Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2016 Справа №607/847/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Грицай К.М.

за участю секретарів Григорусь О.М.,Матвійчук В.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2,ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 25635 грн. 43 коп. та судовий збір 1218 грн. 00 коп., посилаючись на те, що ОСОБА_4 та члени її сім'ї не виконують свої обов'язки по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.01.2009 року по 01.02.2015 року, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 25635 грн. 43 коп.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просить суд задовольнити позовні вимоги. Крім того, суду пояснила, що ОСОБА_4 дійсно у 2002 році отримувала технічні умови на відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання в зв'язку із влаштуванням автономного опалення, проте, нею не було виконану усіх цих умов, а саме не було оплачено 18 грн. 19 коп. за обстеження квартири з автономним опаленням та не складено акт на припинення нарахування оплати за опалення та гаряче водопостачання, а акт, який надано представниками відповідача не був складений працівником тепломереж. Вказує, що сам факт наявності самовільно встановленого автономного опалення не є підставою для припинення нарахування оплати за теплову енергію та гарячу воду.

Представники відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, просять відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Суду пояснили, що централізована система водопостачання відповідно до ст. 142 Конституції України є спільною власністю територіальної громади міста Тернополя. ОСОБА_4, маючи права співвласника системи централізованого теплопостачання, відмовилась від експлуатації цієї системи у 2002 році, тому не повинна оплачувати послуг, яких не отримує, та не має жодних договірних і недоговірних відносин із позивачем. Вказали, що позивачу було відомо про те, що відповідач не користується вищезазначеними послугами, оскільки у 2002 році їй КП «ТМТКЕ» видавались технічні умови на відключення від системи централізованого опалення та постачання гарячої води та з 2002 року у квартирі відповідача ОСОБА_4 встановлено індивідуальне опалення, встановлено газовий лічильник, та вона оплачує послуги з газопостачання за фактичним використанням газу по лічильнику. Вважають, що вона не зобов'язана була повідомляти позивача як підлеглу організацію про припинення користування послугами позивача. Крім того, заявили про застосування позовної давності щодо вимог про стягнення вартості централізованого опалення та гарячої води за період до 28.01.2013 року.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, заяви про розгляд справи за їх відсутності, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подали, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі доказів, що є в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини:

Відповідно до довідки, виданої ЖКК ТОВ «Тернопільбуд» №1683 від 03.11.2014 року відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 дійсно зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 Власником особового рахунку є ОСОБА_4. Квартира приватизована, власник якої ОСОБА_4

Позивач здійснює забезпечення вказаного житла тепловою енергією та гарячою водою згідно статуту, затвердженого рішенням Тернопільської міської ради від 26.04.2013 року №6/31/8.

Надані послуги КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР підтверджуються актами про запуск системи опалення в роботу в опалювальні періоди по вул.. Будного, 34 за 2009-2010 р.р., 2010-2011 р.р., 2011-2012 р.р., 2012-2013 р.р., 2013-2014 р.р., 2014-2015 р.р., які містяться в матеріалах справи.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 664 від 13.06.2014 р. «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб'єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» встановлено тарифи на вищезазначені послуги.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №86 від 24.01.2011 р. «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення» затверджено загальні вказівки до тарифів на надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення.

За період з 01.01.2009 року по 01.02.2015 року відповідачами заборговано за послуги з централізованого опалення 25635 грн. 43 коп., про що свідчить надана КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР виписка з особового рахунку від 22.12.2015 року.

На попередження із пропозицією оплатити борг, відповідачами добровільно вказана сума заборгованості не сплачена.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.09.2015 року по справі № 607/14641/15-ц за заявою КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" ТМР про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відмовлено у прийняті заяви.

Відповідно до ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України, власник та повнолітні члени його сім'ї зобов'язані щомісячно вносити плату за надані послуги за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, що передбачено п.5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Положеннями ст. ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з положеннями ст. 11 ЦК України зобов'язання виникають не лише з підстав, передбачених законодавством, зокрема, з угод, а також з дій громадян і організацій, які в силу загальних засад і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки.

За ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи за зверненнями фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Разом з тим, суд вважає, що вказана заборгованість підлягає стягненню лише з ОСОБА_4, яка є власником квартири АДРЕСА_1.

Так, відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа.

Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов'язки по оплаті вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК Української РСР).

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є власниками даної квартири, їх відносини з власником квартири з приводу оплати за користування жилим приміщенням і комунальними послугами регулюються положеннями ст. 162 ЖК України, а тому правові підстави для покладення на них відповідальності зі сплати зазначених послуг на користь позивача відсутні.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Заперечення представників відповідача ОСОБА_4 з приводу того, що з нею не було укладено договору із позивачем, у зв'язку з чим відсутні будь-які зобов'язання перед позивачем не ґрунтуються на вимогах закону та спростовані доказами, здобутими в судовому засіданні.

Представники відповідача, заперечили правильність наданого розрахунку нарахування оплати відповідачу за спожиті послуги, проте, доказів, які б спростовували правильність тарифу чи розрахунку нарахованої оплати за користування послугами позивача, ними не представлено.

Також, не може бути підставою для відмови у позові доводи представників відповідача ОСОБА_4, що з 01.02.2005 року по даний час у її квартирі відключено централізоване опалення, оскільки на позивача не покладено обов'язок забезпечувати функціонування системи опалення безпосередньо в квартирі відповідачки, яка належить її на праві власності, а підведення централізованого теплопостачання до квартири відповідачки підтверджує факт виконання позивачем обов'язку .

Так, відповідно до п.29 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджений постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_4 згідно її заяви від 05.03.2002 року 25.03.2002 року за підписом головного інженера КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» було надано технічні умови на відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання в зв'язку із влаштуванням автономного опалення та гарячого водопостачання. Згідно п.1 технічних умов було вказано розробити проект влаштування автономного опалення та у п. 9 вказано після виконання п.п. 1-9 даних техумов та закінчення монтажу індивідуальної системи опалення та гарячого водопостачання викликати представника ВТІ для обстеження і складання відповідного акту на підставі якого буде припинено нарахування плати за опалення і гарячу воду, яке проводиться за попередньої оплати 18 грн. 19 коп.

Як підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи від 12.09.2016 року № 546/16-22, станом на день проведення обстеження, квартира АДРЕСА_1 відключена від системи централізованого опалення і гарячого водопостачання КП «ТМТКЕ». Через приміщення квартири АДРЕСА_1 проходять стояки центрального опалення, які були влаштовані при будівництві будівлі і створюють єдину систему опалення житлового будинку. Методом візуального обстеження експерт не вбачає за можливе встановити, з якого часу припинено постачання теплової енергії системи централізованого опалення і гарячого водопостачання, однак відповідно до акту від 01.07.2002 року про відключення будинку від мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання, підписаного власником квартири ОСОБА_4, представником монтажної організації ТОВ «Теплокомфорт» ОСОБА_9 та представником організації теплопостачання КП ТМТКЕ ОСОБА_10, квартиру АДРЕСА_1 01.07.2002 року було відключено від мереж ЦО та ГВП.

Представниками відповідача наданий акт про відключення будинку від мережі центрального опалення і водопостачання від 01 липня 2002 року, у якому вказано, що акт складено власником квартири ОСОБА_4, представником монтажної організації ОСОБА_9 - ТОВ «Теплокомфорт» та представником організації теплопостачання КП ТМТКЕ ОСОБА_10, які підтверджують відключення квартири від мереж ЦО та ГВП квартири по АДРЕСА_1, копія якого долучена до матеріалів справи.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він виконував у квартирі ОСОБА_4 у 2002 році влаштування системи індивідуального опалення та встановлення газового котла «Беретта». Будь-яких документів про виконанню цих робіт ОСОБА_4 ТОВ «Теплокомфорт» не надавали, у нього лише залишилась інструкція по експлуатації газового котла, на якій міститься запис ОСОБА_4, АДРЕСА_1. На той час роботи виконувались на підставі технічних умов, будь-яких інших дозвільних документів не вимагалось. Вказав, що роботи по від'єднанню від труб системи централізованого опалення здійснювали працівники котельні або житлово-експлуатаційної контори. ВАТ «Тернопільміськгаз» здійснювало підключення газового котла до

Однак, суд не бере до уваги вищезазначений акт, оскільки даний документ підписаний ОСОБА_10 як представником КП ТМТКЕ, проте, довідкою КП «ТМТКЕ» ТМР від 23.08.2016 року № 2222/2 підтверджено, що ОСОБА_10 не працював в комунальному підприємстві теплових мереж «ТМТКЕ» ТМР майстром теплорайону № 4.

Згідно особової картки майстром на КП «ТМТКЕ» ТМР працював ОСОБА_11, підпис якого на заяві, у особовій картці при огляді не співпадає із підписом у акті від 01.07.2002 року.

Крім того, у своїх поясненнях свідок ОСОБА_9 вказав, що він акт підписував за відсутності представника тепломереж, тому підтвердити факт підписання цього акту представником КП «ТМТКЕ» ТМР він не може.

В силу п. 34 «Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Мірністрів України від 30.12.1997 р. № 1497, що були чинним станом на 2002 рік, споживач не має права самовільно, з порушенням проектних рішень переобладнувати і використовувати не за призначенням та псувати санітарно-технічне обладнання житлових будинків і житлових приміщень.

Таким чином, єдиною підставою для зняття споживача з обліку і припинення відповідних нарахувань у КП «ТМТКЕ» ТМР є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною Комісією, а при відсутності затвердженого компетентним органом акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним.

Представниками відповідача не доведено, що відповідачем ОСОБА_4 було 01.07.2002 року здійснено відключення від централізованого опалення і гарячого водопостачання у встановленому порядку з дотриманням наданих їй технічних умов.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири, що зазначено у висновку проведеної будівельно-технічної експертизи, свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» виконало свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов'язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.

За таких обставин, коли єдиною підставою для припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, а сам факт проведення відповідачем відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним, тому заперечення представників про неправомірність нарахування оплати за спожиту теплову енергію є безпідставними.

Крім того, Верховним Судом України у постанові від 11.11.2015 року у справі за № 6-1706цс15, викладена правова позиція, що застосовується у вказаних правовідносинах, згідно якої самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Судом з'ясовано, що відповідачі не вносили плату за спожиті послуги за період 01.01.2009 року до 01.02.2015 року, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 25635 грн. 43 коп.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові в силу ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Представником позивача не подано доказів про поважність причин пропуску строку позовної давності, тому суд не вбачає підстав для його поновлення.

Згідно п. 18 постанови КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Таким чином, строк для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиту теплову енергію та гарячу воду до 28.01.2013 року сплинув, тому підлягає до стягнення сума заборгованості, що була нарахована за період з 01.01.2013 року по 01.02.2015 року на суму 10556 (десять тисяч п'ятсот п'ятдесят шість) грн. 23 коп.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача, яка є власником квартири ОСОБА_4 на користь позивача 10556 (десять тисяч п'ятсот п'ятдесят шість) грн. 23 коп. коп. заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, оскільки, відповідачем не було подано доказів щодо невиконання наданих послуг виконавцем.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь позивача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в сумі 1218 грн. 00 коп.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 256, 257, 267, 509, 526, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 67, 68, 162 Житлового Кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. п. 25, 26,29, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, 224, 226, 228, 233, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (м. Тернопіль, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), в користь Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (46001, м. Тернопіль, вул. Франка, 16, р/р 1713 в ТОФ ВАТ «Ощадбанк» м. Тернопіль, МФО 338545, код 14034534) заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 10556 (десять тисяч п'ятсот п'ятдесят шість) грн. 23 коп. та понесені судові витрати у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

У задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий підпис К.М. Грицай

Згідно з оригіналом:

Суддя К.М. Грицай

Головуючий суддяОСОБА_12