Справа № 461/2685/16 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/4456/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.

з участю секретаря: Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Українська залізниця» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 травня 2016 року у справі за позовом ПАТ«Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» до Головного управління Держпраці у Львівській області, з участю третіх осіб: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Львові, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, про зупинення дії акту, визнання незаконним та його скасування, зобовязання до вчинення дій,-

встановила:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25 травня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Українська залізниця», посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове по суті позовних вимог. Зазначає, що оскаржувані акти є незаконними, складеними та затвердженими з порушенням Порядку, тому просить зупинити їх дію з метою попередження страхових виплат потерпілим. Стверджує, що оспорюванні акти затверджені 21 березня 2016 року, в той час, як складеними були 25 лютого 2016 року. Вказує, що начальник ГУ Держпраці у Львівській області не скористався правом щодо призначення повторного розслідування нещасного випадку, не врахував думку інших членів комісії, самою комісією не в повній мірі зясовані обставини і причини нещасного випадку, невірно встановлені особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, тому оспорювані акти фактично базуються лише на висновках одного члена комісії.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Встановлено, що 16 вересня 2016 року у ВП «Львівська дистанція водопостачання» стався груповий нещасний випадок зі смертельними наслідками із працівниками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 В ході проведення спеціального розслідування даного нещасного випадку було встановлено, що 16 вересня 2015 року близько 7 год. 30 хв. начальник ВП «Львівська дистанція водопостачання» ОСОБА_16Й, який в той час перебував у відпустці (з 1 вересня 2015 року, відповідно до наказу від 25 серпня 2015 року №217), подзвонив на мобільний телефон в.о. начальника ВП «Львівська дистанція водопостачання» ОСОБА_17 та повідомив про забиття каналізаційної мережі с.Суховоля, Городоцького р-ну, Львівської обл., а згідно пояснення ОСОБА_16 він телефонував ОСОБА_17 15 вересня 2015 року та попросив надати наступного дня асенізаційну машину та працівників для очистки каналізації, на що ОСОБА_17 відповів згодою.

Працівники ОСОБА_14 та ОСОБА_15 без будь-яких документів, виконували роботи по очистці каналізаційного колодязя на подвір'ї начальника ВП «Львівська дистанція водопостачання» ОСОБА_16, при цьому працівник ОСОБА_14 не мав засобів індивідуального та колективного захисту.

При виконанні зазначених робіт, ОСОБА_14 на дні колодязя знепритомнів. Працівник ОСОБА_15 опустився в колодязь на допомогу ОСОБА_14, але також втратив свідомість. Побачивши це, їм на допомогу спустився водій асенізаційної машини ОСОБА_18, але, відчувши що йому стає погано, покинув колодязь та почав кликати на допомогу. Начальник дистанції ОСОБА_16, підбіг та теж опустився в колодязь, але опинившись на дні каналізаційного колодязя, втратив свідомість.

На той час будівельники, які працювали на будівництві сусіднього будинку, почувши крики та побачивши метушню біля люка каналізаційного колодязя на подвір'ї ОСОБА_16, прибігли на допомогу і разом з водієм ОСОБА_18 почали рятувати людей, які були в каналізаційному колодязі. Витягнувши з колодязя ОСОБА_16, їм не вдалось витягнути та врятувати ОСОБА_14 і ОСОБА_15, оскільки колодязь почав заповнюватись нечистотами і тіл потерпілих вже не було видно. ОСОБА_19 цього вони викликали рятувальників та працівників поліції, а ОСОБА_18 про випадок доповів керівництву дистанції.

Згідно ст.22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Наказом територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області від 18 вересня 2015 року №805 «Про призначення комісії для спеціального розслідування групового нещасного випадку із смертельними наслідками, що стався 16 вересня 2015 року з працівниками ВП «Львівська дистанція водопостачання» ДТГО «Львівська залізниця», було призначено комісію у складі: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7 та ОСОБА_20 Пунктом 2 даного наказу визначено, що комісія зобовязана організувати і провести спеціальне розслідування до 1 жовтня 2015 року.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими обєднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобовязаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обовязковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Згідно з пп. 2 п. 10 Порядку роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок, зобовязаний протягом доби утворити комісію у складі не менш як три особи та організувати проведення розслідування.

Відповідно до пп. 1, 2, 4, 17 п. 15 Порядку встановлено, що обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що повязаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є виконання потерпілим трудових (посадових) обовязків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місті для виконання потерпілим трудових (посадових) обовязків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; виконання завдань відповідно до розпорядження роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні; одержання потерпілим травми або інших ушкоджень внаслідок погіршення стану його здоровя, яке сталося під впливом небезпечного виробничого фактора чи середовища у процесі виконання ним трудових (посадових) обовязків, що підтверджено медичним висновком.

