Категорія 50 Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Чуприни В.О., Чорного В.І.,

при секретарі: Франчук О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час навчання, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2015 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 01.08.1995 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і від спільного життя мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 24.01.2003 року шлюб між ними розірвано, однак з червня 2003 року сторони продовжили проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. В позові вказано, що з 01.09.2011 року їх син ОСОБА_4 навчається у Вінницькому національному медичному університеті імені М.І. Пирогова та станом на 01.09.2015 року є студентом 5-го курсу денної форми навчання медичного факультету №2 за спеціальністю «Педіатрія» за державним замовленням, терміном навчання до 01.07.2017 року, стипендії не отримує. На даний час син проживає з нею та перебуває на її утриманні, однак у зв'язку із навчанням потребує матеріальної допомоги, яку вона не в змозі надавати в такому обсязі, який забезпечив би достатній рівень його проживання, навчання та забезпечення самим необхідним, а тому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років, а також стягнути судові витрати за надання правової допомоги.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця м. Липовець Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2, працює на Приватному підприємстві «Вінфорт» (адреса місця знаходження: м. Вінниця, вул. Максимовича, 10), аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 25% його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 06.11.2015 р. і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення суду в межах суми аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, районний суд виходив з того, що батьки зобов'язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і що в даному випадку стягнення аліментів в розмірі 25% не порушуватиме інтересів сторін, при цьому аліменти стягнуто на період до припинення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Однак повністю погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновок суду не відповідає обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів скасовує та ухвалює в цій частині нове рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з 01.08.1995 року по 24.01.2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, а з червні 2003 року продовжували проживати однієї сім'єю без реєстрації шлюбу.

Від спільного життя сторони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який згідно довідки №1142 від 28.09.2015 року, є студентом 5-го курсу денної форми навчання медичного факультету №2 за спеціальністю «Педіатрія» за державним замовленням, терміном навчання до 01.07.2017 року.

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_3 заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання, обґрунтовуючи вимогу навчанням сина у навчальному закладі та його потребою у відповідній матеріальній допомозі, надати яку в повному обсязі вона не має можливості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_6 в навчальному закладі стипендії не отримує, проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, і згідно наявних у справі доказів та пояснень, наданих представником позивача, остання має постійне місце роботи та отримує середньомісячну заробітну плату в межах 8000 грн..

Згідно довідки №86 від 03.12.2015 року ОСОБА_2 працює на ПП «Вінфорт» на посаді заступника завідувача складу і його середньомісячна заробітна плата становить в межах 2 500 грн., а також згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2015 рокувідповідач сплачує аліменти в розмірі 1/4 частки доходу на утримання молодшого сина, при цьому власного житла у м. Вінниці відповідач немає та проживає в орендованій квартирі, що представником позивача не заперечується.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_2 офіційно працює, має регулярний дохід та може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, а щодо посилань відповідача на те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, то дане посилання є недоведеним, і до того ж останні отримують пенсію за віком, а також не спростовує можливість відповідача надавати матеріальну допомогу сину, посилання на стягнення з нього грошової компенсації частини вартості транспортного засобу.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно визначивши правові взаємовідносини сторін, невірно визначив розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на утримання повнолітнього сина та безпідставно стягнув аліменти в розмірі 25% від його заробітку (доходу), оскільки стягнення аліментів в такому розмірі може утруднити матеріальне становище самого відповідача, тому судова колегія з урахуванням встановлених у справі обставин, заявлених у позові вимог та положень ст.ст. 182, 200 Сімейного Кодексу України вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які слід стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання повнолітнього сина на час навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 06.11.2015 року і до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Щодо рішення суду в частині стягнення з відповідача судових витрат та допущення до негайного виконання рішення в межах стягнення суми аліментів за один місяць, тов цій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2015 року в частині стягнення аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця м Липовець Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2, працює на Приватному підприємстві «Вінфорт» (адреса місця знаходження: м. Вінниця, вул. Максимовича, 10), аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 06.11.2015 року і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ В.О. Чуприна

/підпис/ В.І. Чорний

З оригіналом вірно: