печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Матійчук Г.О.,

при секретарі: Романовім О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м. Києва, третя особа: ОСОБА_2 про виключення майна з акту опису й арешту майна та зобов'язання скласти акт, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом та, уточнивши його, просив зобов'язати відповідача виключити з акту опису й арешту майна від 26 березня 2014 року, складеного державним виконавцем відділу ДВС Печерського РУЮ м. Києва Кравцовою О.С., майно у вигляді ? частини - приміщення № 1 площею 13,1 кв. м. та приміщення № 4 площею 14,4 кв. м., нежитлового приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 54,9 кв. м., розташованого по АДРЕСА_1 та зняти арешт з ? частини майна та скласти акт зруйнування несучої стіни у присутності двох співвласників приміщення АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є співвласником ? частини нежитлового приміщення АДРЕСА_1, яке розташоване по АДРЕСА_1; ОСОБА_2 є співвласником іншої ? частини зазначеного приміщення та являється боржником за виконавчим провадженням № 6731459. 26 березня 2014 року без його участі був складений акт опису та арешту майна нежитлового приміщення і ? його частини була передана на зберігання. При цьому площа зберігання на момент складання акту не була вказана, оскільки не було виділено у користування майно боржника. У зв'язку з цим під охорону зберігача потрапило фактично все приміщення, яке він здав під сигналізацію.

07 квітня 2014 року позивачу та боржнику були виділені площі нежитлового приміщення у користування: ОСОБА_2 виділено приміщення № 3 площею 26,7 кв. м., а позивачу приміщення № 1 площею 13,1 кв. м. та приміщення № 4 площею 14,4 кв. м.

У зв'язку з тим, що до акту опису та арешту майна не внесені зміни з урахуванням виділення приміщень у користування, позивач до теперішнього часу не має змоги зайняти свої приміщення для ведення комерційної діяльності, оскільки не має до них доступу, про що свідчать акти від 04.06.2014 року та від 13.01.2015 року; за даним фактом звертався також до міліції і отримав відповідь від 07.07.2014 року.

10 червня 2014 року представникам КП УЖГ «Печерська брама» було надано доступ до приміщення для його обстеження, про що складено акт, в якому зазначено, що між нежитловим приміщенням № 3 та АДРЕСА_1 встановлений двірний отвір, який не відповідає технічному паспорту.

Позивач подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки представника суд не повідомив.

Третя особа про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд вирішив справу у відсутності сторін, на підставі наданих ними доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником ? частини нежитлового приміщення АДРЕСА_1 (літера А) (а.с.9).

ОСОБА_2 є власником іншої ? частини зазначеного нежитлового приміщення, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10).

Відповідно до акту опису й арешту майна від 26 березня 2014 року описано і накладено арешт на ? нежилого приміщення по АДРЕСА_1 загальною площею 54,90 кв. м. (а.с.5-8).

Згідно акту від 10.06.2014 року представників КП УЖГ «Печерська брама» під час обстеження нежитлового приміщення АДРЕСА_1 було виявлено, що між нежитловим приміщенням №3 та АДРЕСА_1 встановлений двірний отвір, що не відповідає технічному паспорту нежитлового приміщення АДРЕСА_1 (а.с.13-16).

Рішенням Печерського районного суду від 07 квітня 2014 року визначено порядок володіння та користування нежитловим приміщенням АДРЕСА_1, відповідно до якого виділено у користування ОСОБА_1 приміщення №1, площею 13,1 кв.м. та приміщення № 4, площею 14,4 кв.м., а ОСОБА_2 - приміщення №3, площею 26,7 кв.м., вхід у нежитлове приміщення, вбиральню площею 1,9 кв.м. залишено в загальному користуванні (а.с.11-12).

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 являється власником частини нерухомого майна, на яке накладено арешт, чим порушуються його права як власника та останній позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном (а.с.17-22).

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадженння» передбачено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підсудності ( ст. 24 ЦПК, ст. 12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами та підлягають до задоволення, оскільки право власності є непорушним, а позивач має право вільно та без обмежень використовувати свої права, передбачені ст. 319 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 319, 321 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» ст.ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60, 84, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м. Києва, третя особа: ОСОБА_2 про виключення майна з акту опису й арешту майна та зобов'язання скласти акт про внесення змін до акту опису й арешту майна та визнання пошкодження заарештованого майна під час зберігання- задовольнити.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м. Києва виключити з акту опису й арешту майна ВП 32250907 від 26 березня 2014 року, складеного державним виконавцем відділу ДВС Печерського РУЮ м. Києва Кравцовою О.С., майно у вигляді ? частини приміщення № 1 площею 13,1 кв. м. та приміщення № 4 площею 14,4 кв. м., нежитлового приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 54,9 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 та зняти арешт з ? частини зазначеного майна.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м. Києва скласти акт зруйнування несучої стіни у присутності двох співвласників ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), проживаючої за адресою: АДРЕСА_2) приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 54,9 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення рішення до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.О. Матійчук