Справа № 307/3110/15-ц
Провадження № 2/307/133/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2016 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді Гримут В.І.
при секретарі Тиводар В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд з вищевказаним позовом.
Отримавши гроші ОСОБА_1 взяті на себе обовязки по кредитному договору у повній мірі не виконала, не забезпечила повернення одержаного кредиту та не сплатила відсотки.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 30.10.2013 р. з відповідачки було стягнуто 211327.30 грв. яку слід відняти від загальної суми боргу.

Таким чином різниця становить 145182.51 грв.

Всього просить суд стягнути з відповідачки заборгованість у сумі 145182.51 грв. та 2177.74 грв. судових витрат.

Представник позивача у судове засідання не зявився. В позовній заяві зазначив, що не заперечує відносно розгляду справи в його відсутності та ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідачка у судове засідання не зявилася і не повідомила суду причини неявки про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 30.06.2006 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № MKN1SE00000250, на підставі якого відповідачка отримала кредит у сумі 15000 грв., і зобовязалася сплачувати за користування ним по 2 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.

З копії статуту (нова редакція) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Взяті на себе зобовязання погашати кредит та сплачувати нараховані відсотки передбачені договором відповідачка не виконала, через що позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості.

Згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 30.10.2013 року з відповідачки було стягнуто 211327.30 грв. Дане рішення набрало законної сили 11.11.2013 р.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 04.09.2015 р. за ОСОБА_1 рахується заборгованість у сумі 356509.81 грв.

Ця заборгованість складається із заборгованості по кредиту у сумі 13382.07 грв., заборгованості по процентах за користування кредитом у сумі 103246.42 грв., заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 6075 грв. та заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у сумі 233806.32 грв.

Від цієї заборгованості віднімається сума за кредитом стягнута попереднім рішенням суду.

Отже, різниця між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом складає 145182.51 грв.

Частинами 1 та 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За правилами ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За таких обставин суд вважає, що з відповідачки ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути 145182.51 грв. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з неї також слід стягнути на користь банку судові витрати у сумі 2177.74 грв.

Тому, керуючись ст.ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 536, 599, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» сто сорок пять тисяч сто вісімдесят дві гривні 51 коп. та дві тисячі сто сімдесят сім гривень 74 коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто Тячівським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Гримут В.І.