АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 2-3689/2014
Провадження № 22-ц/792/121/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів П'єнти І.В., Талалай О.І.,

секретар Гриньова А.М.

за участю представника апелянта ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 березня 2004 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Управління ДМС у Хмельницькій області про визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В січні 2004 року позивачка подала до суду позовну заяву, в якій просила суд зобов'язати відділ паспортно - реєстраційної та міграційної роботи УМВС у Хмельницькій області виписати ОСОБА_3 з АДРЕСА_1. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 березня 1998 року сторони розлучилися і ОСОБА_3 у березні 2002 року вибув зі спірної квартири та не проживає в ній без поважних причин. Оскільки відповідач добровільно не бажає виписуватися із квартири, не проживає в ній протягом 6 місяців, а позивачка змушена нести витрати на утримання житла з врахуванням прописки ОСОБА_3, тому ОСОБА_4 після уточнення позовних вимог просила суд визнати відповідача таким, що втратив право на жиле приміщення.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 березня 2004 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право на жиле приміщення у АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу і просить оскаржуване рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову. Апелянт вказує, що про цю справу та оскаржуване рішення йому стало відомо лише 19 листопада 2015 року під час судового засідання по іншій справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. На думку апелянта, оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим адже спірна квартира перебувала на час розгляду судом справи не у користуванні сторін, а у спільній сумісній власності і ОСОБА_3 був співвласником спірної квартири, а не членом сім'ї наймача (користувачем), тому у суду були відсутні підстави щодо визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщення. Апелянт, також, вказує, що в оскаржуваному рішенні зазначено, що його визнано таким, що втратив право на жиле приміщення, хоча саме такого способу захисту права власності, як позбавлення права на жиле приміщення в ЖК УРСР не передбачено.

Представник апелянта апеляційну скаргу просить задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції.

Представник позивача апеляційну скаргу не визнала і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про день і час слухання справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в березні 2002 року ОСОБА_3 вибув із спірної квартири і не проживає у ній більше шести місяців без поважних причин та, керуючись ст.ст. 71, 72, 163 ЖК УРСР, Законом України «Про власність» визнав ОСОБА_3 таким, що втратив право на жиле приміщення у квартирі АДРЕСА_1.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам закону та обставинам справи, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час перебування у зареєстрованому шлюбі з 12 травня 1984 року по 29 вересня 1998 року за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1 у ЖБК № 84, загальною площею 65,8 м. кв., яка відповідно до статей 68, 69, 70 СК України є спільною сумісною власністю, частки в якій сторін є рівними. Вказані обставини встановлені рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19 листопада 2015 року, що залишене без змін ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Хмельницької області від 12 січня 2016 року, а тому у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Оскільки ОСОБА_3 є співвласником квартири АДРЕСА_1, тому відсутні підстави для визнання останнього таким, що втратив право на житло з підстав ст.ст. 71, 72, 163 ЖК УРСР, адже зазначені статті регулюють питання визнання саме наймачів та членів їх сімей такими, що втратили право на житло.

На підставі наведеного оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

У відповідності з ч.5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати, понесені ним у зв'язку з оплатою судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі 18,70 грн., що підтверджується квитанцією 0.0.466137196.1 від 23.11.2015 року.

Керуючись ст. ст. 303, 313, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 березня 2004 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Управління ДМС у Хмельницькій області про визнання його такою особою, що втратила право на жиле приміщення відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 18 ( вісімнадцять) грн.70 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. П'єнта

(підпис) О.І.Талалай

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - С.М. Логінова Справа № 22ц/792/121/16

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія № 46