Процедура розслідування нещасних випадків на виробництві врегульована постановою KM України № 1232 від 30 листопада 2011 року «Про затвердження порядку проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» (далі - Порядком).

Відповідно до п.51 Порядку за результатами спеціального розслідування складено акт форми Н-5, акт форми Н-1 стосовно кожного потерпілого, нещасний випадок з яким визнано таким, що повязаний з виробництвом, або форми НПВ в іншому випадку, карта форми П-5 стосовно кожного потерпілого у разі настання професійного захворювання (отруєння), повязаного з виробництвом, а також оформляються інші матеріали спеціального розслідування, передбачені пунктами 54 і 55 цього Порядку.

Згідно пункту 47 даного Порядку акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою і всіма членами спеціальної комісії протягом п'яти днів після оформлення матеріалів спеціального розслідування. У разі незгоди із змістом акту (актів) член спеціальної комісії підписує його (їх) з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово. Окрема думка додається до акту і є його невід'ємною частиною.

Пункт 47 Порядку містить імперативну норму, яка встановлює обов'язок для всіх членів комісії підписати акт спеціального розслідування нещасного випадку. Разом із тим, передбачено право члена комісії у випадку незгоди із змістом акту підписати даний акт із відміткою про наявність окремої думки.

За результатами спеціального розслідування був складений акт форми Н-5 від 25 лютого 2016 року, який одноосібно підписав голова комісії ОСОБА_8 та затвердила начальник Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_21 21 березня 2016 року.

25 лютого 2016 року було складено акт №1 «Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом ОСОБА_14Ф. Львівська обл., Мостиський р-н, с. Буців» та акт №2 «Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом ОСОБА_15В. Львівська обл., Турківський р-н, с. Кіндратів» форми Н-1, які також одноосібно підписав голова комісії ОСОБА_8 та затвердила начальник Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_21 21 березня 2016 року.

Інші члени комісії ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, які не погодилися з причинами та висновками, зазначеними в актах форми Н-5 та Н-1, а саме в частині визнання винними особами ОСОБА_17, який є в.о. начальника Львівської дистанції водопостачання, та ОСОБА_22, який є начальником служби будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд, виклали окрему думку.

Відповідно до висновку, викладеного у вищевказаних актах, до нещасного випадку призвели дії або бездіяльність таких осіб як:

ОСОБА_16 - начальник виробничого структурного підрозділу «Львівська дистанція водопостачання» - організував та керував роботами, зловживаючи службовим становищем, а саме: використав асенізаційний автомобіль та працю підлеглих працівників, не маючи на виконання вищезазначених робіт відповідно оформлених документів;

ОСОБА_14 - слюсар аварійно-відновлювальних робіт виробничого структурного підрозділу «Львівська дистанція водопостачання» - під час виконання робіт з підвищеною небезпекою не користувався засобами індивідуального захисту, чим порушив п. 1.6 Інструкції з охорони праці № 13 для слюсаря аварійно-відновлювальних робіт, яка затверджена наказом начальника дистанції від 30 червня 2015 року №193;

ОСОБА_17 - в.о. начальника виробничого структурного підрозділу «Львівська дистанція водопостачання» - не забезпечив належний контроль за виробничою діяльністю працівників дистанції, чим порушив розділ 2 п. 1 посадової інструкції заступника начальника виробничого структурного підрозділу «Львівська дистанція водопостачання», затвердженої начальником Львівської дистанції водопостачання від 5 квітня 2012 року, а саме: забезпечує контроль за виробничою діяльністю експлуатаційних дільниць дистанції та ст.13 Закону України «Про охорону праці» відповідно до якого роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог;

ОСОБА_22 - начальник служби будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд - не забезпечив належним чином безпечні умови праці, чим порушив п.п. 2.6, 2.9 посадової інструкції начальника відокремленого підрозділу «Служба будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд», затвердженої начальником ДТГО «Львівська залізниця» 12 січня 2007 року (п. 2.6: «вживає заходів щодо забезпечення відокремлених підрозділів кваліфікованими кадрами, створення безпечних і сприятливих умов праці»; п. 2.9: «організовує роботу з профілактики правопорушень і злочинів»).

В результаті проведення спеціального розслідування, даний нещасний випадок був визнаний таким, що пов'язаний з виробництвом, оскільки стався із працівниками у робочий час при виконанні ними трудових обов'язків.

На підставі аналізу наявних у справі доказів, суд прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_16 допустив порушення пунктів 2.1., 2.5., 2.14, 2.17, 2.20, 2.22, 2.29, 3.5., 7.2. Посадової інструкції начальника ВП «Львівська дистанція водопостачання» ДТГО «Львівська Залізниця», оскільки будучи у відпустці, але перебуваючи на посаді керівника підприємства, фактично дав незаконну та протиправну вказівку ОСОБА_17 на виконання робіт. Перебуваючи на території подвір'я, по вул. Крайній, 6 у с. Суховоля, ОСОБА_16 маючи безпосередній вплив на своїх підлеглих, дав вказівку на виконання робіт із підвищеною небезпекою, що безпосередньо призвело до смерті двох осіб. Як керівник підприємства, специфікою якого є надання послуг водопостачання та водовідведення, достовірно знав про особливості виконання робіт по прочистці каналізаційних мереж, відповідно допустив працівників свого підприємства до робіт з підвищеною небезпекою, які не були забезпечені засобами захисту. А тому, доводи позовної заяви, що ОСОБА_16, як безпосередній керівник робіт, не забезпечив виконання Правил охорони праці під час експлуатації водопровідно-каналізаційних споруд на залізничному транспорті є безпідставними, оскільки останній не перебував при виконанні службових обов'язків і не мав права використовувати працю працівників.

Є встановленим, що на час настання нещасного випадку обов'язки начальника ВП «Львівська дистанцій водопостачання» виконував заступник начальника ОСОБА_17 (наказ №ВОДЧ-83 від 3 березня 2014 року), який був безпосередньо відповідальний за безпечні та належні умови праці для підлеглих працівників. ОСОБА_17 допустив порушення п.5, 10 тa 13 посадової інструкції заступника начальника ВП «Львівська дистанція водопостачання» ДТГО «Львівська Залізниця». Порушення, полягали у тому, що ОСОБА_23, виконуючи обов'язки начальника, у зв'язку із усним зверненням ОСОБА_16 дав вказівку виїхати ОСОБА_18 та ОСОБА_14 у с. Суховоля. Хоча за твердженням ОСОБА_23 йому не було відомо куди саме мають їхати його підлеглі. Однак, у зв'язку із незаконністю вказівки ОСОБА_16, який перебував у відпустці, вказівка ОСОБА_23 також була неправомірною. Крім того, фактично знаючи про можливе виконання працівниками ВОДЧ робіт із підвищеною небезпекою, ОСОБА_17 був зобов'язаний вжити заходів по дотриманню інструкцій з охорони праці та забезпечити працівників відповідними засобами захисту.

Позивачем не заперечується, що мав місце телефонний дзвінок ОСОБА_16 до ОСОБА_17 із проханням направити працівників в с. Суховоля, Городоцького району, Львівської області. Також механік ОСОБА_7 повідомив водію ОСОБА_18, що місце виконання робіт та їх обсяг покаже ОСОБА_16 Окрім того, ОСОБА_16 на власному автомобілі у робочий час забрав на території ВП «Львівська дистанція водопостачання» працівника ОСОБА_15В, не маючи на це жодних правових підстав, проте зазначений факт залишився непоміченим зі сторони виконуючого обов'язки начальника ОСОБА_17

Відповідно до табелю обліку робочого часу як ОСОБА_14 так і ОСОБА_15 перебували на роботі, виконували свої обов'язки, і були залученні до робіт за вказівкою ОСОБА_24 У випадку їхньої відсутності на робочому місці у табелях обліку мала б бути проставлена відповідна відмітка, однак така відмітка у табелі відсутня.

Згідно пункту 6 Положення про виробничий структурний підрозділ «Львівської дистанції водопостачання» РФ «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» підрозділ перебуває у безпосередньому підпорядкуванні виробничого структурного підрозділу «Служба будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд» РФ «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Начальником виробничого структурного підрозділу «Служба будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд» на момент настання нещасного випадку був ОСОБА_22, який несе безпосередню відповідальність за ввірені йому структурні підрозділи. Проте, в порушення вимог п.2.6 та п.2.9 Посадової інструкції начальника відокремленого підрозділу служби будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд, затвердженої начальником ДТГО «Львівська залізниця» від 12 січня 2007 року, ОСОБА_22 не вживав достатніх заходів щодо забезпечення відокремлених підрозділів кваліфікованими кадрами та створення безпечних і сприятливих умов праці і не організовував роботу з профілактики правопорушень і злочинів.

Відповідно до пункту 49 Порядку керівник органу, який утворив спеціальну комісію, повинен розглянути і затвердити примірники актів за формою Н-5 і Н-1 протягом доби після надходження матеріалів спеціального розслідування.

Матеріали спеціального розслідування групового нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався 16 вересня 2015 року з працівниками ВП «Львівська дистанція водопостачання» ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були надані до Головного управління Держпраці у Львівській області лише 29 лютого 2016 року, про що складено відповідний акт, який засвідчує, що в цей день провідний інженер з охорони праці служби будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд РФ «Львівська залізниця» ОСОБА_5 передав матеріали розслідування. В цей же день, 29 лютого 2016 року, матеріали розслідування були передані на затвердження начальнику Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_21

Судом встановлено, що подані до Головного управління Держпраці акти не містили підписів усіх членів комісії, тому начальником Головного управління Держпраці у Львівській області вживались заходи, спрямовані на зобов'язання членів комісії виконати вимоги пункту 47 Порядку проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві з підписання складених актів.

Згідно пункту 47 даного Порядку акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою і всіма членами спеціальної комісії протягом п'яти днів після оформлення матеріалів спеціального розслідування. У разі незгоди із змістом акта (актів) член спеціальної комісії підписує його (їх) з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово. Окрема думка додається до акту і є його невід'ємною частиною.

Відповідно до підпункту 7 пункту 42 Порядку спеціальна комісія зобов'язана встановити всіх осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам.

З метою виконання вимог Порядку, листом № 1144/1/8-09 від 01.03.2016 року Головне управління Держпраці у Львівській області на ім'я начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань у Львівській області ОСОБА_25 звернулося із проханням посприяти в оформленні результатів спеціального розслідування, зокрема, роз'яснити страховому експерту ОСОБА_9 вимоги порядку щодо його обов'язку підписати акти спеціального розслідування форми Н-1 та Н-5. Лист аналогічного змісту із проханням роз'яснити вимоги порядку ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 був направлений 2 березня 2016 року за вихідним номером 1177/1/8-09 на ім'я начальника Регіональної філії «Львівська залізниця» ОСОБА_19

Вищевказані листи Фондом соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань у Львівській області та Регіональною філією «Львівська залізниця» залишені без відповіді та реагування.

По факту неправомірних дій членів комісії, які проявилися у невиконанні вимог пункту 47 Порядку, а саме створення перешкод у затвердженні актів форми Н-1 та Н-5 щодо працівників ОСОБА_15 та ОСОБА_14, Головне управління Держпраці у Львівській області звернулось із листом за № 1607/1/8-10 від 18 березня 2016 року до Прокуратури Львівської області.

Головним управлінням Держпраці у Львівській області вживались всі можливі заходи з метою забезпечення дотримання вимог пункту 47 Порядку проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, проте вчасне затвердження актів було унеможливлене посадовими особами Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань у Львівській області та РФ «Львівської залізниці», тобто відбулося з причин, які не залежали від Головного управління Держпраці у Львівській області. Зазначені дії відповідно до Порядку були вчиненні начальником Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_21 після надходження матеріалів спеціального розслідування. Відтак доводи позивача про те, що начальником ГУ Держпраці запізно було затверджено акти, є безпідставними.

Відповідно до ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Згідно п.54 Порядку у разі надходження від роботодавця, робочого органу Фонду, представника профспілки, потерпілого або члена його сім'ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, скарги або їх незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку керівник Держпраці або його територіального органу з метою забезпечення об'єктивності проведення спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі, за результатами її роботи скасувати акти за формою Н-5 і Н-1, притягти до відповідальності посадових осіб підприємства та органів Держпраці, які порушили вимоги цього Порядку. Рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено лише у судовому порядку.

Призначати повторне розслідування у випадку незгоди із його змістом роботодавця - це право керівника органу Держпраці, а не його обов'язок.

Позивач або ж інші особи мають право подати до ГУ Держпраці скаргу на оспорювані акти розслідування. Керівник органу розглядає дані скарги та за результатами розгляду має право призначити повторне чи додаткове розслідування. ОСОБА_19 проведення такого, за його результатами, оспорювані у цій справі акти можуть бути скасовані керівником органу Держпраці, а нові акти можуть бути оскаржені до суду.

Отже, вимога скасувати акт за формою Н-5 і Н-1 ставиться в залежність від наслідків розгляду заяви щодо призначення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку та результатів його проведення.

Встановлено, що позивач не скористався правом на подання скарги і не ініціював перед ГУ Держпраці у Львівській області проведення повторного чи додаткового розслідування, відтак ним не було дотримано вищевказаного порядку проведення розслідування, тому й не виникло у позивача права на звернення до суду, оскільки відмови у проведенні додаткового або повторного розслідування надано суду не було та нові акти не складались.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, про відмову в задоволенні позову, оскільки оскаржуване спеціальне розслідування було проведено всебічно та об'єктивно, при цьому зміст актів, які складені та підписані головою комісії ОСОБА_8, відповідають фактичним обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний звязок у сукупності; встановлених судом обставини.

При встановленні зазначених обставин судом першої інстанції не було порушено норм матеріального і процесуального права, рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: