АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанської Н.К., Міцнея В.Ф.

секретар: Вівчарик Н.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та витрат за надання правової допомоги, за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України в особі головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області, на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та витрат за надання правової допомоги.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 07.05.2013 року він був затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Цього ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. 08 травня 2013 року стосовно позивача обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 29 вересня 2013 року слідчим було складено обвинувальний акт про підозру у вчиненні позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.115 КК України, який 30 вересня 2013 року було затверджено та направлено до суду для розгляду по суті.

17.01.2014 року Кельменецьким районним судом Чернівецької області змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт до 17.03.2014 року.

________________________________________________________________________________________________________________

Провадж.№ 22ц/794/103/2016 р. Головуючий у І інстанції:Побережна О.Д.

Категорія: 30 Суддя-доповідач: Владичан А.І.

Вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 27.07.2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 05.11.2014 року, ОСОБА_3 визнано невинуватим та виправдано у пред'явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.04.2015 року винесені по справі судові рішення залишено без змін.

Таким чином, ОСОБА_3 незаконно перебував на протязі 18 місяців під слідством та судом, його цивільні права були обмежені запобіжним заходом, в тому числі 256 днів він перебував під вартою та 60 днів під домашнім арештом.

Незаконним притягненням ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності оголошення йому підозри про вчинене кримінальне правопорушення, застосування до нього запобіжного заходу, в тому числі і тримання під вартою, позбавило можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршило відносини з оточуючими людьми та призвело до інших негативних наслідків морального характеру, нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль організації свого життя, чим і було спричинено йому моральної шкоди.

Під час перебування в слідчому ізоляторі м. Чернівці його стан здоров'я значно погіршився, існувала загроза життю через постійну нервову напругу та хвилювання, виникали моменти, коли він хотілося покінчити життя самогубством, протягом майже 18 місяців його життя минало від викликів до слідчого, від одного судового засідання до іншого, його звинувачували у вчиненні особливо тяжкого злочину, у нього дома проводилися обшуки, вилучалося майно. Це все проводилос присутності односельчан, які могли думати, що він вбивця. Повідомлення підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, перебування у слідчому ізоляторі призвело до порушення його життєвих зв'язків, його почали цуратися і знайомі та друзі, сусіди, все його оточення ставиться до нього з підозрою, більшість його знайомих перестали з ним вітатися і він не впевнений, що зможе відновити свою репутацію та почати нове життя.

Вважав, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу йому була заподіяна моральна шкода, яку оцінює в сумі 150 000 грн.

Крім того, позивач поніс витрати за надання захисниками правової допомоги під час досудового слідства та судового розгляду у сумі 15 000 грн.

Просив стягнути на його користь з держави України в особі Державної казначейської служби України рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдине казначейського рахунку 150 000 грн. моральної шкоди та 15 000 грн. за надання правової допомоги.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3, 50 000 грн. моральної шкоди, та

15 000 грн. за надання правової допомоги. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Державна казначейська служба України в особі головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, обставини які суд вважав встановленими не є доведеними.

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не враховано норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". Розмір морального відшкодування судом необґрунтовано завищено, оскільки відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. позивач повинен довести, що йому завдана моральна шкода, заподіяна діями посадових осіб органу досудового слідства і що він має право на її відшкодування за рахунок державного бюджету.

Разом з цим, така шкода відшкодовується у випадках, прямо передбачених Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду".

право на відшкодування шкоди, завданої громадянинові діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду дає лише встановлена незаконність дій посадових осіб вказаного органу.

Тобто, лише проведення слідчих дій, передбачених чинним законодавством, не може бути підставою для відшкодування шкоди на підставі цього Закону України і незаконність посадових осіб органу досудового слідства у відношенні до позивача повинно бути встановленим фактом і мати своє відображення у рішенні суду.

Крім того судом першої інстанції не враховано п.4 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Також судом не врахованого те, що збільшення розміру моральної шкоди, який визначений законодавством України, позивачем повинен бути обґрунтованим, а суд згідно ст.23 ЦК України при визначенні розміру моральної шкоди враховує вимоги розумності і справедливості, але судом першої інстанції не вказано чіткого обґрунтування, згідно якого він визначив таку суму моральної шкоди.

Вважають, що у позивача відсутні законні підстави для відшкодування за рахунок державного бюджету моральної шкоди, заподіяної діями органу досудового слідства у зв'язку із необґрунтованістю та недоведеністю.

Просять скасувати рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16.11.2015 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно зі ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.5 ст.3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування ПІД слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

З огляду на приписи ст. 1176 ПК України, ст. 1 Закону України від 01 грудня 1994 року№ 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі - Закон) шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться уразі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків,вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд повинен визначити страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, при цьому суд зобов'язаний враховувати, що таке відшкодування проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом (ч. 3 ст. 13 Закону).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 27.07.2 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 05.11.2014 року, ОСОБА_3 визнано невинуватим та виправдано у пред'явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 КК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільна кримінальних справ від 23.04.2015 року винесені по справі судові рішення залишені без змін.

За обставин незаконного перебування позивача під слідством та судом за період з 07.05.2013 року по 05.11.2014 року, тобто 1 рік 5 місяців та 28 днів, у т.ч. під вартою з 07.05.2013 року по 17.01.2014 року (8 місяців та 10 днів) та під домашнім арештом з 17.01.2014 року по 17.03.2014 року (60 днів).

Суд першої інстанції визначаючи розмір відшкодування керувався принципами рівності, поміркованості, розумності та справедливості, тому висновок суду про стягнення на користь позивача моральної шкоди ґрунтується на вимогах закону та є обґрунтованими.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 50000 грн, заподіяної ОСОБА_3 органами дізнання, досудового слідства та суду, суд першої інстанції правомірно виходив із встановленого ч. 3 ст. 13 Закону мінімуму та врахував характер і ступінь моральних страждань, заподіяних позивачу за весь період незаконного перебування під слідством та судом, тому доводи апелянта про те, що у позивача відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, є безпідставними та необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України в особі головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області відхилити.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: