Справа № 370/2946/14-ц Головуючий у І інстанції Косенко А. В.
Провадження № 22-ц/780/408/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 27.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Антоненко В.І., Кашперської Т.Ц.,

за участю секретаря: Вербової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 1 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном,

у с т а н о в и л а:

В листопаді 2014 року ОСОБА_3звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив усунути перешкоди у користування нежитловим приміщенням площею 53 кв.м. по вул. Б.Хмельницького, 2-а, СТ «ДІО Груп» територія Ясногородської сільської ради Макарівського району Київської області, шляхом зобовязання відповідача звільнити указане приміщення.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 6 лютого 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди, за умовами якого він передав останньому у строкове платне користування нежиле приміщення площею 53 кв.м по вул. Б.Хмельницького, 2-а, СТ «ДІО Груп» територія Ясногородської сільської ради Макарівського району Київської області. На думку позивача, між сторонами існують усні договірні відносини щодо користування належним йому на праві приватної власності майном на невизначений строк, оскільки договір оренди є нікчемним з моменту його укладання з огляду на те, що він не був нотаріально посвідчений та не пройшов державну реєстрацію. Позивач зазначив, що на його письмову вимогу відповідач займане приміщення не звільнив, у звязку з чим він змушений звертатися до суду за захистом свої прав.

Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 1 жовтня 2015 року позов задоволено. Усунуто ОСОБА_3 перешкоди в користуванні нерухомим майном, а саме нежитловим приміщенням площею 53 кв.м. по вул. Б.Хмельницького, 2-а, СТ «ДІО Груп» територія Ясногородської сільської ради Макарівського району Київської області шляхом зобовязання ОСОБА_2 звільнити указане приміщення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 6 листопада 2015 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що по договору оренди було досягнуто згоди з усіх істотних умов та відбулося його часткове виконання, а відтак цей договір є дійсним та продовжує діяти для його сторін. Крім того, ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції безпідставно провів заочний розгляд справи, не прийнявши до уваги його клопотання про перенесення судового засідання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує усна домовленість з приводу користування майном, а відповідач не виконав законну вимогу позивача про звільнення займаного приміщення у визначений строк.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 31 липня 2013 року належить нежитлове приміщення (9/100 часток на торговельно-побутову та адміністративну будівлю) площею 53 кв.м по вул. Б.Хмельницького, 2-а, СТ «ДІО Груп» територія Ясногородської сільської ради Макарівського району Київської області.

6 лютого 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди, за умовами якого позивач передав відповідачу у платне користування дане нежиле приміщення зі строком користування до 30 червня 2017 року.

Положеннями ст.ст. 793, 794 ЦК України передбачено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

При цьому, право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Зі змісту ч. 3 ст. 640 цього Кодексу вбачається, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Отже, згідно із ч. 1 ст. 210 ЦК України такі правочини є вчиненими з моменту їх державної реєстрації.

Водночас, за правилом ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Оскільки сторонами договору оренди нежитлового приміщення не дотримано вимог діючого законодавства щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору оренди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що невиконання вказаного положення закону тягне за собою нікчемність даного правочину.

Таким чином між сторонами існують усні договірні відносини щодо користуванню належним позивачу на праві приватної власності майном на невизначений строк.

З матеріалів справи вбачається, що 1 жовтня 2014 року ОСОБА_3 засобами поштового звязку направив ОСОБА_2 вимогу про звільнення займаного приміщення у семиденний термін, яка була отримана останнім 2 жовтня 2014 року.

Проте відповідач залишив її без реагування, спірне приміщення не звільнив.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені норми закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, адже він як власник нерухомого майна має передбачене законом право на захист свої прав, які порушуються неправомірними діями ОСОБА_2, що полягають у відмові звільнити приміщення, право користування на яке у останнього існувало лише за усною домовленістю сторін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

За таких обставин апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно відхилити, а заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 1 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313 315, 316 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 1 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Антоненко

ОСОБА_4