У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

13 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,

Мартинюка В.І., Попович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» до ОСОБА_3, третя особа - Приватне підприємство «Муссон», про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою Приватного підприємства «Муссон» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від

21 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство «Банк Кіпру» (далі - ПАТ «Банк Кіпру») звернулося до суду із указаним позовом до ОСОБА_3, третя особа - ПП «Муссон», посилаючись на те, що 05 жовтня 2007 року між ПАТ «Банк Кіпру» та ПП «Муссон» було укладено кредитний договір № 15/07, за умовами якого ПП «Муссон» отримало кредитну лінію у розмірі 1 млн грн на поповнення обігових коштів на термін до 04 жовтня 2013 року із сплатою відсотків у розмірі 25 % річних. На забезпечнення виконання зобов'язання ПП «Муссон» за кредитним договором № 15/07 між банком та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 109/07 від 5 жовтня 2007 року, за яким з урахуванням внесених до нього змін додатковою угодою від 05 серпня 2009 року, в іпотеку передано житловий будинок у АДРЕСА_1, загальною площею 101,4 кв.м, розташований на земельній ділянці площею 537 кв м., заставною вартістю предмета іпотеки в розмірі 1 616 000 грн. Будинок належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. Також 28 травня 2008 року між ПАТ «Банк Кіпру» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 56/08, за умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредит в сумі 500 тис. доларів США на термін до 28 травня 2018 року із сплатою відсотків в розмірі 15% за своєчасне погашення кредиту та 20 % річних у випадку несвоєчасного погашення щомісячних платежів. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 56/08 укладено іпотечний договір № 76/08 від 28 травня 2008 року, за яким в іпотеку передано житловий будинок у АДРЕСА_1, загальною площею 101,4 кв м, розташований на земельній ділянці площею 537 кв.м., заставною вартістю предмету іпотеки в розмірі 1 616 000 грн., а також іпотечний договір № 77/08 від 28 травня 2008 року, за яким в іпотеку передано адміністративно-побутовий комплекс літ. Н-3 у АДРЕСА_2, загальною площею 786, 9 кв м, заставною вартістю 3 058 048, 80 грн, що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Боржники ПП «Муссон» та ОСОБА_3 допустили порушення виконання зобов'язань за кредитними договорами, внаслідок чого станом на 10 жовтня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі: за кредитним договором № 15/07 - 735 303,43 грн.; за кредитним договором № 56/08 - 717 926,16 доларів США, що еквівалентно 5 239 247,88 грн. Оскільки відповідно до умов іпотечного договору №109/07 від 5 жовтня 2007 року, а також відповідно до умов іпотечних договорів № 76/08 від 28 травня 2008 року та № 77/08 від 28 травня 2008 року в рахунок погашення заборгованості банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ПАТ «Банк Кіпру» права власності на предмети іпотеки: житловий будинок у АДРЕСА_1, загальною площею 101,4 кв.м, розташований на земельній ділянці площею 537 кв м, заставною вартістю в розмірі 1 616 000 грн, а також на адміністративно-побутовий комплекс літ. Н-3 у АДРЕСА_2, загальною площею 786, 9 квм, заставною вартістю 3 058 048, 80 грн., що належать ОСОБА_3 на праві власності на підставі договорів купівлі-продажу.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2014 року позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості ПП «Муссон» за кредитним договором № 15/07 від 05 жовтня 2007 в сумі 735 303,43 грн., у тому числі: простроченої заборгованості за кредитом в сумі 610 000, 00 грн, простроченої заборгованості за процентами за кредитом в сумі 120 845, 21 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом - 4 458,22 грн, та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 56/08 від 28 травня 2008 року в сумі 717 926,16 доларів США, що еквівалентно 5 239 247,88 грн, у тому числі: залишок за кредитом - в сумі 311 075,00 доларів США, що еквівалентно 2 486 422,48 грн, прострочена заборгованість за кредитом - в сумі 166 383, 03 доларів США, що еквівалентно 1 329 899,56 грн., нараховані проценти за кредитом - 3699,82 доларів США, що еквівалентно 29 572,66 грн, прострочені нараховані проценти за кредитом 205 039,94 доларів США, що еквівалентно 1 638 884,24 грн, пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом 253 604,86 грн, звернуто стягнення на предмети іпотеки, власником яких є ОСОБА_3: житловий будинок у АДРЕСА_1, загальною площею 101,4 квм, розташований на земельній ділянці площею 537 кв м, заставною вартістю в розмірі 1 616 000 грн, а також на адміністративно-побутовий комплекс літ. Н-3 у АДРЕСА_2, загальною площею

786, 9 кв м, заставною вартістю в розмірі 3 058 048, 80 грн, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Банк Кіпру. Визнано за ПАТ «Банк Кіпру» право власності на наведені вище предмети іпотеки. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня

2014 року рішення суду першої інстанції частково змінено, зокрема замінено назву позивача на назву правонаступника. Рішення суду першої інстанції скасовано в частині звернення стягнення шляхом визнання права власності на житловий будинок у АДРЕСА_1, загальною площею 101,4 кв м, розташований на земельній ділянці площею 537 кв м, заставною вартістю в розмірі 1 616 000 грн., що належить ОСОБА_3, у задоволенні позову в цій частині відмовлено на підставі Закону України від 3 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПП «Муссон», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «НЕОС БАНК» Діденка Ю.О., обговоривши доводи касаційної скарги та ознайомившись з матеріалами справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, виходив із того, що позичальник не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, тому наявні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення указаного боргу у спосіб набуття позивачем права власності на предмет іпотеки, що не суперечить вимогам ст. 16 ЦК України.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, виходив із того, що відповідно до вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон «Про мораторій»), який набрав чинності 7 червня 2014 року, не може бути звернуто стягнення на спірне нерухоме майно, яке є предметом іпотеки.

Проте повністю погодитись із такими висновками апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом установлено, що 5 жовтня 2007 року між ПАТ «Банк Кіпру» та ПП«Муссон» укладено кредитний договір № 15/07, до якого 5 серпня 2009 року та 02 липня 2010 року додатковими угодами внесені зміни. За умовами договору ПП «Муссон» отримало кредитну лінію на поповнення обігових коштів в сумі 1 млн грн на термін до 04 жовтня 2013 року зі сплатою 25% річних (т.1 а. с.12).

ПП «Муссон» згідно з пунктами 3.5 та 3.6 кредитного договору

№ 15/07 зобов'язувалось здійснювати погашення кредиту у сумах та строки згідно зі встановленим в договорі графіком та сплачувати за користування кредитом проценти в розмірі 25 % річних за строковий кредит та 30 % річних у разі порушення строків повернення кредиту за договором.

У 2013 році ПП «Муссон» припинило погашення кредиту та перестало сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а вимогу банку від 8 жовтня 2012 року усунути порушення виконання умов кредитного договору № 15/07 боржником залишені без виконання (т. 1 а. с. 50).

Станом на 09 жовтня 2013 загальний розмір заборгованості ПП «Муссон» перед ПАТ «Банк Кіпру» за кредитним договором № 15/07 становить 735 303,43 грн, у тому числі: прострочена заборгованість за кредитом в сумі 610 000, 00 грн; прострочена заборгованість за процентами по кредиту 120 845, 21 грн; пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом складає - 4 458,22 грн.

Також 28 травня 2008 року між ПАТ «Банк Кіпру» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 56/08, до якого в додатковими угодами від 25 липня 2009 року та від

21 вересня 2009 року додатковими угодами внесені зміни. Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору № 56/08 банк взяв на себе зобов'язання відкрити ОСОБА_3 кредитну лінію на поточні потреби в сумі 500 тис. доларів США строком з 28 травня 2008 до 25 травня 2018 року зі сплатою 15 % річних, із сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 15 % річних за строковий кредит та 20 % річних у разі порушення строків повернення кредиту за договором (т. 1.а. с. 28).

Також встановлено, що ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором № 56/08 не виконує, погашення кредиту не здійснює, проценти за користування кредитними коштами не сплачує, у зв'язку із чим станом на 10 жовтня 2013 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Банк Кіпру» складає 717 926,16 доларів США, що еквівалентно 5 239 247,88 грн., у тому числі: залишок за кредитом у сумі 311 075,00 доларів США, що еквівалентно 2 486 422,48 грн;прострочена заборгованість за кредитом - у сумі 166 383, 03 доларів США, що еквівалентно 1329899,56 грн;нараховані проценти за кредитом 3 699,82 доларів США, що еквівалентно 29 572,66 грн; прострочені нараховані проценти за кредитом 205 039,94 доларів США, що еквівалентно 1638 884,24 грн;пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом складає 253 604, 86 грн.

На забезпечення виконання кредитного договору № 15/07 між ПП «Муссон», банком та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір

№ 109/07 від 5 жовтня 2007 року, за умовами якого у забезпечення виконання умов кредитного договору № 15/07 в іпотеку передано житловий будинок у АДРЕСА_1, загальною площею 101,4 кв м, розташований на земельній ділянці площею 537 кв м, заставною вартістю в розмірі 1 616 000 грн, що належить ОСОБА_3 на праві власності (т. 1.а. с. 20).

05 серпня 2009 року та 02 липня 2010 року до іпотечного договору № 109/07 сторонами укладені додаткові угоди, якими передбачено, що за кредитним договором № 15/07 ПП «Муссон» зобов'язане повернути Іпотекодержателю в термін до 04 жовтня 2013 року кошти в сумі 1 млн грн зі сплатою 25 % річних. У разі невиконання зобов'язання іпотекодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання одним із наступних шляхів: переходом до іпотеко держателя права власності на предмет іпотеки, або шляхом укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, або продажем іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки ( т. 1. а. с. 24, 25).

На забезпечення виконання кредитного договору № 56/08 між банком та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 76/08 від

28 травня 2008 року, за умовами якого у забезпечення виконання умов Кредитного договору № 56/08 в іпотеку передано житловий будинок у АДРЕСА_1, загальною площею 101,4 кв м, розташований на земельній ділянці площею 537 кв м., заставною вартістю в розмірі 1 616 000 грн, що належить ОСОБА_3 на праві власності (т.1 а. с.38).

27 липня 2009 року до іпотечного договору № 76/08 сторонами укладено додаткову угоду, якою передбачено, що за кредитним договором № 56/08 ОСОБА_3 зобов'язується повернути Іпотекодержателю в термін до 25 травня 2018 року кошти в сумі 500 тис. доларів США зі сплатою 15 % річних.

За умовами договору іпотеки банк як іпотекодержатель у разі невиконання зобов'язання набуває право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання одним із наступних шляхів: переходом до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, або шляхом укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, або продажем іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки. (т.1 а.с. 42).

На забезпечення виконання кредитного договору № 56/08 між банком та ОСОБА_3 також укладено іпотечний договір № 77/08 від 28 травня 2008 року, за умовами якого у забезпечення виконання умов Кредитного договору № 56/08 в іпотеку передано на адміністративно-побутовий комплекс літ. Н-3 у АДРЕСА_2, загальною площею 786, 9 кв м, заставною вартістю в розмірі 3 058 048,80 грн, що належить ОСОБА_3 на праві власності (т.1 а.с.44).

28 липня 2007 року до іпотечного договору № 77/08 сторонами укладено додаткову угоду, якою передбачено, що за кредитним договором № 56/08 ОСОБА_3 зобов'язується повернути Іпотекодержателю в термін до 25 травня 2018 року кошти в сумі 500 тис. доларів США зі сплатою 15 % річних. За умовами договору іпотеки банк як іпотекодержатель у разі невиконання зобов'язання набуває право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання одним із наступних шляхів: переходом до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, або шляхом укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, або продажем іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки (т.1 а.с. 44, 48).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, за змістом ч. ч. 1, 3 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 576 ЦК України передбачено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до положень ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно зі ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 33 та ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Крім того, 7 червня 2014 року набрав чинності Закон «Про мораторій» від 3 червня 2014 року.

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню цього слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови.

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом «Про мораторій», не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно.

Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону «Про мораторій», залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого ст. 3 Закону «Про мораторій».

Крім того, згідно з п. 4 Закону «Про мораторій» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону «Про мораторій» не підлягає виконанню.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 27 травня 2015 року № 6-58цс15 та від 10 червня 2015 року № 6-333цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Проте апеляційний суд, ухвалюючи рішення, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, не врахував, що ухваленням судового рішення відчуження майна не відбувається; дія Закону «Про мораторій» розповсюджується на дані правовідносини на стадії виконавчого провадження, та дійшов передчасного висновку про відмову в позові.

З урахуванням наведеного оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції відповідно до приписів ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Муссон» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді Л.М. Мазур

В.І. Мартинюк

В.А. Нагорняк

О.В. Попович