РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2016 року м. Словянськ Єд. унік. № 243/8640/16-ц

Провадження № 2/243/4229/2016

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючий суддя Мінаєв І.М.

при секретарі судового засідання Кабановій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Словянської міської ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

21.10.2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Словянської міської ради про визнання права власності, обґрунтувавши свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу № 203, посвідченого 07.06.1994 року товарною біржею «міжрегіональна агропромислова біржа», вона придбала квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_1 зареєструвалась за вказаною адресою, про що свідчить штамп в домовій книзі, та фактично проживає у вказаній квартирі з моменту її покупки та по теперішній час, володіє та користується квартирою, сплачує всі необхідні платежі. Враховуючи розмір комунальних платежів на даний час, те що позивач є інвалідом другої групи, що підтверджується посвідченням, вимушена була звернутись за отриманням субсидії до управління УСЗН Словянської міської ради, де їй було відмовлено, посилаючись на відсутність реєстрації договору купівлі-продажу.

Свого часу, вищенаведений договір купівлі-продажу в КП «БТІ», вона не зареєструвала. 06.07.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Державної реєстраційної служби Словянської міської ради з заявою про державну реєстрацію права приватної власності на квартиру, на що отримала рішення про відмову у державній реєстрації від 11.07.2016 року № 30399360 з тих підстав, що ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанова КМУ від 25.12.2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» переліком правовстановлюючих документів не передбачено реєстрацію договорів посвідчених на товарній біржі.

З березня 2003 року, тобто з часу початку реєстрації прав та власності на нерухоме майно у державному реєстрі прав та до дійсного часу зареєструвати договір посвідчений на товарній біржі неможливо.

Позивач просить суд визнати за нею право приватної власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 31,8 м2, житловою площею 16,7 м2.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Від відповідача відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Словянської міської ради до суду надійшло клопотання з проханням розглядати справу без участі їх представника, рішення просили винести на розсуд суду.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Просяна Покровського району Дніпропетровської область, громадянка України, (РНОКПП НОМЕР_1), зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено копією паспорта серії ВА № 082122, виданого 06.06.1995 року Словянським МВ УМВС України в Донецькій області. ( а. с. 3-5)

Згідно договору купівлі-продажу №203, посвідченого 07.06.1994 року товарною біржею «Міжрегіональна агропромислова біржа», ОСОБА_2 придбала АДРЕСА_3. (а. с. 6)

В договорі купівлі-продажу прізвище позивача ОСОБА_1 зазначено «Каратнюк», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу № 380852 від 21.03.1994 року, виданого Словянським відділом РАЦС Донецької області, зміна прізвища на «Дроботенко» підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № 291840 від 15.04.1995 року, виданого Словянським відділом РАЦС Донецької області. (а. с. 11)

Відповідно до рішення №30399360 від 11.07.2016 року, виданого державним реєстратором прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 було відмовлено у державній реєстрації з тих підстав, що ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанова КМУ від 25.12.2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» переліком правовстановлюючих документів не передбачено реєстрацію договорів посвідчених на товарній біржі. (а. с. 12)

Позивач ОСОБА_1 зареєструвалась 21.06.1995 за адресою: АДРЕСА_4, про що свідчить штамп в домовій книзі та у паспорті позивача. (а. с. 3-4,14-15)

Згідно квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг (а. с. 17), ОСОБА_1 користується АДРЕСА_5, сплачує всі необхідні платежі.

Відповідно до пенсійного посвідчення № від 04.02.2013 року, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи. (а. с. 18)

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції Закону від 01.01.2014 року права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

На час укладення договору купівлі-продажу діяв ЦК УРСР, який не передбачав виникнення прав після державної реєстрації, а згідно ст. 128 право власності виникало з моменту фактичної передачі речі, вона володіє та користується вказаною квартирою більше ніж двадцять два роки, що також підтверджується квитанцією про сплату державного мита (а. с. 16) від 15.06.1994 року за реєстрацію місця проживання по вказаній адресі.

Згідно ст. 1, 15 ЗУ «Про товарну біржу», на час укладання угоди купівлі-продажу на товарній біржі, вони не підлягали нотаріальному посвідченню.

Згідно з наказом №56 від 13.12.95 Державного комітету України по житлово-комунальному господарству «Про затвердження правил державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб» було передбачено державну реєстрацію договорів укладених на товарних біржах.

Згідно наказу №121 від 09.06.98 року Держкомбуду України «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб» було також передбачено державну реєстрацію договорів укладених на товарних біржах.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зважаючи на викладене, фактично ОСОБА_1 є власницею квартири, проте у неї відсутній документ, який би міг підтвердити право власності.

У відповідності до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних прав з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 317 цивільного кодексу України (далі ЦК України) власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником свого права власності.

На підставі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У даному випадку порушенням права власності є відсутність правовстановлюючого документу, на підставі якого ОСОБА_1 мала би можливість реалізувати своє право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право на власність.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав є визнання права.

Зважаючи на це, захистити право власності, а саме визнати його шляхом отримання правовстановлюючого документу, позивач може лише в судовому порядку.

На підставі п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням вищенаведеного, суд не має підстав ставити під сумнів у сукупності наданих доказів достовірність та правдивість фактів, повідомлених позивачем та підтверджених наданими письмовими доказами стосовно того, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_6 загальною площею 31,8 м2, житловою площею 16,7 м2.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання права власності обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач ОСОБА_1, яка є інвалідом ІІ групи, звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 62, 63, 64, 209, 212-215, 225-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Словянської міської ради про визнання права власності, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, право власності на нерухоме, а саме:

квартину № 9, яка розташована в будинку № 7 по бульвару Пушкіна м. Словянська Донецької області загальною площею 31,8 м2, житловою площею 16,7 м2.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складене та підписане у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_3