УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл майна спільно нажитого подружжям, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області, ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що з 17 лютого 2001 року по 28 лютого 2013 року вона перебувала із ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі, у якому мають двох синів: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з нею. За час шлюбу вони придбали фірмовий магазин з готелем по АДРЕСА_2. Крім того, 21 березня 2005 року він, діючи як суб'єкт підприємницької діяльності, придбав у Бучацької міської ради земельну ділянку площею 0,1914 га, розташовану по АДРЕСА_3

Посилаючись на те, що він відмовляється добровільно поділити зазначене нерухоме майно, а також на те, що з нею проживають їхні неповнолітні діти, просила поділити спільне сумісне майно та на підставі ч. 3 ст. 70 СК України, відходячи від засад рівності часток, визнати за нею право власності на 2/3 частини вказаного вище нерухомого майна.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6, не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, звернулась із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом першої інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд, врахувавши дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для його скасування.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні вимог, на підставі дослідження та оцінки наданих сторонами доказів (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що спірний фірмовий магазин з готелем придбаний відповідачем за його особисті кошти, а земельна ділянка не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбана відповідачем як суб'єктом підприємницької діяльності.

З такими висновками погоджується колегія суддів суду касаційної інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором дарування від 05 березня 1997 року ОСОБА_5 був власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 29 грудня 2001 року ОСОБА_5 відчужив вказану квартиру ОСОБА_7 за 58 080 грн.

18 січня 2002 року між ОСОБА_5 та компанією «Аламейн Ентерпрайзіс ГмБХ» укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким ОСОБА_5 придбав фірмовий магазин з готелем по АДРЕСА_2, вартість якого згідно договору становить 34 653 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року № 6-2333цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, врахувавши положення ч. 4 ст. 338 ЦПК України, викладені в ухвалі колегії суддів суду касаційної інстанції від 16 вересня 2015 року, щодо обов'язковості висновків та мотивів, з яких скасовано попереднє рішення апеляційного суду, дійшов правильного висновку про залишення без змін рішення місцевого суду, оскільки спірний магазин є особистою власністю ОСОБА_5, так як був придбаний через невеликий проміжок часу після продажу квартири, яка була об'єктом його особистої власності, й за нижчу ціну.

Крім того, 21 березня 2005 року ОСОБА_5, як суб'єктом підприємницької діяльності, придбано у Бучацької міської ради земельну ділянку площею 0,1914 га, розташовану по АДРЕСА_3

Таким чином, при вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Враховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області, ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.М. Колодійчук
І.М. Фаловська