У х в а л а

іменем україни

10 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Гончара В. П., Касьяна О. П.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап.!» про стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому зазначав, що 25 жовтня 2013 року він уклав з директором турагенства «Оса тур» ОСОБА_5 договір про надання туристичних послуг з 03 по 10 листопада 2013 року у вигляді бронювання готельного номеру у Pearl Beach Hotel 3*, який знаходиться на узбережжі Персидського заливу в еміраті Умм-Аль-Кайвайн. Крім того, відповідно до умов вказаного договору він отримав право на переліт з аеропорту м. Києва «Бориспіль» до аеропорту м. Дубай (ОАЕ) та в зворотному напрямку, а також автобусний трансфер з аеропорту м. Дубай (ОАЕ) до вказаного готелю та в зворотному напрямку. За вказані послуги ним сплачено 6 414 грн. 29 жовтня 2013 року туроператор А.Е.К. «Join up» на замовлення турагента фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 підтвердив заявку направлення його до зазначеного готелю та надано йому ваучер із зазначенням відомостей місця розташування і назви вибраного готелю. В аеропорту м. Дубай (ОАЕ) його зустрів представник приймаючої сторони Royl Park надав пакет документів і попередив, що у заброньованому готелі, на який виданий ваучер, відсутні вільні номери, а тому приймаюча сторона у односторонньому порядку прийняла рішення поселити його у готелі Redisson Blu, але інформація про місце розташування готелю надана не була. Наданий як альтернатива готель не відповідав умовам зазначеної угоди про надання туристичних послуг, а саме: знаходження на значній відстані - 300 км, від м. Дубай, в не передбаченому ваучером еміраті - Фуджейра, на іншому побережжі, що значно збільшило його майнові та часові витрати на заплановані екскурсійні послуги та позбавили його можливості здійснити свої наміри по знайомству з м. Дубай та потрапити на змагання Формули 1.

Посилаючись на вказані обставини та на приписи Законів України «Про туризм» та «Про захист прав споживачів», з урахуванням уточнень просив визнати недійсним положення п. 4. 20 договору № 44 від 25 жовтня 2013 року; розірвати договір № 44 від 25 жовтня 2013 року, укладений між ним та ДП «А.Е.Т. Джоін ап.!»; стягнути з Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап.!» (далі - ДП «А.Е.Т. Джоін ап.!») на свою користь 1 924 грн 20 коп. за надання недостовірної інформації про підтвердження заброньованого готельного номеру; 1 924 грн 20 коп. за ненадання достовірної інформації про місце розташування готелю Redisson Blu 5* у еміраті Фуджейра на узбережжі Оманського заливу; 1 924 грн 20 коп. за ненадання інформації про місце перебування організації, уповноваженої туроператором на прийняття претензій туристів; 1 924 грн 20 коп. за ненадання інформації про наявність у туроператора ліцензії на надання туристичних послуг; 3 207 грн за реалізацію продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні без вказівки в документах реєстраційних номерів сертифіката відповідності та свідоцтва про визнання відповідності стягнути 50 % вартості наданої послуги; 6 414 грн вартості оплаченого, але не отриманого турпродукту; 130 доларів США - витрат у зв'язку з оплатою екскурсії до м. Абу-Дабі; 68,6 доларів США - витрат за оплату телефонних розмов для захисту порушених прав та надання медичної допомоги до консульства та страхової компанії; 35 020 грн - неустойки за несвоєчасний початок виконання зобов'язань за договором та 3 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 вересня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 вересня 2013 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» на користь ОСОБА_4 3 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року касаційні скарги ОСОБА_4 та ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» задоволено частково. Рішення апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року в частині вирішення спору про стягнення моральної шкоди скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У решті рішення апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року та рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 вересня 2013 року в нескасованій рішенням апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року частині залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 вересня 2013 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 необхідно відхилити з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судами встановлено, що 01 лютого 2013 року між ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 був укладений агентський договір № 3571, відповідно до умов якого турагент зобов'язується за винагороду надати послуги туроператору з реалізації турпродукту шляхом укладення договору на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем туроператора, а також здійснювати фактичні дії, що визначені агентським договором, для забезпечення надання туроператором турпродукту.

25 жовтня 2013 року між фізичною особою - підприємцем ФОП ОСОБА_5, яка діяла від імені та за дорученням туроператора ДП «А.Е.Т. Джоін ап!», та ОСОБА_4 укладено договір про надання туристичних послуг, відповідно до умов якого турагент зобов'язувався, згідно заявки туриста на бронювання, забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), до складу якого входили: перебування в країні ОАЕ, проживання в готелі Pearl Beach Hotel 3* у період з 03 по 10 листопада 2013 року, готельний номер - SGL, послуги харчування - ВВ, візова підтримка та додаткові послуги (груповий трансфер аеропорт-готель-аеропорт, авіа переліт за напрямом Київ-Дубаї-Київ, страхування).

Обґрунтовуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, позивач посилався на те, що у зв'язку із неналежним наданням відповідачем турпродукту, зокрема поселення в інший ніж замовлений договором готель - Redisson Blu 5*, який був розташований у еміраті Фуджейра на відстані 141 км від м. Дубай, що значно збільшило його майнові та часові витрати на заплановані екскурсійні послуги та позбавили його можливості здійснити свої наміри по знайомству з м. Дубай та потрапити на змагання Формули 1, він зазнав моральних переживань.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про туризм» передбачено, що туристи мають право на відшкодування матеріальних та моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Таким чином, вказаними нормами права визначено підстави та порядок відшкодування моральної шкоди, завданої споживачу туристичного продукту.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Встановивши, що відповідачем було надано позивачу належний турпродукт, який останнім прийнято та використано, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги про неналежне виконання відповідачем умов договору про надання туристичних послуг та надання неналежного турпродукту, у зв'язку з чим позивач зазнав моральних переживань - безпідставні, оскільки обставини щодо відсутності неправомірних дій відповідача та надання останнім туристу замовлених ним послуг належної якості були предметом оцінки у судах і в цій частині попередні судові рішення ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року були залишені без змін, тому на предмет законності та обґрунтованості в цій частині судом касаційної інстанції не переглядаються.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення в частині вирішення спору про відшкодування моральної шкоди ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду в частині вирішення спору про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року в частині вирішення спору про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

В. П. Гончар

О. П. Касьян