Справа № 302/1231/15-ц
№ 2/302/28/16
Номер рядка звіту 31
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2016 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Цімбота В.І.,

при секретарі Куруц В.І.,

позивача ОСОБА_1

пр-ка позивача ОСОБА_2

пр-ка відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Міжгір'я справу за позовом ОСОБА_1 до ТзДВ «Електрон-Воловець» про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом,

В С Т А Н О В И В:

15.12.2015. позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом.

В заяві зазначила, що працюючи фрезерувальником цеху термопластавтоматів на Воловецькому заволі «Електрон», правонаступником якого є ЗАТ «Електрон-Воловець» 05.02.1990 року внаслідок нещасного випадку отримав трудове каліцтво руки, що підтверджується актом спеціального розслідування нещасного випадку.

Згідно акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, яке проводилось посадовими особами установи, причиною нещасного випадку, що з стався, с порушення технологічних робіт та знаходження потерпілого в небезпечній зоні.

З 16.05.1995 року відповідно до висновку МСЕК ОСОБА_1 визнано інвалідом зі стійкою втратою працездатності 60% безстроково.

ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що він: людина працездатного віку через каліцтво втратив можливість проводити

подальшу професійну діяльність;

- він вимушений нести додаткові витрати з сімейного бюджету на медикаменти, посилене харчування, придбання ліків, постійні медичні обстеження;

при зміні погодних умов він відчуває сильні болі;

не в змозі виконувати будь-яку хатню роботу;

відчуває себе баластом для сім'ї і це приводить його до стану відчаю;

- в результаті каліцтва повністю порушився його побут та життєві зв'язки, відносини з оточуючими людьми, так як він вважає себе вже фактично неповноцінною людиною для суспільства;

- відновлення його здоров'я, що підірване при виконанні трудових обов'язків на підприємстві відповідача, є неможливим.

Втрата працездатності спричиняє йому моральні страждання і переживання, порушені нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного способу життя. Внаслідок всього цього він вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Згідно зі ст.ст. 1, 5 ,13, 21, 28 ч. З Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» вразі настання страхового випадку в тому числі проф. захворювання, потерпілий має право на різні види відшкодування шкоди, а також і на відшкодування моральної шкоди, страхова виплата за моральну шкоду проводиться потерпілому при наявності факту заподіяння такої шкоди.

Виходячи з зазначених положень Закону, право на відшкодування моральної шкоди у ОСОБА_1 виникло з 16.05.1995 року, коли йому встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 60% по трудовому каліцтву у зв'язку з нещасним випадком на виробництві.

Приписами ст.153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» № 2694-ХІІ визначено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації' свого життя.

ОСОБА_1 вважає, що отримав травму на виробництві внаслідок нещасного випадку і при цьому мало місце протиправність дій відповідача, пов'язаних з порушенням Закону України «Про охорону праці».

Вищезазначене законодавство, а також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практик)' по справам про відшкодування моральної (немайновоі) шкоди» пов'язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв'язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Тому ОСОБА_1 просить стягнути з ТзДВ «Електрон-Воловець» моральну шкоду, завданої унаслідок нещасного випадку на виробництві у розмірі 50000 грн.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги про стягнення моральної шкоди змінив з 50000 грн. на 2300 грн.

Представник відповідача із зміненим позовом 2300 грн. згідна, просить суд такий задоволити.

Суд у разі визнання позову відповідачем на підставі ст.174 ЦПК України приймає рішення про задоволення позову.

Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава для задоволення позову.

Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» судові витрати у виді судового збору слід стягнути з державного бюджету оскільки у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншими ушкодженнями здоровя, позивач звільнений від сплати такого за законом.

Тому керуючись ст.ст.174, 213, 215 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

Визнання позову прийняти.

Стягнути із Воловецького заводу «Електрон», правонаступником якого є ТзДВ «Воловець-Електрон» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завданої унаслідок нещасного випадку на виробництві, що призвело до каліцтва, у розмірі 2300 (дві тисячі триста грн.).

Судові витрати у виді судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено у апеляційний суд Закарпатської області протягом строків, встановлених ст.ст.294, 296 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_4