АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/331/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 8 грудня 2015 року у справі за поданням відділу Державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України, заслухавши представника ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року відділ Державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на виконанні у відділі ДВС Канівського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавчий лист № 823/2856-13-а від 24.07.2014 року, виданий Черкаським окружним адміністративним судом, про стягнення із ЗАТ "Мрія», що знаходиться в м. Канів, вул. Леніна, 139, штрафу в сумі 17000,00 грн.

Боржником самостійно виконавчий документ не виконано, борг не сплачено.

Станом на 19.11.2015 року заборгованість по виконавчому провадженню, з урахуванням виконавчого збору та витрат на організацію і проведення виконавчих дій, становить 18760,00 грн.

Керівник ЗАТ "Мрія» ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаюча в ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, не вживає заходів з метою виконання судового рішення.

До відділу Державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції звернувся представник стягувача - Канівська міжрайонна прокуратура, із заявою про звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника підприємства - боржника ОСОБА_6 за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням суду.

Державному виконавцеві стало відомо щодо можливого перетину державного кордону України керівником підприємства - боржника.

Просив постановити ухвалу про тимчасове обмеження керівника ЗАТ " Мрія" ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобовязань по сплаті боргу.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 8 грудня 2015 року подання задоволено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_6 оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на її невідповідність нормам матеріального та процесуального права, просила суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити відділу ДВС Канівського міськрайонного управління юстиції у задоволенні подання.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що вказані обставини про намір боржника виїзду за кордон утруднюють виконання виконавчого листа № 823/2856-13-а від 24.07.2014 року, виданого Черкаським окружним адміністративним судом, про стягнення із ЗАТ "Мрія», що знаходиться в м. Канів, вул. Леніна, 139, штрафу в сумі 17000,00 грн., та є підстави для задоволення подання.

Проте з такими висновками суду не можна погодитись.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту виконання зобовязань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязання за рішенням.

Встановлено, що 21.05.2015 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції відносно ЗАТ «Мрія» було відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду (а.с. 9).

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно розяснень, які містяться у п. 7. абз. 2. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК, зокрема у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Колегія суддів вважає, що звертаючись до суду із вищезазначеним поданням, державним виконавцем не надано доказів у підтвердження навмисного ухилення боржника від виконання судового рішення, не вказано, які перешкоди вчинені з його боку для проведення виконавчих дій державному виконавцеві, а також наміру боржника виїхати за межі України.

Наявність же одного статусу боржника не є підставою для тимчасового обмеження виїзду за кордон.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК суд зобов'язаний негайно розглянути питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК, таке подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах відсутні належні та допустимі докази ухилення від виконання судового рішення, матеріали виконавчого провадження судом не досліджувались.

Крім того, надані до подання документи взагалі не містять відомостей стосовно того, чи був боржник обізнаний про відкриття відносно нього виконавчого провадження, а відтак, достеменно встановити факт ухилення боржника від виконання судового рішення не представляється можливим.

Судом не надано належної правової оцінки доказам про наявність повноважень Голови правління ОСОБА_6, які припинені згідно протоколу позачергових загальних зборів акціонерів ЗАТ «Мрія» № 1/2013 від 7 вересня 2013 року.

Відповідно до розяснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону № 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Матеріали подання не містять належних та допустимих даних про те, що державним виконавцем перевірено майновий стан боржника та вчинено всі необхідні виконавчі дії .

Вказане залишилось поза увагою суду.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскільки судом першої інстанції постановлено ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_6 необхідно задовольнити, оскаржувану ухвалу по даній справі скасувати та постановити нову, якою в задоволенні подання відділу Державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 311, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 8 грудня 2015 року скасувати і постановити нову.

Відділу Державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції в задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :