АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року

Суддя Апеляційного суду м. Києва Гаращенко Д.Р., вивчивши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та в якості представника ОСОБА_2 за довіреністю на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про визнання дій незаконними та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 діючи в своїх інтересах та в якості представника ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року апеляційну скаргу, у зв'язку із несплатою судового збору та не наданням документу, що посвідчує повноваження представника, було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Копію вказаної ухвали ОСОБА_1 було отримано 30 грудня 2015 року, що підтверджується його особистою розпискою.

На виконання ухвали Апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року ОСОБА_1 була надіслана на адресу суду заява в якій він вказує, що за законом звільняється від сплати судового збору, оскільки позов стосується захисту прав споживачів, а також повторно звертається з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору, у зв'язку скрутним матеріальним станом. Крім того, апелянт заявляє, що в матеріалах справи є документ, який підтверджує його повноваження на представництво ОСОБА_2, а саме доручення.

Вивчивши вказану заяву, суд приходить до висновку, що недоліки апеляційної скарги не були усунені, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовом, що пов'язані з порушенням їх прав.

Згідно п.22 ст. 1 Закону, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Вивченням позовної заяви встановлено, що позов не пов'язаний із захистом прав споживачів, оскільки позивачі особисто не придбавали та не замовляли жодної продукції чи послуг у відповідача, а тому останній не міг порушити права позивачів в даному випадку, як споживачів своїх послуг.

Не заслуговує на увагу і повторне звернення ОСОБА_1 до суду з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору, оскільки дане питання було вирішено судом раніше, а законодавцем не передбачено можливості повторного звернення особи з відповідним клопотанням після його вирішення.

Безпідставними є і посилання апелянта на те, що матеріали справи містять докази, які підтверджують його повноваження, як представника ОСОБА_2 в суді, виходячи з наступного.

Справа №761/3667/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/602/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Положеннями ст. 42 ЦПК України встановлено, що повноваження представника сторони по справі фізичної особи, має бути посвідчено довіреністю фізичної особи, яка повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Як встановлено судом, документу, а саме довіреності, яка б відповідала вимогам ст. 42 ЦПК України, матеріали справи не містять.

Документ, на який посилається ОСОБА_1 не завірений нотаріально, натомість завірений головним бухгалтером ДП «Автоскладальний завод №3» ВАТ «ЛуАЗ». Проте жодних даних, яке відношення ОСОБА_2 має до вказаного підприємства, позивачами долучено до матеріалів справи не було, а тому суд не може вважати вказаний документ належним доказом повноважень ОСОБА_1 на представлення інтересів ОСОБА_2 в суді.

Крім того, посилання ОСОБА_1 на наявне в матеріалах справи доручення є безпідставним, оскільки поняття довіреності та доручення не є тотожним та розділяється законодавцем.

Зокрема, в ч.1 ст.1007 ЦК України визначено, що довіритель зобов'язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконав вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, то позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючі вказані вимоги процесуального законодавства, з огляду на те, що апелянт не виконав вимоги ухвали Апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року в зазначений в ній строк, то апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та в якості представника ОСОБА_2 за довіреністю на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року слід визнати неподаною та повернути.

Керуючись ст.ст. 121, 297 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та в якості представника ОСОБА_2 за довіреністю на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про визнання дій незаконними та відшкодування моральної шкоди - визнати неподаною та повернути.

Роз'яснити ОСОБА_1, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення, за умови подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Гаращенко Д.Р.

,