АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1116/2016 Головуючий у суді першої інстанції - Плахотнюк К.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Крижанівська Г.В.,

секретар Троц В.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_5, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» про визнання правочину частково недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_6 (далі - відповідачі), в якому просила: визнати недійсним з моменту укладення договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №0 від 21.12.2006 в частині застави транспортного засобу марки Кіа моделі Carnival, об'єм двигуна 2920 куб.см, 2006 р.в., колір сірий, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2; визнати недійсною заборону відчуження цього ж транспортного засобу та виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис № 4317535 від 29.12.2006 (із наступними змінами від 16.02.2011 та 29.05.2012) відносно об'єкта обтяження - автомобіля марки Кіа моделі Carnival, об'єм двигуна 2920 куб.см, 2006 р.в., колір сірий, кузов № НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_2.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що весною 2014 року дізналась, що її чоловіком ОСОБА_6 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», 21.12.2006 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 0. З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 було передано в заставу транспортний засіб марки Кіа моделі Carnival, об'єм двигуна 2920 куб.см., 2006 р.в., колір сірий, кузов № НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_2, який був придбаний ним за час перебування з нею у шлюбі, є їх спільним сумісним майном подружжя. На момент укладення договору застави вона як співвласник автомобіля не давала письмової нотаріально посвідченої згоди на передачу автомобіля в заставу, наявність якої в даному випадку є обов'язковою, а тому при укладенні договору застави були порушені вимоги ст. 65 СК України та ч. 1 ст. 6 Закону України «Про заставу».

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.10.2015 позов задоволено частково:

- визнано недійсним договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 0, укладений 21 грудня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 в частині передачі в заставу транспортного засобу марки Кіа моделі Carnival, об'єм двигуна 2920 куб.см. 2006 року випуску, колір сірий, номери агрегатів: кузов № НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_4;

- виключено з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис № 4317535 від 29 грудня 2006 року (з наступними змінами від 16.02.2011 року та 29.05.2012 року) відносно об'єкта обтяження - автомобіля марки Кіа моделі Carnival, об'єм двигуна 2920 куб.см, 2006 року випуску, колір сірий, номери агрегатів: кузов № НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_4.

В апеляційній скарзі третя особа, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вказує, що висновки суду не відповідають обставинам справи, наявними в ній доказам та вимогам закону. Так, по-перше, суд першої інстанції невірно застосував норму ст. 13 Закону України «Про заставу», зробивши висновок про те, що договір застави нотаріально не посвідчений, натомість на час укладення спірного договору закон не передбачав обов'язково нотаріального посвідчення договору застави транспортних засобів. По-друге, автомобіль було придбано за кредитні кошти і право власності на нього було зареєстроване за ОСОБА_6, про що видано відповідне свідоцтво, яке містить застереження про те, що автомобіль знаходиться в заставі банку, при цьому факт використання заставного автомобіля позивачкою не заперечується, а від так відсутні підстави вважати, що позивачка не знала, що автомобіль був переданий в заставу банку. По-третє, суд не звернув уваги на правий висновок Верховного Суду України, відповідно до якого договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала за її безпідставністю та необґрунтованістю і просила рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням вимог закону.

Відповідачі у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 договір застави транспортного засобу не був нотаріально посвідчений, а також був укладений без згоди позивачки, що є підставою для визнання його недійсним.

З вказаним висновком суду в повному обсязі погодитись не можливо, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 24.03.2001 між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження № НОМЕР_5, виданим 24.03.2011 відділом реєстрації актів громадського стану Ленінградського РУЮ у м. Києві. Шлюб є дійсним, не розірваний в установленому законом порядку та не визнаний недійсним.

21.12.2006 АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 0 (а.с.6-16).

Як вбачається зі змісту укладеного 21.12.2006 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 договору про надання споживчого кредиту та заставу майна № Р банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в іноземній валюті 14 188,00 дол. США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. У забезпечення виконання в повному обсязі усіх грошових зобов'язань позичальника за даним договором, позичальник передав в заставу банку, а банк приймає рухоме майно - транспортний засіб марки Кіа моделі Carnival, об'єм двигуна 2920 куб.см. 2006 року випуску, колір сірий, номери агрегатів: кузов № НОМЕР_3. державний номер НОМЕР_4. Предмет застави є власністю позичальника на підставі договору купівлі-продажу № АА-0044859, зареєстрований 09.12.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6, виданого 20.12.2006 року. Забороняється розпорядження предметом застави (наступна застава, передача предмета застави в оренду, найм, позичку, лізинг, інше користування тощо) без попередньої письмової згоди банка. Застава за цим договором підлягає реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, витрати по реєстрації в цьому реєстрі несе позичальник.

20.04.2012 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12, за яким ПАТ «УкрСиббанк» (клієнт) зобов'язалося відступити фактору (ТОВ «Кредекс Фінанс») право вимоги за кредитами, а фактор прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбачену цим договором. За даними додатку № 1 до договору факторингу № 05/12 від 20.04.2012 року предметом відступлення права вимоги був договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 0 від 21.12.2006 року, яким було забезпечено виконання усіх грошових зобов'язань позичальника ОСОБА_6 (а.с. 56-59, 60).

В своїй апеляційній скарзі третя особа посилалась на те, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення невірно застосував норму матеріального права, здійснивши необґрунтований висновок про те, що договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №0 від 21.12.2006, нотаріально не посвідчений, що в даному випадку дає право визнати договір недійсним, згідно ст. 215 ЦК України, ч. 1 - 3, 5 - 6 ст. 203 ЦК України.

Так, згідно ст. 13 Закону України «Про заставу», яка передбачає обов'язкове нотаріальне посвідчення договорів застави, якщо в заставу передаються транспортні засоби. У вказану статтю внесено зміни на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.07.2010. До внесення зазначених змін ст. 13 Закону України «Про заставу» не передбачала обов'язку нотаріального посвідчення договорів застави, в той час, як договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №0 було укладено ОСОБА_6 21.12.2006, тобто до внесення зазначених змін, а отже в цій частині доводи апеляційної скарги є обгрунтованими.

Також апелянт посилався на те, що суд не взяв до уваги те, що автомобіль ОСОБА_6 було придбано згідно умов кредитного договору, за надані в кредит банком готівкові кошти, які були спрямовані на їх цільове використання, підтвердженням зазначеного також виступає свідоцтво про реєстрацію заставного транспортного засобу, яке містить застереження, про те, що автомобіль знаходиться в заставі банку, при цьому, факт використання заставного автомобіля ОСОБА_3 не заперечується, а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 не була повідомлена про те, що автомобіль, який був придбаний ОСОБА_6, був переданий в заставу банку без її згоди.

Однак, такими доводами апеляційної скарги погодитись неможливо, оскільки судом першої інстанції було встановлено, що із загальної вартості автомобіля, що становить 174 500 грн., попередню оплату в сумі 52 350 грн. було здійснено із коштів сімейного бюджету ОСОБА_3 та ОСОБА_6, а решту коштів у сумі 122 150 грн. було сплачено за рахунок отриманих кредитних коштів.

В судовому засіданні суду першої інстанції відповідач ОСОБА_7 визнавав, що він не ставив до відома дружину про те, що укладений ним із відповідачем ПАТ «УкрСиббанк» договір про отримання кредиту для оплати решти вартості придбаного транспортного засобу містив умови і щодо передачі транспортного засобу кредитору у заставу.

Крім того, Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, право керування яким мала ОСОБА_3, не містить будь-яких застережень, що автомобіль знаходиться у заставі банку.

Посилання апелянта на те, що відповідно до положень Сімейного кодексу України, при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, при цьому письмова згода другого подружжя вимагається лише при укладенні договорів, які потребують нотаріального посвідчення.

Згідно ч. 2 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Проте, відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

На підтвердження надання письмової згоди ОСОБА_3, апелянтом не було надано належних та допустимих доказів, оскільки як вбачається з матеріалів справи в судовому засіданні суду першої інстанції представником ТОВ «Кредекс Фінанс» було надано копію заявки/анкети заявника на отримання кредиту, яка нібито підписана ОСОБА_3, яка, зокрема, не визнала свого підпису на ній, а оригіналу вказаної заявки за ухвалою суду надано не було.

З огляду на те, що представник третьої особи, надавши до суду першої інстанції, копію заявки ОСОБА_6 від 12.12.2006 на отримання кредиту за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна № 0 від 21.12.2006, однак, постановлену судом, за клопотанням позивача, ухвалу про надання оригіналу зазначеного документу не виконано ні відповідачем ПАТ «УкрСиббанк», ні третьою особою ТОВ «Кредекс Фінанс», відповідно судом не було прийнято до уваги твердження представника третьої особи ТОВ Кредекс Фінанс» про те, що позивач давала свою згоду на передачу її чоловіком ОСОБА_6 у заставу АКІБ «УкрСиббанк» транспортного засобу - автомобіля марки Кіа моделі Carnival, державний номер НОМЕР_4, який частково був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що предметом застави за договором є транспортний засіб, що є спільною сумісною власністю подружжя, переданий в заставу без згоди ОСОБА_3, у зв'язку з чим при укладенні договору про надання споживчого кредиту та заставу майна було допущено порушення вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про заставу».

Враховуючи фактичні обставини та норми матеріального права, висновки суду першої інстанції в частині нотаріального посвідчення договору застави спростовуються, оскільки, договір про надання споживчого кредиту та заставу майна за №0, було укладено в 2006 році, в той час, як обов'язковість нотаріального посвідчення договорів застави транспортних засобів, а ні нормами Закону України «Про заставу», а ні нормами Цивільного кодексу України, а ні будь-якими іншими нормами чинного законодавства України на час укладення спірного договору застави передбачені не були.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни рішення суду лише в частині посилання на те, що в порушення правил ст. 13 Закону України «Про заставу», договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 0 від 21.12.2006, укладений між АКіБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6, не був нотаріально посвідчений (абзац 3 на сторінці 6 рішення). В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року - змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року посилання на те, що в порушення правил ст. 13 Закону України «Про заставу», договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 0 від 21 грудня 2006 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_6, не був нотаріально посвідчений (абзац 3 на сторінці 6 рішення).

В іншій частині Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

Г.В.Крижанівська