Номер провадження 2/289/141/16
Справа № 289/2204/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2016 м.Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого Свінцицький Л. В.

при секретарі: Глущенко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Радомишльському районному суді Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишевицької сільської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності, у порядку спадкування за законом на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання права на спадкове майно за законом посилаючись на те, що 21.04.2015 року помер її батько ОСОБА_3 Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення селянського господарства площею 2,01 га, яка розташована на території Вишевицької сільської ради, що належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЖТ № 003971. Інші спадкоємці відмовились від спадщини на її користь. Позивач не може оформити право власності на спадкове майно, так як у Державному акті внесено виправлення, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду із позовною заявою як спадкоємець за законом.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений .

Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні третя особа позовні вимоги позивачки підтримала.

Вислухавши пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії ІV-УР № 1513637 від 23.03.1962 року, батьками позивачки зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.9).

28.04.1987 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4 та отримала прізвище чоловіка - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ТП №255894 від 28.04.1987 року (а.с. 11).

21.04.2015 року помер батько позивачки ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про його смерть. Після його смерті залишилося спадкове майно у виді земельної ділянки для ведення селянського господарства площею 2,01 га, яка розташована на території Вишевицької сільської ради, що належала ОСОБА_3 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії І-ЖТ №003971.

З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №150/2015 щодо майна померлого 21.04.2015 року ОСОБА_3, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та третя особа по справі - ОСОБА_2 звернулися в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_5, ОСОБА_6, подали заяви до нотаріальної контори про відмову від спадщини.

В судовому засіданні ОСОБА_2 відмовилась від частки у спадщині у виді земельної ділянки площею 2,01 га на користь позивачки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги».

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 15, 57-60, 88, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 327, 392, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку розміром 2,01 га , яка складається з земельної ділянки площею 0,10 га, 0,22 га, 0,58 га, 1,11 га з цільовим призначенням для ведення селянського господарства, що розтошавана за адресою: Житомирська обл., Радомишльський р-н, Вишевицька сільська рада, яка належала ОСОБА_3 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії І-ЖТ № 003971 від 03.07.2002 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 21.04.2015 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л. В. Свінцицький