АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2016 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення коштів та неустойки

та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про розірвання договору,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2016 року частково задоволено позовні вимоги ФОП ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення коштів та неустойки.

Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_5 борг за договором про надання юридичних послуг від 26 вересня 2014 року у розмірі 5 000 грн., пеню в сумі 1 000 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_5 про розірвання договору судом відмовлено. Судом вирішене питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги у повному обсязі (а.с.76-80).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: ОСОБА_4 та її представника, ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, представника позивача, ОСОБА_6, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Позивач належним чином виконував умови договору про надання юридичних послуг від 26 вересня 2014 року, як передбачено пунктами 1-2 договору було складено і подано до суду від імені ОСОБА_4 адміністративний позов, також були підготовлені і подані письмові пояснення, клопотання про витребування доказів, допит свідка, долучення доказів, збільшення позовних вимог.

За результатами розгляду справи було прийнято рішення на користь ОСОБА_4

Матеріали справи не містять жодних доказів невиконання чи неналежного виконання договору від 26 вересня 2014 року зі сторони виконавця (ФОП ОСОБА_5).

Згідно з п.2 договору визначено, що послуги здійснюються шляхом складання відповідного адміністративного позову, а в разі необхідності - апеляційної та (або) касаційної скарги, представництва в суді.

Умова про складання відповідного адміністративного позову була виконана, підстав для складання апеляційної скарги не було, оскільки рішення суду першої інстанції було ухвалене на користь ОСОБА_4, представництво її інтересів у суді першої інстанції також було здійснено належним чином.

Укладений договір не містить умов, за якими виконавець повинен готувати заперечення на апеляційну чи касаційну скарги.

Позивач за первісним позовом умови договору від 26 вересня 2014 року виконав належним чином.

Не здійснення представництва інтересів ОСОБА_4 в суді апеляційної було обумовлена тим, що остання за день до судового засідання припинила дію довіреності на представництво її інтересів в адміністративному процесі працівниками ФОП ОСОБА_5, чим одноособово, в порушення досягнутих за договором домовленостей, позбавила ФОП ОСОБА_5 та уповноважених осіб можливості здійснити представництво її інтересів у судах апеляційної та касаційної інстанції.

Відповідно до п. 5.1.3 договору від 26 вересня 2014 року замовник додатково повинен сплатити на користь виконавця грошову винагороду в розмірі 5 000 грн. не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили, у випадку вирішення справи на користь замовника.

Сторони визнали, що справа була вирішена на користь замовника, ОСОБА_4 отримала бажаний результат від судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи з ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_5 борг у сумі 5000 грн. та пеню у розмірі 1000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що умови договору від 26 вересня 2014 року ФОП ОСОБА_5 перед ОСОБА_4 виконав належним чином.

Зменшуючи розмір неустойки (пені), що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача, суд виходив з того, що заявлений розмір неустойки в понад 9 разів перевищує розмір заборгованості, докази наявності негативних наслідків для позивача невиконанням зобов'язання відсутні, немає доказів наявності у позивача збитків у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язання; ОСОБА_4 є пенсіонером.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_5 про розірвання договору судом відмовлено, оскільки підстави для розірвання договору в даному випадку відсутні, доказів зворотнього суду не надано, а зазначені в зустрічному позові доводи не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_5 та відсутності підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення заявленого ФОП ОСОБА_5 позову та відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_4, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.72-74).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить, в ході апеляційного розгляду ОСОБА_4 та її представник також не навели таких обставин.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильності висновку суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 про розірвання договору апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ст.907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

У даному випадку ОСОБА_4 вказала, що її одностороння відмова від договору відбулась 13 травня 2015 року, коли вона скасувала довіреність на представництво її інтересів у суді, оскільки виконавець послуг не бажав приступити до представництва її інтересів у суді апеляційної інстанції без додаткової оплати. ОСОБА_4 вважає такі вимоги порушенням умов договору, тому вона була змушена у односторонньому порядку відмовитись від нього.

Суд апеляційної інстанції відхиляє ці твердження сторони як необґрунтовані, оскільки у розпорядженні суду немає даних про те, що позивач виставляв ОСОБА_4 до сплати рахунки за послуги, виконання яких не було передбачено умовами договору.

При дослідженні цієї обставини під час апеляційного розгляду ОСОБА_4 також підтвердила, що вона не має розрахункових (платіжних) документів (квитанцій, чеків, ордерів тощо) на підтвердження здійснення нею трьох оплат по 400 грн. та додаткової оплати у розмірі 12 000 грн.

З огляду на те, що допустимим засобом доказування факту сплати грошових коштів є письмові докази - платіжні (розрахункові) документи, суд відхиляє як недоведені доводи ОСОБА_4 про здійснення нею оплати послуг позивача, які не були надані.

Доводи відповідача про те, що всі витрати, пов'язані з представництвом інтересів ОСОБА_4 в суді першої інстанції (складання позову, сплата судового збору, участь представників у судовому засіданні) сплачені позивачу у повному обсязі, а після фактичного скасування довіреності позивач та/або його представники не брали участі в розгляді справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки в цій частині районним судом правильно встановлено, що п.2 договору визначено, що послуги здійснюються шляхом складання відповідного адміністративного позову, а в разі необхідності - апеляційної та (або) касаційної скарги, представництва в суді. Умова про складання відповідного адміністративного позову була виконана, підстав для складання апеляційної скарги не було, оскільки рішення суду першої інстанції було ухвалене на користь ОСОБА_4, представництво її інтересів у суді першої інстанції також було здійснено належним чином. Укладений договір не містить умов, за якими виконавець повинен готувати заперечення на апеляційну чи касаційну скарги.

Доводи апеляційної скарги про те. що районним судом безпідставно стягнуто пеню у розмірі 1000 грн., щодо якої сплив річний строк позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем, також відхиляються апеляційним судом як безпідставні з огляду на таке.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

У даному конкретному випадку заявлений позивачем розмір пені розрахований за період з 25 травня 2015 року по 31 березня 2016 року і кредитор звернувся до суду у квітні 2016 року (а.с.2).

З огляду на ці обставини у суду немає підстав вважати, що строк позовної давності до вимог про стягнення пені сплинув.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома