Справа №472/642/15-ц 13.01.2016 13.01.2016 13.01.2016
Провадження №22-ц/784/66/16
Справа № 472/642/15 ц Головуючий у 1-й інстанції Орленко Л.О.
Провадження № 22ц-784/66/16 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем України

13 січня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Богуславською О.М.,

за участю:

- прокурора Кірієнко Р.В.,

- відповідача ОСОБА_2,

- представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2015 року, ухваленого за позовом прокурора Веселинівського району в інтересах держави в особі Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року прокурор Веселинівського району в інтересах держави в особі Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області пред'явив позов до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням працівника.

Позивач зазначав, що рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2015 року ОСОБА_4 поновлено на роботі на посаді директора Новосвітлівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів та стягнуто на її користь 29 542 грн. 74 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 2500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Вказане рішення Апеляційним судом Миколаївської області залишено без змін.

Порушення, яке зумовило поновлення працівника на роботі та виплату йому коштів допущено з вини начальника відділу освіти Веселинівської районної державної адміністрації ОСОБА_2, яким було видано незаконний наказ про звільнення ОСОБА_4 з роботи.

За інформацією Управління Державної казначейської служби України у Веселинівському районі на виконання рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області у справі від 26 лютого 2015 року було здійснено на користь ОСОБА_4 перерахування вказаних коштів, які є матеріальною шкодою та підлягають стягненню з відповідача.

Посилаючись на наведене, прокурор з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача 30074 грн.71 коп.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь відділу освіти Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області 30 074 грн. 71 коп. матеріальної шкоди, завданої незаконним звільненням працівника. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом установлено, що начальник відділу освіти Веселинівської районної державної адміністрації ОСОБА_2 наказом № 184-к від 29 серпня 2014 року звільнив ОСОБА_4 з посади Новосвітлівськї ЗОШІ-ІІІ ступенів за систематичне невиконання без поважних причини посадових обов'язків та прогул.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2015 року, визнано незаконним наказ про звільнення ОСОБА_4, поновлено її на роботі, стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 29 542 грн.74 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відрахуванням із цієї суми прибуткового податку та інших загальнообов'язкових платежів, 2 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 782 грн. 63 коп. судового збору на користь держави.

Наказом № 33-к від 16 березня 2015 року ОСОБА_4 поновлено на роботі.

Згідно листа Управління Державної казначейської служби України у Веселинівському районі від 22 червня 2015 року на виконання рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2015 року було здійснено на користь ОСОБА_4 перерахування 27 574 грн. 71 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 2 500 грн. на відшкодування моральної шкоди (а.с.68).

Згідно п. 8 ч. 1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Статтею 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Згідно з п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 11 листопада 1992 року (з подальшими змінами) при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст. 134 та нової редакції ст. 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» №14 від 29 грудня 1992 року (з подальшими змінами), застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст.134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для відшкодування відповідачем завданої шкоди незаконним звільненням працівника.

В той же час, задовольняючи позов та стягуючи з відповідача 30074 грн.71 коп., суд не звернув уваги на те, що приписами статті 237 КЗпП України на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, покладається обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації лише у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Відшкодування суми компенсації моральної шкоди, у зв'язку з незаконним звільненням працівника, та інших витрат, законодавством України не передбачено.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд належним чином не перевірив розмір витрат пов'язаних з компенсацією працівнику середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та не звернув уваги, що до загальної суми відшкодування було безпідставно включено 2 500 грн. компенсації моральної шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що розмір заподіяних незаконним звільненням працівника збитків, у вигляді витрат по оплаті компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 27 574 грн. 71 коп.

З урахуванням наведеного, оскаржуване судове рішення підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої з ОСОБА_2 суми збитків до 27 574 грн. 71 коп.

Крім того, відповідно до п.1, п.12 Положення про відділ освіти Веселинівської РДА, затвердженого розпорядженням голови Веселинівської РДА 24 вересня 2014 року № 200-р, відділ освіти є юридичною особою, але являється структурним підрозділом Веселинівської РДА, який утворюється головою Веселинівської РДА і йому підпорядковується.

Пунктом 11 зазначеного Положення передбачено, що відділ освіти райдержадміністрації утримується за рахунок коштів районного бюджету. Граничну чисельність, фонд оплати праці працівників відділу освіти райдержадміністрації та видатки на їх утримання визначає голова районної державної адміністрації в межах виділених асигнувань та затвердженої державної адміністрації граничної чисельності працівників.

Відповідно до ч.4 ст. 136 КЗпП України стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу.

Оскільки відділ освіти є структурним підрозділом Веселинівської РДА, а відповідач обіймає керівну посаду цього структурного підрозділу, отже, прокурор відповідно до своїх повноважень, передбачених ч.2 ст.45 ЦПК України,121 Конституції України, ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» вірно звернувся до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Веселинівської РДА.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини, і помилково стягнув кошти на користь відділу освіти Веселинівської РДА, який фінансується за рахунок коштів районного бюджету, до того ж не був залучений до участі у справі і відповідне питання судом не обговорювалося.

Тому шкода підлягає стягненню на користь Веселинівської РДА.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що Веселинівська РДА не має право на відшкодування шкоди, є помилковими.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України оскаржуване рішення слід змінити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь Веселинівської РДА 27 574 грн. 71 коп. матеріальної шкоди, завданої незаконним звільненням працівника.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України рішення в частині стягнення судового збору теж слід змінити, зменшивши розмір витрат по сплаті судового збору, які підлягають стягненню на користь держави із ОСОБА_2 до 275 грн. 74 коп.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2015 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області 27 574 грн.71 коп. матеріальної шкоди, завданої незаконним звільненням працівника.

Стягнути з ОСОБА_2 275 грн. 74 коп. судового збору в доход держави.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: