Єдиний унікальний номер 242/2531/15-ц Номер провадження 22-ц/775/157/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року м. Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області у складі :

головуючого - судді Жданової В.С.

суддів : Санікова О.С., Халаджи О.В.

за участю секретаря Чуряєва В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 квітня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Селидівського МВ ГУМВСУ в Донецькій області про відшкодування судових витрат,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 23 квітня 2014 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до Селидівського МВ ГУМВСУ в Донецькій області про відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає на те, що він використав надане Конституцією України право на правову допомогу, документально оформив договір, в силу ст..88 ГПК України має право на компенсацію судових витрат в розмірі 6866 грн. за рахунок відповідача.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що 03.07.2010 року між позивачем та адвокатом Лознєвим А.О. був укладений договір про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат зобов»язався представляти інтереси ОСОБА_1 в кримінальному судовому провадженні з оплатою адвокатських послуг 27465 рублів Росії. Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 27.06.2012 року скаргу ОСОБА_1 на дії працівників Селидівського МВ ГУМВС України в Донецькій області задоволено частково. Постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 28.04.2009 р. скасовано, матеріали по заяві ОСОБА_1 направлено начальнику Селидівського МВ для додаткової перевірки. Постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 03.05.2010 року залишено без задоволення. В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з»явився, про розгляд справи повідомлений належним чином . В надісланий суду заяві просить справу розглянути без його участі ( вх..№ ЕП-193/16 від 18.01.2016 р.)

Від Селидівського відділення поліції Красноармійського ВП ГУНП України в Донецькій області також надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника ( вх..ЕП-311/16 від 21.01.2016 р.).

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПЕ України суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про розгляд справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи , перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав .

Відповідно до ст. 309 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними, оскільки крім договору про надання правової допомогу з визначенням суми 27465 рублів або 6866 гривень не надано належних доказів про реальність понесених витрат: адвокат участі в судовому засіданні не приймав, об»єм виконаної роботи не зазначений, розрахунок оплати не наведений тощо.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і вимогам діючого цивільного законодавства.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 84 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. У випадках, передбачених законодавством, особі може надаватися безоплатна правова допомога. Правовідносини між адвокатом або фахівцем у галузі права та клієнтом визначаються цивільно-правовою угодою. Права та обов'язки адвоката визначені Законом України "Про адвокатуру", Правилами адвокатської етики тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 56 ЦПК України особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається до участі у справі ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" від 27 квітня 2006 року N 590 затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до яких в цивільних справах граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з правовою допомогою сторін, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги , документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із надання правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Обгрунтовуючі свої позовні вимоги, позивач послався лише на договір про надання правової договори від 03.07.2010 року, будь-яких інших документів, зокрема, квитанції або будь-якого розрахункового документу про оплату правових послуг, позивачем не надано.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Лознєв А.О. у судовому засіданні участі не приймав, а із змісту договору не вбачається яка саме правова допомога фактично надавалась позивачу, її обсяг, складність та час, витрачений адвокатом на підготовку та складання документів, що унеможливлює розрахунок компенсації відповідно до вимог вищеозначеного Закону.

Посилання в апеляційній скарзі на ст..88 ЦПК України як підставу для компенсації понесених судових витрат не спростовує висновків суду про необхідність надання доказів в обгрунтування понесених витрат на правову допомогу. Та обставина, що позивач є громадянином Росії, правова допомога надавалась на території Російської федерації на підставі російського законодавства також не позбавляють позивача обов»язку надати обґрунтування понесених витрат на правову допомогу, що перебуває у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України, яка містить приписи компенсувати документально підтверджені витрати .

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам діючого цивільного законодавства, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 307, ст.. 309, ст. 315 ЦПК України апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили

Головуючий: Судді :