У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 січня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позову зазначила, що 17 липня 2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого народилась донька - ОСОБА_4.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 5 серпня 2011 року шлюб між нею і відповідачем розірвано. Рішенням того ж суду від 6 грудня 2010 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти та додаткові витрати на утримання дитини.

В період з 2010 року по 2014 рік ОСОБА_4 навчалась у дошкільному відділенні КЗО НВО № 28, а у вересні 2014 році пішла до 1-го класу вказаного навчального закладу, в зв'язку з чим було придбано шкільну форму, портфель, інші необхідні для навчання товари, а також дитячий стіл та ліжко, всього на суму 11 864 грн.

У зв'язку з чим просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дочки та збільшити розмір щомісячних додаткових витрат.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати пов'язані з придбанням: - дитячого ліжка в сумі 1 000 гривень; - дитячого столу в сумі 918 гривень; - шкільної форми; - портфелю в сумі 600 гривень, а всього на суму 2 518 гривень, що становить 50 % витрат, понесених ОСОБА_2

Збільшено розмір щомісячних додаткових витрат на утримання доньки на весь час перебування її на вихованні у КЗО НВО № 28 м. Дніпропетровська з 1 вересня 2015 року у твердій грошовій сумі 500 гривень щомісяця.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2015 року текст резолютивної частини рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2015 року доповнено абзацом щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 грудня 2015 року, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат пов'язаних з придбанням дитячого ліжка в сумі 1 000 гривень, придбанням та доставкою дитячого столу в сумі 918 гривень, шкільної форми, портфелю в сумі 600 гривень, всього на суму 2 518 гривень, що становить 50 % витрат, понесених ОСОБА_2 та в частині збільшення розміру щомісячних додаткових витрат з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки на весь час перебування її на вихованні у КЗО НВО № 28 м. Дніпропетровська з 1 вересня 2015 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволені позову.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Скасовано також ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2015 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення та ухвалу суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із положень ч. 1 ст. 185 СК України якою передбачено стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами та дійшов висновку про наявність таких особливих обставин, маючи на увазі факт навчання дитини сторін у КЗО навчально-виховного комплексу.

Скасовуючи ухвалу та рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог і ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у позові, апеляційний суд виходив із того, що сам по собі факт навчання дитини у зазначеному освітньому закладі до особливих обставин не відноситься.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що відповідачем за виконавчим листом з липня 2015 по вересень 2015 були сплачені аліменти на утримання дитини, що перевищують розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Також встановлено, що у відповідача на утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей та дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

Під час вирішення спору судом правильно визначено характер спірних правовідносин, правильно визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини, та надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування додаткових витрат на дитину, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 грудня 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк