РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/17767/15-ц

пр. № 2/759/1181/16

12 січня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Ярмощук К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2. про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 23 листопада 1972 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте відповідач починаючи з 1979 року працював у Російській Федерації, але до 1994 року періодично приїздив та підтримував шлюбно-сімейні стосунки. Однак після квітня 1994 року ОСОБА_2 припинив будь-яке спілкування із нею, внаслідок чого шлюб набув лише формального характеру. Сторони тривалий час проживають окремо, сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, тому подальше збереження шлюбу неможливе.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задовольнити, та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Додатково суду пояснила, що починаючи з квітня 1994 року вони з ОСОБА_2 не спілкуються. Їхніх троє повнолітніх дітей також не знають відомостей про долю та місце проживання їхнього батька.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся, в розумінні ст. 74 ЦПК України, належним чином, зокрема шляхом оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр», а тому суд вважає за можливе слухати справу без участі відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України заочне рішення.

Дослідивши докази та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 листопада 2015 року в Мінськбюро ЗАГС м. Молодечно Мінської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за актовим записом № 329, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 Неповнолітніх дітей у ОСОБА_1 з відповідачем немає.

Починаючи з квітня 1994 року подружжя перестало підтримувати шлюбно-сімейні відносини та будь-яке спілкування. Відповідач не повідомляв місця свого проживання та остаточно втратив зв'язок із сім'єю. Згідно довідки, виданої Комунальним концерном «Центр Комунального Сервісу» м. Києва, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 був знятий з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1 - 02.11.2006 року.

За таких обставин, суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, а тому шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В судовому засіданні позивач заявила бажання залишити після розірвання шлюбу шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Керуючись ст.ст. 110, 112, 113 СК України; ст.ст. 10, 59, 60, 212, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 23 листопада 1972 року в Міськбюро ЗАГС м. Молодечно Мінської області, за актовим записом № 329 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя