РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/2857/15-ц

Провадження № 2/700/20/16

20 січня 2016 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі головуючого - судді: Пічкур С.Д.

при секретарі: Сіденко Н.П.

за участю представника відповідача: ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка, Черкаської області, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, про стягнення заборгованності за кредитним договором,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованності за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ОСОБА_2 не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором від 07.03.2008 року №CSLWGA, в результаті чого виникла заборгованість по кредиту в сумі 139 726 грн. 72 коп. з них заборгованість за кредитом в сумі 99 285 грн. 13 коп., заборгованість по процентах 12 422 грн. 72 коп., 236 грн. 76 коп. борг по комісії, 20 890 грн. 36 коп. пеня, 250 грн. штраф у фіксованій частині та 6641 грн. 75 коп. штраф у процентній складовій. Другий відповідач уклав договір поруки в забезпечення виконання зобовязань першим відповідачем за кредитним договором, а тому повинен нести солідарну відповідальність з божником.

Представник позивача в судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідачі та представник першого відповідача позов не визнали повністю, посилаючись на відсутність заборгованості через її сплату відповідачем, та неможливість відповідальності поручителя, оскільки відповідальність боржника була збільшена без згоди поручителя, а тому порука є припиненою.

Вислухавши пояснення відповідачів та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини суд виходить з наступного.

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 07 грудня 2000 року /надалі Закон № 2121-ІІІ/ відповідно до статті 2 якого банківським кредитом визнається будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання сплати процентів та інших зборів з такої суми.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір, та відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За загальним правилом договірне зобов'язання повинне виконуватись відповідно до тих умов, які сторони визначили при укладанні договору.

Отже, відповідно до дійсного змісту наведених норм, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК) та недодержання письмової форми тягне його нікчемність і не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю.

Кредитний договір є неукладеним (не відбувся), коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК), не породжує правових наслідків.

Згідно чинного законодавства кредитний договір набирає чинності з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов /ч.1 ст. 638 ЦК України/ та істотними умовами кредитного договору є предмет, строк повернення та його ціна /розмір процентів/.

Згідно кредитного договору від 07.03.2008 року №CSLWGA, укладеного позивачем з відповідачем ОСОБА_2, останньому було надано готівкові кошти на строк з 07 березня 2008 року по 07 березня 2023 року в розмірі 65 000 грн. на споживчі цілі, 11 842 грн. 50 коп. на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2 даного Договору.

Погашення кредиту мало здійснюватись щомісяця у сумі 990 грн. 69 коп. згідно графіку погашення.

Згідно п. 8.4. Договору, при порушенні зобовязань із погашення кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні.

03 листопада 2014 року в звязку з черговим невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань, була укладена додаткова угода до кредитного договору від 07.03.2008 року №CSLWGA, відповідно до якої банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк до 07.03.2023 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 118 707 грн. 23 коп. на наступні цілі: 65 000 грн. 00 коп. на споживчі цілі, а також у розмірі 53 707 грн. 23 коп. на спалу страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків з 15 березня 2012 року у розмірі 1,9% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2. даного Договору.

Таким чином, фактично 03.11.2014 року сторонами було укладено інший кредитний договір на інших умовах, внаслідок чого збільшилась не тільки процентна ставка за користування кредитом, а й сама сума кредиту.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а за вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором, а також того, що не виконав свої зобов`язання з об`єктивних причин суду не надав.

Згідно розрахунку заборгованості, який відповідає укладеному сторонами договору від 03.11.2014 року, відповідач має перед позивачем заборгованість по кредиту в сумі 139 726 грн. 72 коп. З них заборгованість за кредитом в сумі 99 285 грн. 13 коп., заборгованість по процентах 12 422 грн. 72 коп., 236 грн. 76 коп. борг по комісії, 20 890 грн. 36 коп. пеня, 250 грн. штраф у фіксованій частині та 6641 грн. 75 коп. штраф у процентній складовій.

За таких обставин, в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача ОСОБА_2 позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення.

Разом з тим, у суду немає законних підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по кредиту з поручителя ОСОБА_4 з огляду на наступне.

Згідно п. 16 договору поруки від 07 березня 2008 року, укладеного позивачем з ОСОБА_4, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором від 07 березня 2008 року №CSLWGA, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 76 842 грн. 50 коп., а боржник повинен виконати зобовязання з повернення кредиту в сумі 76 842 грн. 50 коп., сплати відсотків в розмірі 1,34%, сплати пені у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні.

Додатковою угодою від 03.11.2014 року сторонами кредитного договору було збільшено суму кредиту та процентну ставку, але поручитель згоди про зміну зобовязань щодо збільшення відповідальності не давав, зміни до договору поруки не вносились.

Згідно п. 13 договору поруки, зміни і доповнення до цього Договору вносяться за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладання відповідної додаткової угоди.

Умови щодо згоди поручителя з можливим збільшенням розміру кредиту та відсотків за кредитним договором в подальшому договір поруки не містить.

Отже, в договорі поруки прямо зазначено на необхідність отримання банком згоди поручителя на зміну умови кредитного договору щодо розміру відсотків шляхом укладення додаткової угоди між банком та поручителем.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та якщо ці зміни призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі N 6-701цс15.

Доказів того, що збільшення розміру відсотків за кредитним договором та суми самого кредиту здійснено банком за згодою з поручителями, банком суду не надано.

Таким чином порука ОСОБА_4 за договором поруки від 07.03.2008 року є припиненою з моменту збільшення розміру процентів за користування кредитом та суми самого кредиту без погодження з поручителем.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з першого відповідача.

Керуючись ст. 526, 533, 553, 554, 559, 629 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 88, 169, 208, 209, 212, 213, 214, 215, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, про стягнення заборгованності за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 139 726 (Сто тридцять девять тисяч сімсот двадцять шість) грн. 72 коп., та 1397 грн. 27 коп. витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21 січня 2016 року.

Суддя С. Д. Пічкур