Справа № 226/3463/15-ц
Провадження № 2/226/27/2016
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2016 року м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі :

головуючого судді Коваленко Т.О.,

за участі секретаря Трифонової І.О.,

учасники судового провадження:

позивач ОСОБА_1 (відсутній),

представник позивача ОСОБА_2 (відсутній),

відповідач ОСОБА_3, (відсутня),

третя особа ОСОБА_4 (відсутній),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Димитров Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житлову квартиру,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на квартиру до відповідача ОСОБА_3 і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 4 вересня 2013 року помер його дід ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина на житлову квартиру, розташовану за адресою : АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_5 уклав з відповідачем ОСОБА_3 угоду купівлі-продажу даної квартири, посвідченої 24.03.2000 р. на регіональній товарній біржі «Юго-Восток». ОСОБА_5 заповіт на своє майно не складав, спадкоємцем за законом першої черги є його батько ОСОБА_4 Він являється спадкоємцем за законом пятої черги. Його батько не приймав спадщину, що відкрилася після смерті його діда, оскільки бажає, щоб її прийняв він. Він прийняв дану спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На теперішній час у нього виникла необхідність в отриманні свідоцтва про право на спадщину на вищевказану житлову квартиру. В звязку з цим, він звернувся до нотаріуса Димитровської державної нотаріальної контори. Однак, нотаріусом йому було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки договір купівлі-продажу квартири був посвідчений на товарній біржі «Юго-Восток» та не є провстановлюючим документом на нерухоме майно. Просить суд на підставі частини другої статті 47 Цивільного кодексу УРСР, визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири в місті Димитров Донецької області, укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_3, який зареєстрований Регіональною товарною біржею «Юго-Восток» в місті Димитров Донецької області 24 березня 2000 року за № 499 та визнати за ним право власності на вказану квартиру.

Сторони в судове засідання не з*явились, про час та місце розгляду справи за їх участі повідомлені належним чином, надали суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, позивач, представник позивача наполягали на задоволенні позову, їх позицію підтримала третя особа. Відповідач позов визнала у повному обсязі.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та обовязки сторін, тому немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не зявились до суду і розглянути справу за відсутності сторін у справі.

Судом встановлено, що 24 березня 2000 року на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» в м. Димитров між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу квартири, згідно якого відповідач ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_5 купив квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2. Договір було зареєстровано на регіональній товарній біржі «Юго-Восток», реєстраційний № 499 від 24.03.2000 року. Квартира належала відповідачу на підставі договору дарування квартири, посвідченого 23.01.1995 р. державним нотаріусом Новогродівської державної нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_6 в.о. нотаріуса Димитровської державної нотаріальної контори Донецької області, зареєстровано в реєстрі за № 46, зареєстрованого у БТІ м. Димитров у реєстровій книзі №2 за реєстровим № 40 від 06.03.1995р. (а.с.7).

31 березня 2000 року Бюро технічної інвентаризації міста Димитров Донецької області за ОСОБА_5 зареєстроване право власності на квартиру № 11 буд. 40 на м-ні «Західний»в м. Димитров донецької області за реєстровим номером 2 (а.с. 6, 8-9).

4 вересня 2013 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с. 4).

Виходячи із змісту статті 1261 Цивільного Кодексу України, спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. У п*яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, як визначено частиною першою статті 1265 Цивільного кодексу України.

Третя особа ОСОБА_4 є рідним сином спадкодавця ОСОБА_5 і спадкоємцем першої черги за законом, а позивач ОСОБА_1 є його рідним сином і онуком померлого ОСОБА_5 і спадкоємцем п*ятої черги за законом, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 5-6).

За даними державного нотаріуса Димитровської державної нотаріальної контори, на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5, померлого 4 вересня 2013 року, згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 42666804 спадкова справа не відкривалась. Заповіти від імені ОСОБА_5 не посвідчувались (а.с. 34-36).

Позивач ОСОБА_1 з 22 липня 2009 року разом із спадкодавцем ОСОБА_5 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, мікрорайон «Западний»АДРЕСА_3, у зв*язку з чим на підставі частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України, вважається таким, що прийняв спадщину після свого діда ОСОБА_5 (а.с. 11).

Оскільки спiрнi правовідносини мiж сторонами виникли до 1 січня 2004 року, то суд вважає, що при вирішенні спору між сторонами у справі відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року необхідно керуватися нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Відповідно до статті 153 Цивільного кодексу УРСР, договір вважається укладеним, коли мiж сторонами в потрiбнiй в належному випадку формi досягнута угода з усіх істотних умов.

За змістом статті 224 Цивільного кодексу УРСР iстотними умовами для укладення договору купівлi-продажу є передача продавцем майна у власнiсть покупця i обов'язок покупця прийняти майно i сплатити за нього певну грошову суму.

Суд вважає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3, уклавши договiр купівлi - продажу квартири, досягли згоди з усіх істотних умов договору, оскільки договiр мiж ними був пiдписаний добровiльно, без примусу, вимоги про визнання його у майбутньому недiйсним вiд цих сторiн не заявлялись.

Відповідно до частини другої статті 47 Цивільного кодексу УРСР якщо одна iз сторiн повнiстю або частково виконала угоду, яка потребує нотарiального оформлення, а друга сторона ухиляється вiд нотарiального оформлення угоди, то суд вправi за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати цю угоду дiйсною.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що договiр купівлi-продажу квартири, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_5, зареєстрований 24 березня 2000 року на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» в м. Димитров, відповідає вимогам статей 153, 224 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року і може бути визнаний дійсним.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки до позивача ОСОБА_1 перейшли у порядку спадкування права сторони в угоді купівлі-продажу, але у позасудовому порядку підтвердити своє право власності на спірну квартиру він не може, на підставі статті 328 Цивільного кодексу України, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на квартиру, розташовану за адресою: місто Димитров Донецької області, мікрорайон «Західний»АДРЕСА_4.

На пiдставi ст.ст. 47 ч.2, 224, 227 ЦК УРСР 1963 р., 1216, 1218 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житлову квартиру задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_5, зареєстрований 24.03.2000 р. на Регіональній товарній біржі «Юго-Восток» в місті Димитров, реєстраційний № 499.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, розташовану за адресою: місто Димитров Донецької області, мікрорайон «Західний»АДРЕСА_4.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка подається до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О. Коваленко