Справа №601/2389/15-ц
Провадження № 2/601/50/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2016 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючої Мочальської В.М.,

при секретарі Коляді О.В.,

з участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на квартиру №1 у житловому будинку № 24 «А» по вул. Б.Харчука у м. Кременець Тернопільської області, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 травня 2005 року між нею та ОСОБА_2 укладено договір інвестування будівництва житла (пайової участі у будівництві житла). За умовами даного договору вона зобов'язалась профінансувати будівництво двохкімнатної квартири №1 загальною площею 141 кв.м, житловою площею 44,3 кв.м, розташованої у житловому будинку № 24 «А» по вул. Б.Харчука у м. Кременець Тернопільської області в розмірі 100 000 грн., а відповідач зобов'язався побудувати та передати їй об'єкт фінансування та оформити квартиру у її власність. Зважаючи на те, що вона повністю оплатила вартість майнових прав, будинок введено в експлуатацію, а відповідач свої зобовязання в частині оформлення квартири у її власність не виконав, позивач просила суд на підставі статті 392 ЦК України визнати за нею право власності на вищезазначений об'єкт нерухомості.

У судовому засіданні позивач підтримала свій позов та пояснила, що спірна квартира є її власністю згідно договору інвестування будівництва житла від 15.05.2005 року та акту приймання-передачі від18.09.2007 року. Вона вселилась у дану квартиру і постійно проживає у ній з 2007 року. Відповідач також вважає себе власником, а тому її права порушені, іншого шляху оформити право власності нема, а тому вона просить її позов задовольнити.

Відповідач у судове засіданні не зявився, у поданій до суду заяві від 21.12.2015 року зазначив, що позов не визнає.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши представлені позивачем докази та перевіривши наведені у позовній заяві доводи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволення з наступних міркувань.

Відповідно до договору інвестування будівництва житла (пайової участі у будівництві житла) 15 травня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про інвестування будівництва житла. За умовами договору ОСОБА_1 зобов'язалась проінвестувати будівництво житлового будинку, розташованого по вул. Б. Харчука, 24 «а» м. Кременець, а відповідач зобовязався передати у власність позивачу після введення будинку в експлуатацію двохкімнатну квартиру №1 загальною площею 141 кв.м, житловою площею 44,3 кв.м..

Згідно з пунктами 2.1., 2.2 договору позивач сплачує за вказану квартиру 100 000 грн. до 01 жовтня 2005 року.

Згідно з пунктом 3.2 договору відповідач зобовязався здати в експлуатацію житловий будинок, зазначений у п.1.1 в другому кварталі 2007 року. Після отримання акту здачі будинку в експлуатацію і повної оплати квартири позивачем оформити позивачу квартиру у її власність.

Згідно з пунктом 4.1 сторони мають право вимагати виконання зобовязань за цим договором (а.с.3).

Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордера №63 від 20.10.2005 року, №48 від 06.07.2005 року, №32 від 19.05.2005 року ОСОБА_1 сплатила відповідачу 100 000 грн. вартості об'єкту фінансування (а.с.4).

На підставі розпорядження голови Кременецької районної державної адміністрації № 567 від 14 вересня 2007 року затверджено акт державної комісії про прийняття в експлуатацію житлового 5-квартирного будинку в м. Кременець вул. Б.Харчука, 24а (а.с.5).

Відповідно до акту передачі від 18.09.2007 року до договору інвестування житла (пайової участі у будівництві житла) від 15.05.2005 року ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_1 двокімнатну квартиру №1 в житловому будинку у м. Кременець вул.. Б.Харчука, 24 «А» загальною площею 141 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м.. Підписанням даного акту забудовник стверджує, що не заперечує проти права інвестора звернутися до органів виконавчої влади із заявою про виготовлення документів, що підтверджують право власності на квартиру, що передається (а.с.26).

Згідно акту обстеження на факт проживання ОСОБА_1 проведеного депутатом міської ради ОСОБА_3 від 29.12.2015 року позивач проживає в спірній квартирі з 2008 року (а.с.31).

Згідно доповнення до договору про інвестування будівництва житла (пайової участі у будівництві житла) від 20.10.2005 року сторони доповнили договір про інвестування будівництва житла від 15.05.2005 року пунктом 1.3 згідно якого забудовник після повного виконання інвестором умов пункту 2.1 Договору про інвестування будівництва житла (пайової участі у будівництві житла) від 15.05.2005 року та здачі будинку в експлуатацію визнає, що власником квартири АДРЕСА_1 є інвестор (а.с.32).

Відповідно до довідки Кременецького РКБТІ №1004 від 23.10.2015 року станом на 31.12.2012 року право на квартиру №1 в житловому будинку № 24»А» по вул. Б.Харчука м. Кременець Тернопільської області було зареєстровано в КРКБТІ реєстровий №5182 книга №34 інвентаризаційна справа №28487 за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Кременецької міської ради 02.10.2007 року (а.с.11).

Відповідно до статей 526, 527, 530 - 532 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Майном як особливим об'єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (частина перша статті 190 ЦК України).

Майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Разом з тим частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Статтею 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Твердження позивача ОСОБА_1 про те, що спірна квартира є її власністю згідно договору інвестування будівництва житла від 15.05.2005 року та акту приймання-передачі від 18.09.2007 року не заслуговують уваги, оскільки суперечать ст. 331 ЦК України та ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Виникнення права власності на новостворений об'єкт нерухомості на підставі судового рішення зазначеними нормами та нормою статті 331 ЦК України не передбачено.

Указаними Законами визначено порядок оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права власності) на об'єкт інвестування після прийняття такого об'єкта до експлуатації.

Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти.

Позивач ОСОБА_1 виконала свої грошові зобов'язання за договором від 15.05.2005 року, повністю сплативши вартість, установлену вказаним договором, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва.

Однак у позивача право власності на спірну квартиру не виникло. Порядок оформлення права власності на об'єкт інвестування після прийняття такого об'єкта до експлуатації врегульовано чинним на час укладення договору Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Законом України «Про інвестиційну діяльність». За змістом пункту 1.1 договору інвестування будівництва житла від 15.05.2005 року позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України ОСОБА_1 не доведено, що вона є саме власником спірного нерухомого майна, й це право оспорюється або не визнається іншою особою, або те, що вона втратила документ, який засвідчує її право власності, а статтею 331 ЦК України не передбачено таких спосіб захисту прав, як визнання права власності на новостворене майно шляхом ухвалення судового рішення.

Зазначений висновок міститься і в постановах Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 та від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15.

Крім того, позивач у своєму позові не зазначає з яких, передбачених статтею 346 ЦК України підстав припинено право власності відповідача на спірну квартиру.

З урахуванням викладеного в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 392 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 61, 208, 212, 215, 218, 223, 292, 294, 296 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру №1, що розташована у житловому будинку №24 «А» по вул. Б.Харчука у м. Кременець Тернопільської області відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: