого, ОСОБА_4 передала в іпотеку банку нерухоме майно: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю - майновому поручителю на праві власності.

08 грудня 2011 року між АТ «Дельта Банк» та АТ «УкрСиббанк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у ОСОБА_6 станом на 8 вересня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 2 102 642 грн. 95 коп., з яких за додатковою угодою № 1 до кредитного договору: сума заборгованості за кредитом - 1 316 403 грн., за відсотками - 768 344,01 грн. та за кредитним договором № 0 за відсотками 17 895 грн. 94 коп.

Просив суд в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 2102642 грн. 95 коп. за договором про надання споживчого кредиту - звернути стягнення заборгованості за договором іпотеки № 21484 від 5 лютого 2008 року з ОСОБА_4 шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем АТ «Дельта банк» на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 49,60 кв.м., жилою площею 28,90 кв.м., та належить іпотекодавцю - майновому поручителю на праві власності: 1/3 частин на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильського Л.С. від 11 березня 2002 року за реєстровим № 1114 та 2/3 частини на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою № 16 від 11 березня 2006 року за реєстровим № 2-761, про що внесено запис в Державний реєстр правочинів за реєстраційним номером 1188207.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначив про те, що посилання суду на не співмірність розміру заборгованості та вартості предмета іпотеки не є підставою для відмови у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки не ґрунтується на вимогах закону.

В судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» - Стрикаль С.В. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи в установленому законом порядку, у зв'язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 5 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_6 кредитні кошти у розмірі 112000 доларів США зі строком користування до 5 лютого 2018 року зі сплатою відсотків за ставкою 13,9 % річних.

6 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 5 лютого 2008 року, відповідно до п.п.1,2 якої сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватися як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме № 0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме № 1, та сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту, строк повернення якого визначено не пізніше 5 лютого 2028 року.

У забезпечення виконання позичальником ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором № 0 від 5 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, як іпотекодавцем, 5 лютого 2008 року укладено договір іпотеки № 21484-Б, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сніговою К.В., зареєстрований у реєстрі за № 225.

6 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір № 1 про внесення змін до договору іпотеки № 21484-Б.

Предметом іпотеки за договором № 21484-Б є двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 49,60 кв.м., жилою площею 28,90 кв.м., та належить іпотекодавцю - майновому поручителю на праві власності: 1/3 частина на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л.С. від 11 березня 2002 року за реєстровим № 114 та 2 / 3 частини на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою № 16 від 11 березня 2006 року, за реєстровим № 2-761.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 13 серпня 2010 року у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_6 про дострокове стягнення кредитної заборгованості, з останнього на користь банку стягнуто заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна в сумі 956794 грн. 14 коп., судовий збір в сумі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. та витрати на публікацію оголошення в газеті в сумі 1260 грн. Рішення суду набрало законної сили та було звернуто до примусового виконання.

14 квітня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану, копії якої разом з оригіналом виконавчого документа направлено на адресу стягувача. Станом на 12 червня 2015 року виконавчий документ до відділу не надходив.

Між ПАТ «УкрСиббанк», як продавцем, та ПАТ «Дельта Банк», як покупцем, 8 грудня 2011 року було укладено договорі купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Відповідно до умов цієї угоди відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 0 від 5 лютого 2008 року, додатковою угодою № 1 від 6 лютого 2009 року та договором іпотеки № 21484-Б, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 і ОСОБА_4

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що звернувшись до суду з позовом про дострокове стягнення кредитної заборгованості з позичальника ОСОБА_6, АКІБ «УкрСиббанк» відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України змінило строк виконання основного зобов'язання, ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки у погашення заборгованості 5 жовтня 2014 року, тобто з пропуском строку звернення до суду щодо заборгованості за тілом кредиту та процентів нарахованих до 6 жовтня 2011 року. Разом із тим, суд першої інстанції вважав, що строк позовної давності щодо процентів нарахованих на суму заборгованості після 6 жовтня 2011року не сплив, але за недоведеністю позивачем дійсної суми боргу, яка в любому випадку є меншою ніж вартість предмета іпотеки, відмовив у задоволенні позовних вимог за не співмірністю.

Проте повністю з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст.1048 ЦК України).

За змістом ст.509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526,530,610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530,631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Судом установлено, що у зв'язку з порушенням ОСОБА_6 умов кредитного договору щодо повернення кредиту банк відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору (розділ 6) використав право достроково вимагати стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором, звернувшись у березні 2010 року до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом про дострокове стягнення всієї суми кредиту й пов'язаних з ним платежів.

Таким чином, кредитор на п.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, в забезпечення виконання якого поручилася ОСОБА_4 своїм майном - квартирою АДРЕСА_1 передавши її в іпотеку банку.

Оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено, рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 13 серпня 2010 року з позичальника достроково стягнуто кредитну заборгованість, яка складається в тому числі із всієї суми кредиту у розмірі 102666,70 доларів США та процентів за кредитним договором в сумі 25176,28 доларів США, рішення суду не виконано у зв'язку з відсутність у позичальника майна, про що позивачу стало відомо у квітні 2011 року, кредитор був зобов'язаний пред'явити позов до майнового поручителя протягом трьох років. Проте, банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 у жовтні 2014 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Про застосування позовної давності представник відповідача ОСОБА_4 подав письмову заяву у судовому засіданні 17 квітня 2015 року (а.с.116-118).

Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що строк позовної давності сплив щодо вимог про стягнення заборгованості, яка стягнута за рішенням суду , є правильним й відповідає вимогам закону.

Апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» не містить доводів на спростування висновків суду в цій частині.

Наявна у матеріалах справи заява ОСОБА_4 від 18 лютого 2013 року, адресована Голові Ради Директорів ПАТ «Дельта Банк», зі змісту якої вбачається, що відповідач погоджувалася на дисконтну пропозицію (71624 доларів), не дає підстав вважати, що відповідачем вчинені дії, які свідчать про визнання ОСОБА_4 боргу, сума якого стягнута з позичальника за рішенням суду, і в забезпечення якої було передано майно в іпотеку банку.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції позивачем не доведено дійсної суми боргу, а відтак висновок суду першої інстанції про недоведеність вимог позивача в цій частині є обґрунтованим.

Разом з тим, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем дійсної суми боргу з урахуванням строку позовної давності, тому відсутні підстави для відмови у позові у зв'язку з неспівмірністю нарахованих позивачем відсотків по кредиту в межах трирічного строку та вартості іпотечного майна.

Відтак, підлягає виключенню з мотивувальної частини рішення посилання на не співмірність суми заборгованості та ринкової вартості іпотечного майна, у зв'язку з чим рішення підлягає зміні.

В іншій частині рішення суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»- задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 24 червня 2015 року - змінити, виключити з мотивувальної частини рішення посилання на не співмірність суми заборгованості та ринкової вартості іпотечного майна.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: