Справа №: 2-833/2008
Провадження №: 2/0343/23/16
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді Монташевич С. М.,

секретаря Шикор Г.В.,

з участю адвоката - ОСОБА_1,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Тяпчанської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно та визнання рішення виконавчого комітету незаконним та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинковолодіння, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 26 грудня 2005 року померла ОСОБА_4 У зв'язку з її смертю відкрилася спадщина. Все своє майно, яке на той момент їй належало, остання заповіла йому - ОСОБА_2

На день смерті ОСОБА_4 належало спадкове майно, яке складається з 1/2 частини цегляного житлового будинку, загальною площею 87,7 м.кв. та господарських споруд: комори, стайні, стодоли, вбиральні, яке знаходиться по вул. Кам'янецькій, 5 в с. Тяпче Долинського району Івано-Франківської області. Інша 1/2 частина будинковолодіння належить її чоловіку ОСОБА_3, оскільки побудовано на підставі рішення № 4 Гошівської сільської ради від 20.03.1975 року під час перебування ними у шлюбі.

Із заявою про прийняття спадщини він звернувся в Долинську районну державну нотаріальну контору у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця, тим самим заявивши про прийняття спадщини.

20.09.2006 року Долинська районна державна нотаріальна контора подала запит про майно померлої в Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації. У відповідь Івано- Франківське ОБТІ зазначило, що право власності на нерухоме майно по вул. Кам'янецькій, 5 в с. Тяпче Долинського району Івано-Франківської області вже зареєстровано за фізичною особою. На запит адвоката йому було надано рішення № 28 виконкому Тяпчанської сільської ради від 27 липня 2006 р., згідно якого право власності на будинковолодіння, яке знаходиться по вул. Кам'янецькій, 5 в с. Тяпче Долинського району Івано-Франківської області, підтверджено за ОСОБА_3 Таким чином 29.10.2007 року він дізнався про існування рішення сільської ради, яке порушує його права та законні інтереси, зокрема, право на оформлення права власності та отримання спадкового майна, а також в якому без будь-яких законних на те підстав визнано право власності на все будинковолодіння за відповідачем. Він позбавлений можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом, незважаючи на те, що 1/2 частина будинковолодіння належить йому з часу відкриття спадщини.

Просив постановити рішення, яким визнати незаконним рішення № 29 виконавчого комітету Тяпчянської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області "Про підтвердження права власності", винесене 27 липня 2006 року, та визнати за ним право власності на 1/2 частину будинковолодіння № 5 по вул. Кам'янецькій в с. Тяпче Долинського району Івано-Франківської області, яке складається з цегляного житлового будинку та господарських споруд: комори, стодоли, стайні, вбиральні.

ОСОБА_3 подано зустрічну позовну заяву про визнання права власності на будинковолодіння, в якій він просить визнати за ним право власності на 3/4 частини будинковолодіння по вул. Кам'янецькій, 5 в с. Тяпче Долинського району Івано-Франківської області, яке складається з житлового будинку, площею 116,1 м.вк., комори, площею 18,3 м.кв., стайні, площею 29,2 м.кв., стодоли, площею 47,2 м.кв., вбиральні, площею 1,9 м.кв., криниці, воріт, двох огорож, вартістю 3/4 часток - 56168,30 грн. (загальною вартістю 74891,00 грн).

Свої вимоги мотивує тим, що йому та його померлій дружині ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належав будинок № 5 по вул. Кам"янецькій в с. Тяпче Долинського району, який вони побудували на законних підставах відповідно до рішення виконкому Гошівської сільської ради депутатів трудящих від 20.03.1975 р. 26 грудня 2005 року його дружина померла. Після її смерті відкрилася спадщина на її частину будинковолодіння. На час смерті дружини він проживав разом із нею, про що свідчить довідка від 03.08.2015р. за № 686, а тому вважався таким, що прийняв спадщину. На час смерті спадкодавця ОСОБА_4 він був пенсіонером, тобто непрацездатною особою, яка має обовязкову частку у спадковому майні. Він був єдиним спадкоємцем першої черги після смерті дружини, а тому мав би спадкувати все майно. Однак враховуючи той факт, що ОСОБА_4 склала заповіт на розпорядження своїм майном, тому його обовязкова частка у спадковому майні становить 1/4 частину будинковолодіння. Крім того, 1/2 частина будинковолодіння за вказаною адресою належить йому як співвласнику майна подружжя. Отже у спірному майні йому належить 3/4 частини будинковолодіння.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 позов пітримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Зустрічний позов ОСОБА_3 не визнали, заперечили проти його задоволення, оскільки вважають, що не було підстав для перегляду заочного рішення суду. Просили стягнути з виконавчого комітету Тяпчанської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витати: сплачеий судовий збір, витрати на інформаційне-технічне забезпечення та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 гривень, які він оплатив ФОП ОСОБА_6 згідно квитанції до прибуткового касового ордера №4/08 від 30.09.2008 року.

Представник відповідача виконавчого комітету Тяпчанської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача-позивача ОСОБА_3 ОСОБА_7 зустрічний позов підтримала з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві, та просила його задоволити. Позов ОСОБА_2 визнала частково, вказавши, що оскільки на користь ОСОБА_2 був складений заповіт, за яким останній успадкував майно, яке належало ОСОБА_4, її довіритель не заперечує щодо визнання за позивачем-відповідачем права власності на 1/4 частину будинковолодіння № 5 по вул. Кам'янецькій в с. Тяпче. При цьому не заперечила, що 1/2 частина даного будинковолодіння належить ОСОБА_3, як співвласнику майна подружжя. В ньому подружжя проживало до дня смерті ОСОБА_4, а ОСОБА_3 проживає і по даний час. Він прийняв спадщину після смерті дружини. На час її смерті він був пенсіонером та єдиним спадкоємцем, а тому вважає, що позивач безпідставно претендує на його обов'язкову частку у спадковому майні. Понесені ОСОБА_3 судові витрати просила залишити за ним.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов ОСОБА_2 слід задовольнити частково, зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 2 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді рішень Європейського суду з прав людини. Зокрема, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.11.1991 року у справі "ОСОБА_8 Девелопментс ЛТД" проти Ірландії" зазначається, що власники мають право претендувати щонаймене на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою.

Як вбачається з світлокопії свідоцтва про одруження серії І-УР № 051204 від 16.07.1960 року та довідки № 3-44/190 від 26.11.2007 року, виданої відділом РАЦС Долинського районного управління юстиції, 09.07.1960 року у виконкомі Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_4, актовий запис № 16 (а.с. 6, 96).

Згідно архівного витяга з протоколу № 5 засідання виконавчого комітету Гошівської сільської ради депутатів трудящих від 20.03.1975 року ОСОБА_3 було надано дозвіл на будівництво житлового будинку в с. Тяпче (а.с. 9).

Світлокопія інвентарної справи № 142 на домоволодіння, яке знаходиться по вул. Кам'янецькій № 5 в с. Тяпче Долинського району Івано-Франківської області свідчить про те, що зазначене будинковолодіння складається з житлового будинку, площею 116,1 кв.м., вартістю 52178 грн., комори, площею 18,3 кв.м., вартістю 5332 грн., стодоли, площею 47,5 кв.м., вартістю 5225 грн., стайні, площею 29,2 кв.м., вартістю 5610 грн., вбиральні, площею 1,9 кв.м., вартістю 851 грн., криниці, вартістю 1110 грн., воріт, вартістю 1045 грн. та двох огорож, вартістю 2638 грн. та 902 грн. відповідно, загальною вартістю 74891 грн. (а.с. 33-42).

Згідно світлокопії свідоцтва про смерть серії І-НМ № 027399 від 25.05.2006 року ОСОБА_4 померла 26.12.2005 року, про що в Книзі реєстрації смертей 28.12.2005 року зроблено відповідний актовий запис за № 18 (а.с. 5).

Як вбачається з копії заповіту від 10.05.2001 року, посвідченого секретарем Тяпчанської сільської ради ОСОБА_9, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2 Вказаний заповіт не змінювався та не скасований (а.с. 7).

Відповідно до Витяга про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 5195404 від 30.05.2006 року до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 39862249, спадкодавцем у якій є ОСОБА_4, яка померла 26.12.2005 року (а.с. 8).

Отже, в судовому засіданні встановлено, що будинковолодіння № 5 по вул. Кам'янецькій в с. Тяпче Долинського району Івано-Франківської області належало ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. Оскільки частки майна дружини та чоловіка є рівними, то до складу спадкового майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4, входила, зокрема, 1/2 частина вищевказаного будинковолодіння.

ОСОБА_4 склала заповіт на користь ОСОБА_2, у зв"язку з чим він звернувся у нотаріальну контору за прийняттям спадщини, про що свідчить відповідь Долинської районної державної нотаріальної контори № 1-13/1081 від 27.08.2008 року, в якій вказано, що після смерті ОСОБА_4, померлої 26.12.2005 року, за прийняттям спадщини 30.05.2006 року (Спадкова справа № 119/06) звернувся ОСОБА_2, на імя якого на все майно спадкодавець залишила заповіт № 158, посвідчений виконкомом Тяпчанської сільської ради 10.05.2001 року. 21.09.2006 року за № 610 на імя ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину на грошовий вклад в Ощадбанку, який належав померлій ОСОБА_4 (а.с. 29).

Однак, як вбачається з рішення виконавчого комітету Тяпчанської сільської ради № 28 від 27.07.2006 року «Про підтвердження права власності» було вирішено підтвердити право власності на будинковолодіння по вул. Камянецькій № 5 в с. Тяпче, яке складається із цегляного будинку, житловою площею 51,5 кв.м. та загальною площею 87,7 кв.м., і таких господарських споруд: комора, стайня, стодола, вбиральня, за ОСОБА_3 (а.с. 12, 43).

Слід зазначити, що документів, які послужили підставою для прийняття такого рішення суду не надано.

Відповідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Враховуючи те, що при винесенні вищеописаного рішення виконавчим комітетом Тяпчанської сільської ради не було враховано заповіту ОСОБА_4, яка розпорядилася своїм майном на користь ОСОБА_2 Дане рішення суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси ОСОБА_2, тому суд вважає, що рішення № 28 виконавчого комітету Тяпчанської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області від 27.07.2006 року "Про підтвердження права власності", яким підтверджено право власності на будинковолодіння по вул. Кам'янецькій № 5 в с. Тяпче Долинського району Івано-Франківської області за ОСОБА_3, слід визнати незаконним та скасувати, а позов ОСОБА_2 в цій частині задоволити повністю.

Вирішуючи позовні вимоги, як за первісним, так і зустрічним позовами в частині визнання права власності відповідно за ОСОБА_2 на 1/2 та за ОСОБА_3 на 3/4 частини будинковолодіння № 5 по вул. Кам'янецькій в с. Тяпче Долинського району Івано-Франківської області, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на час смерті ОСОБА_4 її чоловік ОСОБА_3 був пенсіонером, тобто непрацездатною особою, про що свідчить світлокопія посвідчення № 127273, виданого 1993 року (а.с. 65).

Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Враховуючи те, що ОСОБА_4 належала 1/2 частина спірного будинковолодіння, ОСОБА_3, будучи на час її смерті непрацездатною особою та єдиним спадкоємцем за законом, успадкував половину частки, належної його покійній дружині, а саме 1/4 частину даного будинковолодіння.

На час смерті дружини ОСОБА_3 проживав разом з нею, про що свідчить довідка № 686 від 03.08.2015 року, видана Тяпчанською сільською радою, з якої вбачається, що ОСОБА_3 згідно погосподарських книг за 2011-2015 роки особовий рахунок № 288 до дня смерті дружини ОСОБА_4, проживали разом та вели спільне господарство (а.с. 105), а також не заявив про відмову від спадщини, тому в силу ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.

Таким чином, судом встановлено, що спадкове майно ОСОБА_4 складалося, зокрема, з 1/2 частини житлового будинку за адресою вул. Кам'янецька, 5, с. Тяпче Долинського району Івано-Франківської області. Згідно вищеописаного заповіту остання заповіла все належне їй майно ОСОБА_2 Останній звернувся у встановлений законом строк у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів не має можливості у нотаріальному порядку оформити право власності. Крім того, на час смерті ОСОБА_4 її чоловік ОСОБА_3 був непрацездатною особою, яка має право на обов'язкову частку у спадковому майні покійної дружини, інших спадкоємців першої черги чи, які мають право на обов'язкову частку, не має, ОСОБА_3 прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем на час смерті, тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання за ним права власності на 1/2 частину домоволодіння підлягають до часткового задоволення, а саме слід визнати за ним право власності на 1/4 частину будинковолодіння за вищевказаною адресою.

Щодо вирішення зустрічного позову ОСОБА_3, суд враховує те, що останньому на праві спільної сумісної власності подружжя належала 1/2 частина спірного домоволодіння, чого не заперечили сторони в судовому засіданні, 1/4 частина будинковолодіння належить йому як обов'язкова частка у спадковому майні покійної дружини ОСОБА_4, тому вважає, що за ОСОБА_3 слід визнати право власності на 3/4 частини будинковолодіння за адресою вул. Кам'янецька, 5, с. Тяпче Долинського району Івано-Франківської області, а його позов задоволити повністю.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України та виходить з наступного.

Так, ОСОБА_2 сплатив 374,45 гривень державного мита та 30,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення, разом 404,45 гривень, про що свідчать відповідні квитанції (а.с. 1, 2, 57).

Позивачем за первісним позовом також до матералів справи долучено квитанцію до прибуткого касового ордера № 4/08 від 30.09.2008 року та договір про надання послуг від 27.07.2008 року, з яких вбачається, що плата за надання послуг у цивільній справі становить 5000,00 грн. (а.с. 119, 120), які він також просить стягнути на його користь з обидвох відповідачів за його позовом.

Визначаючи розмір відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з того, що ОСОБА_5 надавалася правова допомога під час участі у судових засіданнях, а саме: 04.08.2008 року з 10.18 год. по 10.55 год. - тривалістю 37 хв.; 19.08.2008 року з 09.31 год. по 09.33 год. - тривалістю 2 хв.; 02.09.2008 року з 14.22 год. по 14.38 год. - тривалістю 16 хв.; 17.09.2008 року з 14.49 год. по 14.50 год. - тривалістю 1 хв.; 30.09.2008 року з 13.57 год. по 15.10 год. - тривалістю 73 хв., всього 129 хв., що становить 2 год. 9 хв.; 12.10.2015 року з 09.28 год. по 10.05 год. - тривалістю 37 хв., 17.11.2015 року з 14.29 год. по 15.50 год. - тривалістю 79 хв.; 12.01.2016 року з 15.39 год. по 17.42 год. - тривалістю 123 хв., всього 239 хв., що становить 3 год. 59 хв., що підтверджується журналами судових засідань (а.с. 16-18, 50-53, 121-123, 134-135, 160-163).

Тому, з врахуванням Закону України "Про Держаний бюджет України на 2008 рік", Закону України "Про Держаний бюджет України на 2015 рік", постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних і адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", витрати на правову допомогу складають: 451,50 грн. за 2 години 9 хвилин роботи у 2008 році з врахуванням, що 40 % від мін. з/пл встановленої на той час (525 грн.) становить 210 грн. (210 грн. * 2 год.) + 31,50 грн. за 9 хв.) та 2195,61 гривень за 3 години 59 хвилин роботи у 2015-2016 роках (551,20 грн. (40 % від мін. з/пл 1378 грн.)*3)+542,01 за 59 хв.), разом 2647,11 гривень. Доказів вчинення інших дій поза судовими засіданнями чи під час ознайомлення з матеріалами справи в суді суду не надано. Тому відсутність розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні решти вимог про їх відшкодування.

Таким чином, судові витрати складають 3051,56 гривню (2647,11 грн.(витрати на правову допомогу + 404,45 грн.(державне мито та витрати на ІТЗ).

Враховуючи те, що позов ОСОБА_2 задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 та виконавчого комітету Тяпчянської сільської ради судові витрати пропорційно до задоволених вимог позивача ОСОБА_2, що складає по 1141,11 гривні з кожного.

На пiдставi ст. 1 Протоколу № 2 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11.09.1997 року, ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 15, 21, 368, 392, 1241, 1268 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60, 79, 84, 88 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, Закону України "Про Держаний бюджет України на 2008 рік", Закону України "Про Держаний бюджет України на 2015 рік", постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних і адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", керуючись ст.ст. 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

РIШИВ:

Позов ОСОБА_2 до виконавчого комітету Тяпчанської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно та визнання рішення виконавчого комітету незаконним задоволити частково.

Визнати незаконним рішення № 28 виконавчого комітету Тяпчанської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області від 27.07.2006 року "Про підтвердження права власності", яким підтверджено право власності на будинковолодіння по вул. Кам'янецькій № 5 в с. Тяпче Долинського району Івано-Франківської області за ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину будинковолодіння, яке знаходиться по вул. Кам'янецькій № 5 в с. Тяпче Долинського району Івано-Франківської області, та складається з житлового будинку, комори, стайні, стодоли, вбиральні, криниці, воріт і двох огорож.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, виконавчого комітету Тяпчанської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_2 по 1141 (одній тисячі сорок одній) гривні 11 копійок з кожного судових витрат.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинковолодіння задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/4 частини будинковолодіння, яке знаходиться по вул. вул. Кам'янецькій № 5 в с. Тяпче Долинського району Івано-Франківської області та складається з житлового будинку, комори, стайні, стодоли, вбиральні, криниці, воріт і двох огорож.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Повний текст рішення виготовлений: 15.01.2016 року.

Суддя: