АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/136/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого - судді Марцинкевича А.М.,

суддів: Карпусь С.А., Янчук Т.О.

при секретарі Дубовій М.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради, приватного підприємства «Ультрасервіс», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Реєстраційна служба Хмельницького міськрайонного управління юстиції в Хмельницькій області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати недійсним договір про оренду земельної ділянки 96-01-2013/1994210 від 02.08.2013 року про передачу в оренду приватному підприємству «Ультрасервіс» земельної ділянки площею 3800 м.кв. по АДРЕСА_1. В обґрунтування вимог зазначав, що рішенням Хмельницької міської ради № 46 від 31.10.2012 року було надано в оренду земельну ділянку для ПП «Ультрасервіс» площею 3800 м.кв. по АДРЕСА_1 та визначено, що дані юридичні особи мають укласти договір оренди землі у чотирьохмісячний термін.

02.08.2013 року між Хмельницькою міською радою та ПП «Ультрасервіс» було укладено договір оренди землі.

Позивач вважав, що в колегіального органу Хмельницької міської ради було відсутнє волевиявлення на укладення та реєстрацію договору оренди землі в строк понад чотири місяці з моменту прийняття рішення міської ради № 46 від 31.10.2012 року та міський голова перевищив свої службові повноваження, підписавши спірний договір оренди, у якому відсутні істотні умови.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Стефанишина С.Л. Провадження 22ц/792/136/16

Доповідач - Марцинкевич А.М. Категорія № 23

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Вважає рішення суду незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 не погоджується із висновком суду, що він не довів свій інтерес в розгляді даної справи.

Вказує, що він є жителем та членом територіальної громади міста Хмельницького, тому будь-які незаконні дії Хмельницької міської ради, які впливають на наповнення коштів місцевого бюджету, впливають на виконання всіх місцевих бюджетних програм розвитку міста, споживачем яких він є.

Вважає, що судом першої інстанції не було враховано, що він як член громади, має право брати участь у діяльності органів місцевого самоврядування та діяльності територіальних громад. Як мешканець міста Хмельницького є співвласником комунального майна, а тому має право захищати свої права, в тому числі і шляхом звернення до суду.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав і мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно з приписами ст. 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Частиною 2 ст. 327 ЦК України передбачено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 2, ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи (виконавчі комітети, відділи, управління тощо).

Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Отже, усі публічні утворення діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими їх учасниками, однак набувають та здійснюють права і обов'язки через відповідні органи у межах компетенції останніх, яка встановлена законом.

Згідно до приписів ст.144 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору.

Від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюються правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності органи місцевого самоврядування (ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»), зокрема, Хмельницька міська рада.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницької міської ради № 46 від 31.10.2012 року надано приватному підприємству «Ультрасервіс» в оренду земельну ділянку площею 3800 м.кв. по АДРЕСА_1.

02.08.2013 року між Хмельницькою міською радою та приватним підприємством «Ультрасервіс» було укладено договір оренди землі №96-01-2013/1994210 про оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та вимоги закону, суд першої інстанції відмовляючи у позові, прийшов до правильного висновку, про те, що позов не є обґрунтованим, що позивачем до доведено та не представлено доказів, які б вказували на порушення відповідачами по справі його прав та законних інтересів.

Звертаючись до суду та під час розгляду справи позивач не надав доказів, що територіальна громада м.Хмельницького уповноважила його на захист її прав та інтересів.

Право власності - основне з речових прав, яке свідчить про майнову самостійність учасника. При визначенні видів права власності законодавець застосував суб'єктивний принцип, закріпивши існування таких видів права власності, як право власності українського народу, право приватної власності, право державної власності та право комунальної власності.

Комунальна власність - самостійний вид права власності, суб'єктами якої виступають територіальні громади, які здійснюють управління майном через відповідні представницькі органи у межах наданих їм законом повноважень (ст.142 Конституції України, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

З урахуванням вище зазначених положень ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Посилання апелянта, що в оспорюваному договорі, відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», відсутні істотні умови договору, зокрема, відсутній кадастровий номер, порушено вимоги ст.ст. 4-6, 11,17,19 цього Закону, що є підставою для визнання цього договору недійсним, не заслуговують уваги, оскільки в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право особи.

Отже, судовому захисту підлягає лише порушене існуюче право. Натомість, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження порушення Хмельницькою міською радою прав ОСОБА_1, при здійсненні повноважень щодо управління комунальним майном, суду надано не було.

В силу ст.60 ЦПК України позивач повинен довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог, проте під час слухання справи, ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції, позивачем не було надано доказів та не доведено, що укладений договір оренди землі в строки, чи з порушенням строків, передбачених рішенням Хмельницької міської ради, порушує його особисті права та законні інтереси.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може робити висновків, щодо дійсності укладення договору оренди землі, оскільки сторони договору не оспорюють його, а те, що він порушує права та інтереси ОСОБА_1 не доведено.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги, вони фактично зводяться до власної правової оцінки обставин справи і незгоди апелянта із висновками суду по їх оцінці та не впливають на законність рішення, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для його скасування.

Рішення суду першої інстанції ухвалене у відповідності до норм чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом норми як процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

У зв'язку із залишенням позову без задоволення, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313,315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді:/підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.М.Марцинкевич