З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Сидоренко І.О.
при секретарі Рудь Т.В.,
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, -
До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів. Дана позовна заява мотивована тим, що позивач в 2004 році перебувала з відповідачем в фактичних шлюбних відносинах, а ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народилася донька - ОСОБА_4. Дитина народилася на території Великобританії та зареєстрована як громадянка України. Після народження дитини позивач повернулася до України, проживала за адресою: АДРЕСА_1, відвідувала дитячий садочок та перебувала на медичному обліку. Позивач з моменту народження дитини займається її вихованням, піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток, турбується про її здоров'я. Відповідач з моменту народження дитини не бере ніякої участі в здійсненні догляду за дитиною, не цікавиться її життям, не турбується про стан здоров'я. Крім того, відповідно до довідки Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 14.09.2015 року відповідач неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Перебував у розшуку, в теперішній час його місце знаходження невідомо.
Просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_4 та стягнути аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини зазначеного віку щомісячно.
В судове засідання позивач не з'явилася. відповідно до наданої суду заяви просила розглянути дану справу без її участі, за участю її п представника.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні поясненням, якими обґрунтована позовна заява ОСОБА_2, додатково пояснивши, що після народження дитини у 2005 році позивач разом із відповідачем переїхали до м. Слов'янська, де жили в квартирі її матері протягом місяця. Після цього відповідач зник невідомо куди та з червня 2005 року ніяких відомостей щодо нього немає. Він ніколи не телефонував, не цікавився долею дочки, матеріальної допомоги не надавав. Позивач проживала у місті Слов'янську до 2010 року, а в 2010 році виїхала до Франції, де в теперішній час і проживає. Дитина перебуває разом з нею, навчається у Франції. Позивач ОСОБА_2 та її дочка є громадянами України. Крім того, в первісно виданому свідоцтві про народження дитини відповідач взагалі не був зазначений, як батько дитини.
Позовну заяву ОСОБА_2 просив задовольнити в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, у зв'язку з чим, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача.
Третя особа - орган опіки та піклування свого представника для участі в судовому засіданні не направила, відповідно до листа № 29/01-1440 від 18.12.2015 року росила розглянути дану справу без участі їх представника, повідомивши, що підготувати висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 не мають можливості, оскільки ні позивач з дитиною, ні відповідач не проживають у місті Слов'янську.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 надала показання та зазначила, що вона є матір'ю позивачки та відповідно бабусею дитини ОСОБА_4. В 2005 році позивач разом із відповідачем ОСОБА_3 приїхали до міста Слов'янська, проживали у неї за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач прожив разом із ними приблизно один місяць, а потім уїхав в невідомому напрямку. Більше його ніхто не бачив. Її дочка разом з онукою проживали у м. Слов'янську до 2010 року, а потім дочка виїхала до Франції та вийшла там заміж. Дитина проживає з нею. Відповідач ОСОБА_3 в свідоцтві про народження не був зазначений батьком, але пізніше з'ясувалося, що він значиться як батько її онуки ОСОБА_4, що позбавляє дитину можливості приїхати в Україну.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 надала показання та зазначила, що вона знайома з позивачем, товаришує з нею, часто спілкується. Батька дитини ОСОБА_4 вона бачила в 2005 році у місті Слов'янську, потім він зник. В теперішній час він не телефонує, дитиною не цікавиться.
Заслухавши пояснення представника позивача та показання свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до засвідченої копії запису про народження дитини ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3, її матір'ю є ОСОБА_2, батьком ОСОБА_3. ОСОБА_4 зареєстрована громадянкою України, відповідно до довідки Посольства України у Великобританії № 6124КВ/5-530-827 від 29.04.2005 року.
Згідно з довідкою КП «ЖЕК» № 4, виданої на ім'я ОСОБА_6, до складу її родини, що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 належить позивач ОСОБА_2 та онука ОСОБА_4.
Згідно з довідкою Дитячого ясла - садочка від 18 листопада 2015 року дитина ОСОБА_4 відвідувала даний дошкільний навчальний заклад № 54 «Золота рибка» з червня 2006 року по травень 2010 року, протягом даного часу її вихованням займалися мати, бабуся, дідусь.
Дитина виховувалася в неповній родині з матір'ю. Матеріально - економічний стан в родині задовільний. Сім'я цікавилася питаннями виховання, виявляла інтерес до консультацій та рекомендацій вихователів, регулярно відвідувала батьківські збори. Вихованням доньки в основному займалася мати - ОСОБА_2, піклуватися про фізичний та емоційний розвиток дитини допомагали бабуся та дідусь дівчинки, ОСОБА_4 - здорова дитина, фізичний та інтелектуальний розвиток відповідали віку, про що свідчить психолого-педагогічна характеристика дитини від 19.11.2015 року.
Крім того, відповідно до довідки КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Слов'янська» ОСОБА_4 проживала з 21.06.2005 року по 31.05.2010 року за адресою: АДРЕСА_1 та перебувала під наглядом дільничного педіатра, догляд за дитиною здійснювали мати, бабуся та дідусь. В теперішній час дитина ОСОБА_4 навчається в навчальному комплексі Ерве Базен м. Мансельє (Франція), батько до навчального закладу ніколи не звертався, про що свідчать довідки зазначеної установи.
Згідно з довідкою Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_3 перебував у розшуку з 24.01.1999 року по 26.04.1999 року за Шевченківським ТУМ 2 як особа, що переховується від органів досудового розслідування за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 225 КК України, 26.04.1999 року розшук ОСОБА_3 було припинено у зв'язку з затриманням. В період з 12.02.2002 року по 07.03.2002 року ОСОБА_3 перебував у розшуку за Шевченківським РУ у м. Києві як особа, що переховується від органів суду за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. 07.03.2002 року розшук припинено у зв'язку з затриманням. З цього часу повідомлень про безвісне зникнення та смерть ОСОБА_3 не надходило. В теперішній час інформації інформація про місцезнаходження ОСОБА_3 відсутня.
Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не піклується про фізичний та розумовий стан дитини, не приймає участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги на її утримання.
Стаття 150 Сімейного Кодексу України встановлює обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та говорить про те, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя».
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідач фактично не приймає участі у вихованні дитини, не надає допомоги на її утримання, суд доходить до висновку, що це свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення батьківський прав.
При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача, якщо таки у нього малися. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги ОСОБА_2 щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4.
Крім того, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав не звільняється щодо обов'язку утримання дитини.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 150, 164, 166, 180 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» п. 15, 16 ППВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.11.2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуто судом шляхом подання письмової заяви відповідачем до Слов'янського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Слов'янського
міськрайонного суду І.О.Сидоренко