У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Нагорняк В.А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем 26 серпня 2005 року був укладений договір без номеру, за яким відповідач отримав кредит в сумі 8 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, ОСОБА_2 зобов'язання за договором порушувались, внаслідок чого станом на 31 березня 2015 року виникла заборгованість за договором у загальному розмірі 16 612 грн 54 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 7 816 грн 28 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 6 529 грн, пеня в сумі 1 тис. грн, та штрафів в сумі 500 грн і 767 грн 26 коп.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 24 червня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 26 серпня 2005 року в сумі 7 816 грн 28 коп. та заборгованість за відсотками в розмірі 6 529 грн, а також судовий збір у сумі 210 грн 36 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, керуючись ст. ст. 1054, 264 ЦК України, правильно виходив із того, що відсутні підстави для застосування до даних правовідносин строків позовної давності, так як відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Сплачуючи в травні 2014 року черговий платіж, відповідач таким чином вчинив дії, які свідчать про визнання ним боргу.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судамипри розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.А. Нагорняк