Справа № 2/359/224/16
14 січня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді - Журавського В.В.
при секретарі - Алфімовій І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, -
Наприкінці вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 10 березня 2010 року помер її батько ОСОБА_3 Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частини земельної ділянки площею 0,0734 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, та 1/3 частини земельної ділянки площею 0,18 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будинку, що знаходяться в Київській області, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, с. Вишеньки. На випадок своєї смерті ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 16 листопада 2009 року, яким заповів все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати і на що він матиме право, своїй дочці ОСОБА_1 Крім цього, брат позивача ОСОБА_2 на підставі ч.1 ст.1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадщині. Позивач у встановленому порядку звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності спадкодавця на земельні ділянки. Тому ОСОБА_1, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на 3/12 частини земельної ділянки площею 0,0734 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, та 3/12 частини земельної ділянки площею 0,18 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будинку, що знаходяться в Київській області, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, с. Вишеньки.
У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про своє ставлення до предявленого позову не повідомив. Про час та місце розгляду справи він повідомлений належним чином.
Представник третьої особи також не зявився у судове засідання. Про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку.
Тому на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу.
Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 10 березня 2010 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його імя (а.с.42-а).
За час свого життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 16 листопада 2009 року, яким заповів все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати і на що він матиме право, ОСОБА_1 (а.с.6).
Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
З копії матеріалів спадкової справи №215/2010, заведеної Шостою київською державною нотаріальною конторою, вбачається, що діти спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяви про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.41,41а-42). Таким чином вони у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3
Згідно з ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).
Тобто, незважаючи на наявність заповіту, складеного спадкодавцем ОСОБА_3 на випадок своєї смерті, обов'язкову частку у майні має його непрацездатний син ОСОБА_2
Встановлено, що ОСОБА_3 отримав свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, а саме на спадкове майно: 1/3 частини земельної ділянки площею 0,0734 га, яка розташована на території Київської області, Бориспільського району, Вишеньківської сільської ради с. Вишеньки (а.с.7) та 1/3 частини земельної ділянки площе 0,1800 га, яка розташована на території Київської області, Бориспільського району, Вишеньківської сільської ради с. Вишеньки (а.с.9).
Право власності ОСОБА_6 на вказані земельні ділянки підтверджувалось державними актами на право власності на земельні ділянки відповідно серії ЯД №939622, виданого 06 листопада 2007 року та серії ЯД №939621, виданих Вишеньківською сільською радою та Бориспільським районним відділом земельних ресурсів (а.с.11,12).
Незважаючи на це, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31 серпня 2015 року. Оскільки, на зазначених державних актах відсутні відмітки про відчуження земельної ділянки на користь ОСОБА_3 (а.с.13).
До дня своєї смерті ОСОБА_3 не встиг отримати державні акти на право власності на земельні ділянки на власне імя.
Відповідно до ч.1 ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно з ст.125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
У відповідності до п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини.
Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що 1/3 частини земельної ділянки площею 0,0734 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, та 1/3 частини земельної ділянки площею 0,18 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будинку, що знаходяться в Київській області, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, с. Вишеньки, на законних підставах належали спадкодавцю ОСОБА_3, а тому відсутність державних актів на право власності на його імя не може бути перешкодою для реалізації спадкових прав позивача.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
На підставі викладеного та керуючись п.«г» ч.1 ст.81, ст.125 ЗК України, ст.391, ст.1216, ст.1217, ст.1218, ч.1 ст.1225, ч.1 ст.1241, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270, ч.1 та ч.5 ст.1273 ЦК України, ст.ст.8, 10, 57, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення суду може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача поданої на протязі 10-ти днів з дня отримання його копії, а також може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час оголошення рішення, на протязі 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: підпис
З оригіналом згідно:
Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський