Ухвала

іменем україни

27 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., МаляренкаА.В., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив № 11», ОСОБА_5 про скасування пункту протоколу, викладення пункту протоколу в іншій редакції, відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він та відповідач ОСОБА_5 є членами обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив № 11».

29 вересня 2013 року відбулися збори уповноважених членів кооперативу, на яких затверджено рішення правління від 26 листопада 2008 року про надання ОСОБА_5 місця під облаштування гаража, взамін дахової стоянки, яка була збудована за кошти, внесені кожним членом кооперативу, і яку відповідач зайняв самовільно, не провівши за неї оплати.

Позивач вважав, що передача місця під облаштування гаража взамін дахової стоянки відбулася з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки загальна кооперативна власність, згідно статуту, може бути продана за згодою не менше 2/3 членів кооперативу, що становить не менше 436 осіб, з подальшим обов'язковим поверненням кожному члену належної йому дольової частки. Такого рішення збори членів, загальна кількість яких становить 656 осіб не приймали, у зв'язку з чим позивач вважав порушеним своє право на отримання пайової частки від відчуження загального майна.

З метою захисту цього права ОСОБА_4 просив скасувати п. 7.1 протоколу зборів уповноважених № 29/09-2013 від 29 вересня 2013 року та викласти п. 7.4 протоколу зборів уповноважених № 29/09-2013 від 29 вересня 2013 року в іншій редакції, а саме: виділене місце під облаштування гаража без оплати відповідачу ОСОБА_5 надати члену обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив № 11» ОСОБА_6 без повернення йому пайових внесків з індексацією. Також позивач просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 24 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суди правильно виходили із встановлених у справі обставин, які свідчать про те, що 29 вересня 2013 року відбулися збори уповноважених обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив № 11», на яких згідно протоколу № 29/09-2013, серед інших питань, затверджено рішення правління (протокол № 13 від 26 листопада 2008 року) про надання члену кооперативу ОСОБА_5 місця під облаштування гаража, взамін його дахової стоянки, зданої в АГК (п. 7.1) та знято з голосування питання про повернення пайових внесків ОСОБА_6 і ОСОБА_7(п. 7.4). На цих зборах були присутні 53 уповноважених із загальної їх кількості 60 чоловік, згідно п. 4.2 статуту (а. с. 3-4). Таким чином, суди встановили, що під час затвердження рішення про надання ОСОБА_5 місця під облаштування гаража, взамін належної йому дахової стоянки із сплатою ним автогаражному кооперативу різниці 1 500 грн, не було порушено процедури встановленої законом і збори уповноважених не вийшли за межі своїх повноважень, визначених статутом, що по суті не може розцінюватись інакше, ніж реалізація права на майно кооперативу, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що немає підстав для визнання незаконним п. 7.1 протоколу і його скасування, а відтак, і задоволення цієї позовної вимоги ОСОБА_4.

Крім того, відповідно до ст. 15 Закону України «Про кооперацію» повноваженнями прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном наділені виключно збори членів кооперативу (збори уповноважених), суд в такому випадку не наділений повноваженнями своїм рішенням замінити рішення органу управління. Зважаючи на те, що позовні вимоги щодо викладення абзацу 7.4 протоколу зборів уповноважених № 29/09-2013 від 29 вересня 2013 року в новій редакції стосувалися прав ОСОБА_6, а не прав та обов'язків позивача ОСОБА_4, суди також вважали, що відсутні підстави для задоволення вищезазначеної позовної вимоги, а також вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Наведені в касаційних скаргах доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 відхилити, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік

Колегія суддів: