Провадження №22-ц/784/284/16
Справа № 473/4461/15ц
Провадження №22ц/784/284/16 Головуючий у 1-ї інстанції Лузан Л.В.
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

13 січня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Харитоновою І.В.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2015 року

за її позовом

до ОСОБА_4 Жана

про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 повернуто на підставі п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення суддею норм процесуального права, просить скасувати ухвалу, визначити підсудність справи Вознесенському міськрайонному суду Миколаївської області та повернути матеріали позовної заяви до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали позовної заяви і перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суддя виходив з положень ч. 1 ст. 109 ЦПК України, яка встановлює, що позови до фізичної особи предявляються за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або місцем перебування. Так як у сторін спільних неповнолітніх дітей немає, а відповідач проживає за межами території України і не зареєстрований на території Вознесенського району Миколаївської області, то справа не підсудна Вознесенському міськрайонному суду Миколаївської області.

Як убачається із позовної заяви, позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за своїм зареєстрованим місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Між тим, із змісту поданого позову слідує, що у сторін спільних неповнолітніх дітей немає, що виключає право позивачки на альтернативний вибір підсудності у відповідності до частини 2 статті 110 ЦПК України.

Не укладалося сторонами і договору про вибір підсудності справи згідно до частини 2 статті 110 ЦПК України і частин 2,3 статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Тому висновок судді про звернення позивачки до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з порушенням правил підсудності є правильним, а повернення заяви позивачки для її подання до належного суду є обґрунтованим.

Посилання позивачки ОСОБА_3 на положення статей 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» як підставу для застосування підсудності справи Вознесенському міськрайонному суду Миколаївської області є помилковим тлумачення законодавства, оскільки даних про те, що територія міста Вознесенську є останнім спільним місцем мешкання подружжя, яке зареєструвало шлюб у Приморському районі міста ОСОБА_1, та останнім відомим місцем зареєстрованого тимчасового перебування відповідача немає.

Окрім цього, з пояснень представника позивачки слідує, що сторони на території України спільно не проживали, а позивачка на проживання до відповідача за межі території України не виїжджала.

А тому не можна вважати, що позивачка обмежена в доступі до суду, та позбавлена права на справедливий судовий розгляд спору за її позовом, оскільки позивачки не було відмовлено в прийнятті заяви про захист порушеного права та вона не позбавлена можливості звернутися до належного суду з вказаним позовом.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали судді.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а ухвалу судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча

Судді