АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/2236/13-ц Номер провадження 22-ц/786/673/16Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Буленка О.О., Дорош А.І.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

за участі адвоката ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що 20 жовтня 2010 року близько 11 год. на 127 км автомобільної дороги Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка сталася дорожньо-транспортна пригода, за участі автомобіля ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_1 під його керуванням та автомобіля MERCEDES BENZ-814, ДНЗ АЕ 2974 ЕС, під керуванням ОСОБА_4, який визнаний винним в даній ДТП.

В результаті зіткнення належний йому на праві власності автомобіль ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, та потребує відновлення, в звязку з чим йому завдано майнової шкоди.

Також зазначав, що окрім майнової шкоди йому було спричинено і моральну шкоду, яка полягала у неможливості користуватись автомобілем та сильних душевних стражданнях, пов'язаних як із самою ДТП, так і з цією обставиною.

В ході розгляду справи, позивач неодноразово уточнював свої позовні вимоги.

Після проведення додаткової судової автотоварознавчої експертизи, 04 грудня 2015 року представник позивача надав до суду письмову заяву про зменшення розміру позовних вимог. Просив стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 18 644 грн. 10 коп. матеріальної шкоди та 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також понесені ним судові витрати /т. 2 а. с. 98/.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 18 644 грн. 10 коп. у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Окрім того, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто 243 грн. 60 коп. судового збору; 1 580 грн. грн. витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи та 3 000 грн. витрат за надання правової допомоги, а всього 4 823 грн. 60 коп.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, відповідач просив скасувати оскаржуване ним судове рішення та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 травня 2013 року, який набрав законної сили, ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України.

Зі змісту даного вироку суду вбачається, що 20 жовтня 2010 року приблизно о 10 год. 30 хв. на 127 км автодороги Дніпропетровськ-Кобеляки-Царичанка-Решетилівка сталася ДТП з участю ОСОБА_3, який з метою виконання маневру повороту ліворуч, зупинив керований ним автомобіль марки ЗАЗ моделі 110307 державний номер ВІ 4621АВ в межах займаної смуги руху, щоб надати дорогу зустрічним транспортним засобам та в подальшому заїхати до автозаправної станції ТНК та ОСОБА_4, який рухаючись на автомобілі марки MERCEDES BENZ моделі 814, державний номерний знак НОМЕР_2 в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45.Бережнівка, в порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху рухався із швидкістю більше 60 км/год., чим перевищив максимальну швидкість. Під час здійснення водієм автомобіля ЗАЗ ОСОБА_3 маневру - поворот ліворуч, водій автомобіля Mercedes-Benz ОСОБА_4, в порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху, не вжив заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди, та допустив зіткнення передньою лівою частиною кабіни керованого ним автомобіля з задньою частиною автомобіля ЗАЗ, який після зупинки розпочав рух.

За нормами ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що автомобіль марки ЗАЗ моделі 110307 державний номер ВІ 4621АВ, власником якого є позивач ОСОБА_3, в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження.

Згідно висновку додаткової судової автотоварознавчої експертизи №151015 від 12 листопада 2015 року, ринкова вартість автомобіля ЗАЗ 110307 д.н.з. ВІ 4621АВ станом на 20 жовтня 2010 року становить 21 350 грн. 24 коп. Вартість матеріального збитку (шкоди), завданого ОСОБА_3, власнику автомобіля ЗАЗ 110307, реєстраційний номер ВІ 4621АВ, у цінах, що діяли на час ДТП, становить 21 350 грн. 24 коп.

Ринкова вартість автомобіля ЗАЗ 110307, д.н.з. ВІ 4621АВ станом на 20 жовтня 2010 року, з урахуванням пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, становить 2 706 грн. 14 коп. /т. 2 а. с.73-91/.

В судовому засіданні встановлено, що після скоєння дорожньо-транспортної пригоди та постановлення вироку, ОСОБА_4 завдані позивачу збитки не відшкодував.

За нормами ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, виходячи зі встановлених обставин та відповідно до вищенаведених вимог закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість уточнених позовних вимог ОСОБА_3, стягнувши на його користь з відповідача у відшкодування майнової шкоди 18 644 грн. 10 коп., визначеної як різниця між вартістю матеріального збитку (шкоди), завданого позивачу у розмірі 21 350 грн. 24 коп. та ринковою вартістю автомобіля НОМЕР_3 станом на 20 жовтня 2010 року, з урахуванням пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, в сумі 2 706 грн. 14 коп.

За наведених обставин, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що стягнута з відповідача сума у відшкодування майнової шкоди, є такою, що не відповідає обставинам справи.

Згідно положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до розяснень, наведених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Виходячи з наведеного, вірним є також висновок районного суду про наявність підстав, передбачених нормами ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 1167 ЦК України, для задоволення позовних вимог і в частині відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачеві внаслідок пошкодження його майна, розмір якого судом обґрунтовано визначено відповідно до положень ст. 23 ЦК України, з урахуванням характеру правопорушення, глибини і тривалості душевних страждань, а також виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості.

З урахуванням норм ч. 1 ст. 88 ЦПК України місцевим судом також правильно вирішено питання про розподіл судових витрат.

На підставі вищевикладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: