У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 грудня

2015 року в справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Моршинська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім'єю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з 1 лютого 2001 року до

ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилалась на те, що з лютого 2001 року вона та

ОСОБА_3 стали проживати разом однією сім'єю у будинку АДРЕСА_1. З того часу вели спільний побут, спільне господарство і мали спільний бюджет, жили як подружжя, однак шлюб не реєстрували. Разом з ними у будинку проживав вітчим ОСОБА_3 ОСОБА_4, який заповів заявнику 1/2 частину будинку АДРЕСА_1, на яку після його смерті вона оформила спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_3 заповіту не склав.

Встановлення факту проживання однією сім'єю заявниці із ОСОБА_3 не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини має значення для належного оформлення права на спадщину. Іншим способом встановити даний факт вона не могла, тому звернулася до суду із вказаною заявою.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 липня 2015 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_2 з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з 1 лютого 2001 року до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 грудня

2015 року рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від

30 липня 2015 року скасовано та провадження у зазначеній справі закрито.

Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Крім цього, ОСОБА_2 звернулася з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи те, що підстави пропущення строку на касаційне оскарження судового рішення є поважними, клопотання ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а процесуальний строк - поновленню.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі за заявою

ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, апеляційний суд вірно виходив із наступного.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладених в

п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд апеляційної інстанції зазначав, що при зверненні до суду з вказаною заявою ОСОБА_2 посилалася на те, що встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 їй необхідно для прийняття спадщини після його смерті.

Таким чином, суд вірно зазначав, що як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку існує спір про право.

Враховуючи викладене, суд апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для розгляду заяви ОСОБА_2 та, враховуючи положень ч. 6 ст. 235 ЦПК України, вказував, що така заява підлягає залишенню без розгляду з роз'ясненням заінтересованій особі, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту ухвали апеляційного суду Львівської області від 23 грудня

2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2015 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Моршинська міська рада про встановлення факту проживання однією сім'єю, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 грудня

2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна