УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 05.10.2012 року по справі № 2218/19774/12 за заявою МКП «Хмельницькводоканал» про стягнення заборгованості за оплату послуг з водопостачання та водовідведення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

встановив:

05 жовтня 2012 року Хмельницьким міськрайонним судом було винесено судовий наказ по справі № 2218/19774/12 за заявою МКП «Хмельницькводоканал» про стягнення заборгованості за оплату послуг з водопостачання та водовідведення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

18 грудня 2015 року боржник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування вказаного судового наказу посилаючись на те, що при його винесенні були допущенні порушення закону, оскільки заявником не було надано договору про надання послуг, укладеного з боржниками; документів, які свідчать про правильність та безспірність розрахунків заборгованості. Заявник вважає, що усі суперечності можливо усунути лише в позовному провадженні.

Заявник в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила скасувати судовий наказ.

Представник МКП «Хмельницькводоканал» в судовому засіданні заперечила щодо скасування судового наказу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наданні докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог заяви з наступних підстав.

Судом обєктивно встановлено, що 05.10.2012 року Хмельницьким міськрайонним судом було винесено судовий наказ по справі № 2218/19774/12 за заявою МКП «Хмельницькводоканал» про стягнення заборгованості за оплату послуг з ОСОБА_2, ОСОБА_2 (на даний час ОСОБА_1) О.О., ОСОБА_4, яким стягнуто з боржників заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 11 829 грн. 97 коп. та 35 грн. 77 коп. судового збору.

Згідно з ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Тобто у правовідносинах сфери житлово-комунальних послуг, для виникнення обов'язків необхідна наявність договору.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, є предметом регулювання спеціального Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах; учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник; виробник послуг може бути їх виконавцем; особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою; у разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем; процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

При укладанні договору повинні бути дотримані вимоги статті 26 цього Закону, а саме: сторонами повинні бути узгоджені вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг, тощо.

При цьому повинен бути дотриманий принцип відкритості, доступності та прозорості структури цін/тарифів для споживачів та суспільства.

Згідно статті 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти:

1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу;

3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Згідно ст. 638 ЦК України такий договір може вважатися укладеним тільки після досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов договору, тому в даному випадку, без письмового договору немає ані юридичних підстав для стягнення зобов'язань, ані самих зобовязань з оплати комунальних послуг, та вбачається спір про право між сторонами (п.3 ч.2 ст.100 ЦК України).

Для підтвердження свого права вимоги стягувач повинен був надати докази про те, що: - стягувач є учасником правовідносин у сфері житлово-комунальних послуг (власник, споживач, виконавець, виробник, балансоутримувач, управитель); - у стягувача встановлені договірні правовідносини з боржником, між сторонами укладені письмові договори на надання житлово-комунальних послуг, які по формі та за змістом відповідають Типовим договорам.

МКП «Хмельницькводоканал» вказаних вимог не виконало.

Разом з тим, стягувач, наводячи цифри суми вимог, не додав жодного документу, який би підтверджував виконання стягувачем зазначених у заяві poбiт (надання послуг) у визначеному обсязі. Зазначені документи були б нeoбxідні для визначення достовірності здійснених Стягувачем та отриманих Боржником послуг. Тобто, належними доказами, відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529 та від 12.07.2005 року № 560, мають бути розрахунки витрат, акти чи інші документи, які підтверджують надання послуг.

Додатково слід зазначити, що надана Стягувачем суду довідка про заборгованість суперечить вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». За відсутності договірних відносин між стягувачем та боржником та за відсутності узгодженого сторонами тарифу за житлово-комунальні послуги стягувач не надав суду первинних документів бухгалтерського обліку, які б підтвердили понесені стягувачем витрати на надання житлово-комунальних послуг в сумі стягуваного боргу.

Також наведені вище обґрунтування повністю підтверджуються положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», а саме п. 13 передбачено, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Таким чином, вимоги МКП «Хмельницькводоканал» щодо стягнення заборгованості, заявлені в наказному провадженні без належного обґрунтування своїх вимог та з`ясування всіх фактичних обставин.

Отже, зазначений Стягувачем розмір заборгованості за надання послуг не є безспірною сумою, а тому повинен бути розглянутий у позовному проваджені.

Згідно ч. 1 ст. 105 ЦПК України, боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування.

Оцінивши наданні заявником докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 щодо скасування судового наказу від 05.10.2012 року.

Керуючись ст. ст. 105, 106 ЦПК України, суд, -

постановив:

Судовий наказ від 05.10.2012 року по справі № 2218/19774/12 за заявою МКП «Хмельницькводоканал» про стягнення заборгованості за оплату послуг з водопостачання та водовідведення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - скасувати.

Розяснити МКП «Хмельницькводоканал» його право на звернення з тією самою вимогою до суду у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо предявлення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: