провадження 2-р/201/1/16
УХВАЛА

20 січня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розяснення рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, треті особи, - Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю», Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 23 жовтня 2014 року звернулися до суду з позовом до відповідача виконкому Дніпропетровської міської ради, треті особи, - КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю», ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання права власності в порядку спадкування.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року, позов задоволено.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 07 грудня 2015 року звернулися до суду з заявою про ухвалення додаткового по справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року заяву про ухвалення додаткового рішення по справі залишено без задоволення.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 12 січня 2016 року звернулися до суду з заявою про розяснення рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. На підставі ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд вважає можливим розглядати зазначене питання за їх відсутності.

На підставі ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Перевіривши матеріали справи та заяву, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року, позов задоволено, а саме: визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири № 126, яка знаходиться в м. Дніпропетровську по вулиці Набережна Перемоги, будинок 136а; визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири № 126, яка знаходиться в м. Дніпропетровську по вулиці Набережна Перемоги, будинок 136а.

Зазначене рішення суду у встановленому законом порядку набрало законної сили та підлягає виконанню, однак на даний час рішення суду залишається невиконаними.

Враховуючи зазначене, суд бере до уваги, що при розгляді справи судом були досліджені всі обставини справи, розглянуті конкретно всі заявлені позовні вимоги, їх формулювання знайшли своє вірне відображення в зазначеному рішенні суду, також в рішенні конкретно відображено аналіз обставин справи та правового обґрунтування, проаналізовано надані та добуті судом докази, по всім заявленим позовним вимогам надано висновок суду та в рішенні суду містяться посилання на відповідні норми матеріального та процесуального права, а тому зазначене рішення не містить недоліків, що можуть бути усуненні лише ухваленням додаткового рішення.

Також судом було встановлено, що зазначене рішення суду не виконане, оскільки є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, а тому зазначене ускладнює його реалізацію.

Пунктом 21 постанови № 14 пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що відповідно до статті 221 ЦПК ( 1618-15 ) роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виходячи з вище викладеного та з метою захисту прав та інтересів осіб, які звернулися за захистом своїх особистих майнових прав та інтересів та відновлення становища, яке існувало до його порушення, а також з метою виконання рішення суду його слід розяснити.

За таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою, суд приходить до висновку про обґрунтованість вказаної заяви про розяснення рішення суду по цій справі, оскільки рішення суду дійсно в частині, яку заявники просять розяснити може бути незрозумілим, для осіб, які брали участь у справі, та зазначене ускладнює його реалізацію, таким чином, заява підтверджена, обґрунтована і ґрунтується на вимогах закону, та є передбачені законом підстав для її задоволення, а тому враховуючи зазначене ця заява підлягає задовольнити та суд вважає можливим розяснити рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2015 року та зазначити, що слід вважати, що вказаним рішенням суду за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину квартири № 126, загальною площею 107,8 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м., яка знаходиться в м. Дніпропетровську по вулиці Набережна Перемоги, будинок 136а, а за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину квартири № 126, загальною площею 107,8 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м., яка знаходиться в м. Дніпропетровську по вулиці Набережна Перемоги, будинок 136а, що підтверджується матеріалами справи, та відсутність опису обєкта в рішенні суду заважає позивачам зареєструвати за собою право власності у відповідному держаному органі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 221 ЦПК України, ч. 5 ст. 124 Конституції України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розяснення рішення суду задовольнити.

Розяснити рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2015 року та зазначити, що слід вважати, що вказаним рішенням суду за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину квартири № 126, загальною площею 107,8 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м., яка знаходиться в м. Дніпропетровську по вулиці Набережна Перемоги, будинок 136а, а за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину квартири № 126, загальною площею 107,8 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м., яка знаходиться в м. Дніпропетровську по вулиці Набережна Перемоги, будинок 136а.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.А. Антонюк