Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі: головуючої судді - Лемак О.В., при секретарі - Ревачко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Руськокомарівської сільської ради, приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності на землю та права на одержання свідоцтва про право власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою, мотивуючи її тим, що після смерті батька ОСОБА_1 ОСОБА_3, відкрилась спадщина, до спадкової маси якої входить земля загальною площею 4,262 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту на території Руськокомарівської сільської ради. Право власності на землю ОСОБА_3 було посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №025559 виданий на підставі розпорядження голови Ужгородської райдержадміністрації №439 від 19.11.2002 року та сертифікату РН №168932. На час відкриття спадщини спадкоємцем за заповітом (заповіт від 23 травня 2002 року, зареєстрований в книзі реєстрації заповітів, прирівнювальних до нотаріально посвідчених Руськокомарівської сільської ради за №25) була ОСОБА_1 відповідно до довідки, виданої виконкомом Руськокомарівської сільської ради, заповіт від імені ОСОБА_3, який помер 08.01.2005 року не змінювався та не скасовувався. Однак, позивачка ОСОБА_1 була позбавлена можливості отримати свідоцтво про право спадщину у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на землю Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №025559, виданого на підставі розпорядження голови Ужгородської райдержадміністрації №439 від 19.11.2002 року та сертифікату РН №168932, який був втрачений.

Відповідно до інформації, наданої приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу, за відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та у подальшому оформити право власності.

В судове засідання представник позивачки ОСОБА_4 не зявився, однак надав суду заяву, відповідно до якої просить позовну заяву задовольнити та розглянути справу за його відсутності.

В судове засідання представник відповідача не зявився, однак надав суду заяву, відповідно до якої проти задоволення позовних вимог позивача заперечень немає та просив розглянути справу за його відсутності.

Приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що після смерті батька ОСОБА_1 ОСОБА_3, відкрилась спадщина, до спадкової маси якої входить земля загальною площею 4,262 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Руськокомарівської сільської ради за межами населеного пункту. Право власності на землю ОСОБА_3 було посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №025559 виданий на підставі розпорядження голови Ужгородської райдержадміністрації №439 від 19.11.2002 року та сертифікату РН №168932. На час відкриття спадщини спадкоємцем за заповітом (заповіт від 23 травня 2002 року, зареєстрований в книзі реєстрації заповітів, прирівнювальних до нотаріально посвідчених Руськокомарівської сільської ради за №25) була ОСОБА_1 відповідно до довідки, виданої виконкомом Руськокомарівської сільської ради, заповіт від імені ОСОБА_3, який помер 08.01.2005 року не змінювався та не скасовувався. Однак, позивачка ОСОБА_1 була позбавлена можливості отримати свідоцтво про право спадщину у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на землю Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №025559, виданого на підставі розпорядження голови Ужгородської райдержадміністрації №439 від 19.11.2002 року та сертифікату РН №168932, який був утрачений.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки №3024 від 11.12.2015 року, виданої Руськокомарівською сільською радою вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3, який помер 08.01.2005 року, за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Глибоке, буд. 95 разом з ним проживала його донька ОСОБА_1

Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця.

На час відкриття спадщини спадкоємцем за заповітом (заповіт від 23 травня 2002 року, зареєстрований в книзі реєстрації заповітів, прирівнювальних до нотаріально посвідчених Руськокомарівської сільської ради за №25) була ОСОБА_1 відповідно до довідки, виданої виконкомом Руськокомарівської сільської ради, заповіт від імені ОСОБА_3, який помер 08.01.2005 року не змінювався та не скасовувався.

Приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_2 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкоємиці документів, оформлених відповідно до чинного законодавства, що підтверджуються належність майна спадкодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 Цивільного кодексу України містить положення про те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до п.3.3 ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.05.2015 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку із втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Відмова в оформленні права власності на будинок свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства.

Позивачі скористалися передбаченим ст.16 ЦК України способом захисту свого права шляхом предявлення позову про визнання права власності на нерухоме майно.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємницею за заповітом за померлим ОСОБА_3, з метою усунення невизначеності відносин власності вищезгаданої земельної ділянки, що підлягає державний реєстрації, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 слід задовольнити та встановити її право власності на вказану земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217-1219, 1258, 1268 ЦК України, ст.ст. 15, 30, 61, 62, 212, 213, 215, 216, 218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1), як за правонабувачем в порядку спадкування за ОСОБА_3, право власності на земельну ділянку загальною площею 4,262 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Руськокомарівської сільської ради за межами населеного пункту, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №025559, виданого на підставі розпорядження голови Ужгородської райдержадміністрації № 439 від 19.11.2002 року та сертифікату РН №168932.

Визнати за ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право на одержання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, на землю, загальною площею 4,262 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Руськокомарівської сільської ради за межами населеного пункту, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №025559, виданого на підставі розпорядження голови Ужгородської райдержадміністрації № 439 від 19.11.2002 року та сертифікату РН №168932.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом десяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_6