Справа №345/18/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2016 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого - судді Сухарник І.І.

секретаря судового засідання Мошківа О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калуші адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області про стягнення коштів, суд -

встановив:

що позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що постановою Калуського міськрайонного суду від 06.05.2011р. було визнано дії УПФУ в м. Калуші та Калуському районі щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії неправомірними. Зобов'язано УПФУ в м. Калуші та Калуському районі провести перерахунок та виплату призначеної пенсії як інваліду ІІ групи в розмірі 8-мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 09.10.2010 року з урахуванням проведених виплат.

Постановою Калуського міськрайонного суду від 12.06.2012р. визнано дії відповідача по невиконанню вищевказаної постанови суду від 06.05.2011р. в частині здійснення перерахунку та виплати пенсії неправомірними та скасовано розпорядження УПФУ в м. Калуші та Калуському районі № 115057 від 10.01.2012р.. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2014р., постанову Калуського міськрайонного суду від 12.06.2012р. було залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.07.2015р. постанову Калуського міськрайонного суду від 12.06.2012р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2014р. залишено без змін.

На виконання рішення суду було відкрите виконавче провадження ВП №45637966 від 01.12.2014р. на що відповідачем надано відповідь № 9059/06 від 03.12.2015р., де вказано, що сума перерахунку заборгованості становить 258027,92 грн. Тому представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду про стягнення з відповідача коштів у сумі 386292,00 грн., з яких: 258027,92 грн. - невиплаченої пенсії 128264,08 грн. - індексу інфляції.

У судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 не зявився, однак подав заяву, в якій просить стягнути з відповідача кошти у сумі 320356,77 грн., з яких: 215992,43 грн. - невиплаченої пенсії 104364,34 грн. - компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (а.с. 40).

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, однак направила суду заперечення на позов, в якому позову не визнає та зазначає, що в суму коштів, які позивач просить стягнути у розмірі 258027,92 грн., вже включено суму доплати перерахованої пенсії за рішенням суду від 28.04.2014р. в розмірі 42035,49 грн., яка нарахована за період з 01.01.2014р. по 02.08.2014р., тому розмір невиплаченої пенсії становить 215992,43 грн., також просить слухати справу у її відсутності (а.с. 30-33).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із з наступних підстав:

Встановлено, що постановою Калуського міськрайонного суду від 06.05.2011р. було визнано дії УПФУ в м. Калуші та Калуському районі щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії неправомірними. Зобов'язано УПФУ в м. Калуші та Калуському районі провести перерахунок та виплату призначеної пенсії як інваліду ІІ групи в розмірі 8-мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 09.10.2010 року з урахуванням проведених виплат (а.с. 42-43).

Постановою Калуського міськрайонного суду від 12.06.2012р. визнано дії відповідача по невиконанню вищевказаної постанови суду від 06.05.2011р. в частині здійснення перерахунку та виплати пенсії неправомірними та скасовано розпорядження УПФУ в м. Калуші та Калуському районі № 115057 від 10.01.2012р. (а.с. 4-5). Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2014р., постанову Калуського міськрайонного суду від 12.06.2012р. залишено без змін (а.с. 6-7). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.07.2015р. постанову Калуського міськрайонного суду від 12.06.2012р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2014р. залишено без змін (а.с. 8-9).

Згідно листа № 9056/06 від 03.12.2015 року Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі повідомило, що немає можливості виконати рішення суду, у зв'язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України (а.с. 10-11).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Аналіз наведених норм права вказує на те, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином суд вбачає, що відповідач без звернення до суду з приводу роз'яснення постанови Калуського міськрайонного суду від 06.05.2011р. фактично обмежив її права шляхом безпідставного зменшення розміру пенсії та її виплати із 01.01.2012р.

В силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини справи, які встановлені в постанові Калуського міськрайонного суду від 06.05.2011р. не підлягають доказуванню.

Згідно із розрахунком матеріальної шкоди, наданого відповідачем розмір недоплаченої пенсії склав 258027,92 грн. (а.с. 12). Відповідно до рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.11.2015р. із відповідача в користь позивача стягнуто кошти за період із 01.01.2014р. по 02.08.2014р. в сумі 67179,34 грн., з яких 42035,49 грн. - невиплачена пенсія; 23900,06грн. - індекс інфляції (а.с. 37-38).

Отже розмір невиплаченої пенсії складає 215992,43 грн., тому із відповідача підлягають стягненню кошти у сумі 320356,77 грн., з яких: 215992,43 грн. - невиплаченої пенсії 104364,34 грн. - компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування на виплату коштів позивачці, як на причину невиконання покладених на державу зобов'язань, суд не бере до уваги, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Дана правова позиція суду узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року в справі «Кечко проти України» зазначив, що держава самостійно визначає, які надбавки виплачувати своїм працівникам з бюджету. Держава може вводити, припиняти або закінчувати виплату цих надбавок. Проте, якщо правове положення, що діє, передбачає виплату певних надбавок, і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідне положення є таким, що діє (п. 23). Одночасно Європейський Суд з прав людини не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність засобів як на причину невиконання своїх зобов'язань (п. 26).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно Закону України «Про судовий збір» (із змінами та поповненнями станом на 01.07.2015 року), Пенсійний фонд України та його органи не звільняються від сплати судового збору, тому судовий збір, згідно вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь держави.

На підставі ст. 1166 ЦК України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»та керуючись ст. ст. 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов задоволити. Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області в користь ОСОБА_1 кошти в сумі 320356,77 грн., з яких: 215992,43 грн. - невиплаченої пенсії 104364,34 грн. - компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Стягнути із Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області 3203,57 грн. судового збору в користь держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з часу проголошення.

Головуючий: