Провадження № 22ц/784/182/16 Суддя першої інстанції Кваша С.В.
Справа№2-1314/2006
Категорія 5 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 січня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Самчишиної Н.В.,

із секретарем Харитоновою І.В.,

за участю представників відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2006 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_9 про зміну розміру ідеальних часток співвласників домоволодіння,-

В С Т А Н О В И Л А:

10 березня 2006 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 і ОСОБА_9 про зміну розміру ідеальних часток співвласників домоволодіння.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що згідно свідоцтва про право власності від 30 листопада 1992 року їй належить на праві приватної власності 11/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1. Також співвласниками вказаного домоволодіння є відповідачі, яким належать відповідні частки вказаного домоволодіння: ОСОБА_6 - 41/100, ОСОБА_4 - 14/100, ОСОБА_7 15/100, ОСОБА_9 - 19/100.

Рішенням виконавчого комітету їй було надано дозвіл на будівництво двохповерхового житлового будинку зі зносом літньої кухні та житлового будинку. Співвласники домоволодіння також надали згоду на будівництво нового житлового дому. Також рішенням виконкому від 19 травня 1995 року ОСОБА_4 були оформлені сіни і приміщення під душ.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2005 року за нею було визнано право власності на самочинно збудовані житловий будинок літ «Ж-2» та сарай літ «У-1» по АДРЕСА_1.

У зв'язку зі здійсненими перебудовами фактично змінились і розміри часток співвласників домоволодіння.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_5 просила суд змінити розміри часток співвласників домоволодіння АДРЕСА_1, визнавши за нею - 45/100; ОСОБА_6 - 25/100; ОСОБА_4 - 25/100; ОСОБА_7 - 9/100 та ОСОБА_9 -12/100.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2006 року позов задоволено. Змінено розміри часток співвласників домоволодіння АДРЕСА_1, вираховуючи їх за ОСОБА_5 - 45/100; ОСОБА_6 - 25/100; ОСОБА_4 - 9/100; ОСОБА_9 - 12/100 та ОСОБА_7 - 9/100.

В апеляційній скарзі представник інтересів ОСОБА_4 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що на судові засідання до суду він не викликався, згоди на поліпшення майна позивачці шляхом самовільно збудованого житлового будинку не давав.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з розрахунком комунального підприємства «Миколаївське міське бюро технічної інвентаризації» (надалі - МБТІ) частка позивачки у спірному домоволодінні з урахуванням самовільно побудованого житлового будинку, на який за останньою судовим рішенням визнано право власності, збільшилась.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння від 30 листопада 1992 року, виданого на дівоче прізвище Руденко, позивачці належить на праві приватної власності 11/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1(а.с.4).

Співвласниками домоволодіння є відповідачі, яким належить: ОСОБА_6 - 41/100, ОСОБА_4 - 14/100, ОСОБА_7 15/100, ОСОБА_9 - 19/100 (а.с.5-16).

Рішенням виконкому Заводської райради від 18 лютого 1994 року № 39 позивачці було дозволено будівництво 2-х поверхового житлового будинку зі зносом літньої кухні літ «З» та зносом житлового будинку літ. «В» (а.с.19).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2005 року визнано право власності ОСОБА_5 на самочинно збудований за вказаною адресою житловий будинок літ. «Ж-2» і сарай літ. «У-2» (а.с.23).

У зв'язку з добудовою і збільшенням долі позивачки в спільній дольовій власності, МБТІ провело перерахунок часток, які склали: ОСОБА_5 - 45/100; ОСОБА_6 - 25/100:, ОСОБА_4 - 25/100% ; ОСОБА_7 - 9/100; ОСОБА_9 -12/100 (а.с. 17).

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч. 3 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Таким чином збільшення частки співвласника у праві спільної часткової власності можливе лише за сукупності певних умов, а саме у тому разі, якщо один із співвласників зробив поліпшення майна власним коштом, такі поліпшення не можна відокремити, й вони зроблені за згодою всіх співвласників.

Змінюючи розмір часток, районний суд залишив поза увагою, та не перевірив згоди співвласників домоволодіння, тоді як вбачається з апеляційної скарги один із співвласників заперечує свою згоду на поліпшення майна шляхом самочинно збудованого позивачкою житлового будинку.

При цьому, колегія суддів також враховує, що при апеляційному розгляді справи було встановлено, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року скасовано рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2005 року та ухвалено нове рішення. В позові ОСОБА_5 про визнання права власності на самочинно збудований двоповерховий житловий будинок та сарай, що розташовані по АДРЕСА_1 у м. Миколаєві, відмовлено за відсутністю підстав для визнання права власності на спірну нерухомість.

Отже, предметом спору у даній справі є зміна частки за рахунок самовільного будівництва, на яке позивачка не набула права власності.

З огляду на викладене, ухвалене у справі рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з позивачки на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору при поданні апеляційної скарги у розмірі 276 грн. 11 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2006 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про зміну розміру ідеальних часток співвласників домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Миколаєві відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 276 грн. 11 коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді