Справа № 127/4913/15-ц Провадження № 22-ц/772/251/2016Головуючий в суді першої інстанції Ан О. В.
Категорія 58 Доповідач Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі : головуючого - судді Іванюка М.В, суддів ПанасюкаО.С. та БереговогоО.Ю, з участю секретаря МельниковоїА.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс»» на рішення Вінницького міського суду від 15 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»» до ОСОБА_4 (третя особа - Замостянський відділ ДВС Вінницького міського управління юстиції) про звільнення майна з-під арешту, --

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2015р. товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4. (третя особа - Замостянський відділ ДВС Вінницького міського управління юстиції) про звільнення майна - квартири АДРЕСА_1 з-під арештів, накладених згідно з ухвалою б/н Вінницького районного суду від 08.11.2010р, постановою Замостянського ДВС Вінницького міського управління юстиції №25483051 від 18.02.2011р, постановою Замостянського ДВС Вінницького міського управління юстиції №29579799 від 13.10.2011р. Позивач посилається на те, що 30 жовтня 2006р. відповідач ОСОБА_4. уклав ПАТ «Сведбанк» кредитний договір, в забезпечення виконання якого був укладений іпотечний договір від 30 жовтня 2006р.

28 листопада 2012р. ПАТ «Сведбанк» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»» свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору та договору іпотеки. Позивач вказував, що накладені арешти порушують його права, оскільки товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»» має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, та, зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, позивач як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом «Про іпотеку» володіє переважним та першочерговим правом на задоволення своїх вимог щодо одного і того ж нерухомого майна, а накладені арешти ускладнюють звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Вінницького міського суду від 15 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс»» у своїй апеляційній скарзі просить дане рішення скасувати і ухвалити нове, яким позов задовольнити. Вважає, що відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції не встановив обставини, які мають значення для справи, порушив норми процесуального права і невірно застосував норми матеріального права.

Належним чином повідомлені представник товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»» і представник Замостянського ДВС Вінницького міського управління юстиції в суд апеляційної інстанції не з'явилися з невідомих причин. Повідомлення, яке надсилалося на останню відому адресу ОСОБА_4, було повернуто суду поштовим відділенням. Згідно положень ч.1 ст.77 ЦПК України він вважається належним чином повідомленим про розгляд справи, оскільки не повідомив суд про зміну місця свого проживання чи перебування.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка за таких обставин зазначених осіб не перешкоджає розгляду справи в апеляційному суді.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню. Оскаржуване рішення має бути скасоване і у справі слід ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, але з інших підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки зміни до іпотечного договору від 30.10.2006р., укладеного між ОСОБА_4. і ПАТ «Сведбанк», ОСОБА_5. та ОСОБА_3, в частині зміни іпотекодержателя в установленому законом порядку не вносилися, то позивач не набув права вимоги за вказаним іпотечним договором на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012р, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та позивачем, та дійшов до висновку, що позивачем не доведено наявність переважного та першочергового права на задоволення своїх вимог за рахунок спірного майна, а також вважав, що права позивача як заставодержателя спірного майна не пов'язані ні з правом власності, ні з правом володіння. Також суд виходив з того, що предметом іпотеки є квартира НОМЕР_1, а не квартира НОМЕР_2, яку позивач просив звільнити з-під арештів.

Проте погодитись з висновками суду першої інстанції не можна з огляду на таке :

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлання права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Суд, встановивши, що 28 листопада 2012р. за договором факторингу ПАТ «Сведбанк» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»» свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору та договору іпотеки, відомості про що було внесено до Державного реєстру іпотек (а.с.9), залишив поза увагою наведені вище положення ч.ч.1,3 ст.24 Закону України «Про іпотеку» та дійшов до помилкового висновку про те, що позивач не набув права вимоги за вказаним іпотечним договором та не довів належним чином наявність у нього переважного права на задоволення своїх вимог за рахунок спірного майна.

Разом з тим суд першої інстанції відмовляючи з цих підстав у задоволенні позову, не звернув увагу на те, що належними відповідачами у справах про звільнення майна з-під арешту є боржник та особи, в інтересах яких накладено арешт на майно. Пред'явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову до такого відповідача. З тексту позовної заяви неможливо встановити, які вимоги пред'явлені до ОСОБА_4. як до відповідача за цим позовом. Тобто, за змістом заявлених позовних вимог належними відповідачами у даному випадку є саме ті особи, в інтересах яких накладено арешти, адже у даному випадку товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»» наполягає на наявності у нього переважного права перед іншими кредиторами на іпотечне майно. При цьому позивча не заявляв в порядку ст.33 ЦПК України клопотань про притягнення до участі в справі належних відповідачів

А непред'явлення вимог до належних відповідачів є підставою для відмови у позові, що вбачається з п.8 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

На це ж звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 18 листопада 2015р, якою скасував попередню ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 06.07.2015р. і передав дану справу на новий апеляційний розгляд.

Тобто, при ухваленні рішення суд порушив норми процесуального права і невірно застосував норми матеріального права, що згідно ст.309 ЦПК України зобов'язує апеляційний суд скасувати рішення і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову з інших підстав.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 305ч.2, 307ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, --

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду від 15 квітня 2015 року у даній справі скасувати.

Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»» у задоволенні позову до ОСОБА_4 (третя особа - Замостянський відділ ДВС Вінницького міського управління юстиції) про звільнення майна з-під арешту - відмовити у зв'язку з пред'явленням позову до неналежного відповідача.

Рішення набирає законної сили з моменту постановлення.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :