АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/2617/15-ц Номер провадження 22-ц/786/95/16Головуючий у 1-й інстанції Степура А. А. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Гальонкіна С.А., Абрамова П.С.

при секретарі Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 27 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, просила остаточно з урахуванням уточнень ухвалити рішення, яким стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на її користь 100 000 грн. у відповідності до ст.9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - «Закон №1961»), 5 000 грн. у відповідності до п.26-1 ст.26 Закону №1961; стягнути на користь малолітнього ОСОБА_3 43 848 грн. у відповідності до п.27-2 ст.27 Закону №1961, 14 616 грн. у відповідності до п.27-3 ст.27 Закону №1961, 5 000 грн. у відповідності до п.26-1 ст.26 Закону №1961.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що у жовтні 2014 року з вини ОСОБА_5, відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС», сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинув ОСОБА_6, чоловік позивачки і батько малолітнього ОСОБА_3

Відповідач ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснила виплату страхових сум, проте всупереч вимогам закону не у повному обсязі.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 27 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

ОСОБА_2 у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зроблено посилання на неправильне тлумачення судом норм Закону №1961, яким врегульовані спірні правовідносини.

Адвокат Веснянко О.М., представник позивачки ОСОБА_2, як і сама позивачка (були повідомлені належним чином про час та місце судового засідання) повторно у судове засідання не з'явилися. Подане адвокатом Веснянком О.М. клопотання про повторне відкладення розгляду справи з огляду на приписи ст.169, ст.304, ст.305 ЦПК України задоволенню не підлягає, оскільки з урахуванням конкретних обставин розцінюється колегією суддів як недобросовісне користування своїми процесуальними правами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 11 жовтня 2014 року у м.Кременчуці з вини ОСОБА_5 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинув ОСОБА_6

За станом на час дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС».

Вироком Крюківського районного суду м.Кременчука від 27 лютого 2015 року ОСОБА_5 визнаний винним і засуджений за ч.2 ст.286 КК України до п'яти років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки. Цивільний позов у кримінальній справі залишений без розгляду.

ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_6, а малолітній ОСОБА_3 - його сином.

Платіжним дорученням №54979 від 24 червня 2015 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» сплатила на користь ОСОБА_2 65 566 грн. страхового відшкодування, з яких: 7 102 грн. витрат на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника в порядку п.27-4 ст.27 Закону №1961, 14 616 грн. моральної шкоди в порядку п.27-3 ст.27 Закону №1961, 43 848 грн. відшкодування шкоди, заподіяної смертю, в порядку п.27-2 ст.27 Закону №1961.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив надані сторонами докази, належно їх оцінив і дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам та ґрунтується на законі.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.26-1 Закону №1961 Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Статтею 41 Закону №1961 визначені підставі і випадки здійснення регламентних виплат з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ.

ОСОБА_2 та її малолітній син не є потерпілими, які зазнали ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди. Окрім того, виплати в порядку ст.26-1 Закону здійснюються МТСБУ, а не страховою компанією.

За таких обставин вимоги про стягнення з відповідача 5 000 грн. у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю, на підставі ст.26-1 Закону №1961 є безпідставними.

Відповідно до ст.9 Закону №1961 страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

За змістом наведеної норми закону 100 000 грн. - це максимально можлива сума до виплати потерпілому за рахунок страховика у разі надання документів, що підтверджують розмір завданої шкоди. Тобто сам факт смерті годувальника не може бути безумовною підставою для виплати максимальної суми страхового відшкодування.

Зі змісту положень ст.979 ЦК України. ст.27-4 Закону №1961, ст.10 ЗУ «Про поховання і поховальну справу» понесені на організацію поминального обіду витрати не відносяться до витрат з поховання, які відшкодовує страховик.

У ч.2 п.24 Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27 березня 1992 року роз'яснено, що витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож у даній місцевості.

З огляду на наведене та докази, надані позивачкою в обґрунтування понесених витрат у зв'язку зі смертю її чоловіка, страховик правомірно виплатив їй 7 102 грн. страхового відшкодування.

Пунктами 27-2 і 27-3 Закону №1961 встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Зі змісту наведених норм закону слідує, що у разі настання страхового випадку - смерті особи, його утриманці мають право на отримання регламентної виплати (кожного виду) однієї на усіх, а не кожному утриманцю по регламентній виплаті у встановлених межах. Отже, зазначені позовні вимоги не ґрунтуються на законі.

Апеляційна скарга не містить нових засобів доказування, її доводи не спростовують висновків суду, а тому рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А. Лобов

Судді П.С. Абрамов

С.А. Гальонкін

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов