У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Відділу ДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, особа, бездіяльність якої оскаржується: Начальник Відділу ДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гумуржи Д.М., стягувач: ОСОБА_3, боржник: ОСОБА_4, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до суду з вищезазначеною скаргою мотивуючи свої вимоги тим, що 07.10.2015 року ним в інтересах ОСОБА_3 було подано скаргу начальнику відділу ДВС Святошинського РУЮ Гумуржи Д.М. на постанову державного виконавця від 11.09.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 48247868, яка була отримана останнім 09.10.2015 року.

Зазначає, що згідно частини 8 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду. Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

Посилається на те, що подана ним скарга на постанову державного виконавця відповідає вимогам частини 7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», а тому постанова, винесена за результатами її розгляду, мала бути здана до відділення поштового зв'язку не пізніше 20.10.2015 року, однак станом на 26.10.2015 року постанови за результатами розгляду скарги на його адресу не надходило.

Звертає увагу суду на те, що зважаючи на викладене, оскільки ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено обов'язок начальника відділу ДВС розглянути скаргу сторони виконавчого провадження на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та винести постанову за результатами розгляду скарги, а тому на його думку бездіяльність начальника відділу ДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гумуржи Д.М. є неправомірною та такою, що порушує права стягувача ОСОБА_3 на справедливий суд в частині забезпечення виконання судового рішення. У зв'язку з чим звертається з даною скаргою до суду.

Скаржник, боржник та державний виконавець в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили.

Від боржника надійшли заперечення проти скарги згідно яких вважає скаргу не обґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки вимоги заявлені в ній не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності зазначених осіб, відповідно до вимог ст.ст. 169, 386 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження ВП № 48247868 з примусового виконання виконавчого листа № 758/15989/13-ц виданого 15.07.2015 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 2000, 00 грн.

11.09.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Федоренком А.М. було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження та роз'яснено право на її оскарження в порядку встановленому ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 8-9).

Зі змісту ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Судом встановлено, що 07.10.2015 року представником стягувача у виконавчому провадженні ВП № 48247868, адвокатом Рогожуком С.М. на адресу начальника ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було направлено скаргу на Постанову про закінчення виконавчого провадження, яка отримана останніми 09.10.2015 року (а.с. 7).

Частина восьма статті 82 ЗУ «Про виконавче провадження» визначає, що скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду.

Зі змісту вказаної норми закону вбачається, що законодавцем на начальника відділу якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, рішення, дії або бездіяльність якого оскаржуються, покладено обов'язок розглянути скаргу у десятиденний строк з дня її надходження.

З врахуванням викладеного, а також того, що судом встановлено, що подана адвокатом Рогожуком С.М. скарга отримана начальником ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві 09.10.2015 року, суд приходить до висновку, що останній зобов'язаний був її розглянути не пізніше 19.10.2015 року та винести відповідну постанову про її задоволення чи відмову.

Судом же встановлено, а начальником ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві не спростовано, що останнім у вищезазначений строк не було розглянуто скаргу адвоката Рогожука С.М., не винесено відповідну постанову та не повідомлено про результати її розгляду скаржника, що є нічим іншим як його бездіяльністю, яка порушує право стягувача на оскарження рішення державного виконавця та на своєчасний розгляд скарги у відповідності та в порядку визначеному ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження».

За приписами статті 12 ЗУ «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право, зокрема оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом….

Крім того, згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що бездіяльність начальником ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві допущено саме під час виконання рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що скаргу на дану бездіяльність подано до належного суду та особою, яка наділена суб'єктивним правом вимоги (скаржник є представником сторони виконавчого провадження - стягувача, який відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» може реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників).

З викладених обставин, судом не приймаються до уваги заперечення боржника про те, що вимоги заявлені в скарзі не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги скаржника знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 1, 12, 82, 83 ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 383-389 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Відділу ДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, особа, бездіяльність якої оскаржується: Начальник Відділу ДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гумуржи Д.М., стягувач: ОСОБА_3, боржник: ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Відділу ДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гумуржи Д.М. щодо не розгляду скарги представника стягувача у виконавчому провадженні № 48247868, адвоката Рогожука С.М. на Постанову старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Федоренка А.М. від 11.09.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 48247868.

Зобов'язати начальника Відділу ДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гумуржи Д.М. розглянути скаргу представника стягувача у виконавчому провадженні № 48247868, адвоката Рогожука С.М. на Постанову старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Федоренка А.М. від 11.09.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 48247868.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко