У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Хопти С.Ф.,
Черненко В.А., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача, зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 11 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 березня 2008 року ним та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого позичальнику надано кредит в сумі 2 тис. дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, тобто строком до 31 березня 2011 року.

З урахуванням уточнених позовних вимог, банк указував на те, що строк дії картки закінчився 31 березня 2011 року і з цього часу у банку виникло право звернення до суду з даним позовом у зв'язку із неналежним виконання відповідачем її кредитних зобов'язань внаслідок чого утворилась спірна заборгованість.

Посилаючись на те, що відповідно до умов договору станом на 31 грудня 2014 року відповідач має кредитну заборгованість в розмірі 4 564 дол. США 59 центів, яка складається із непогашеної суму кредиту в розмірі 1602 дол. США 51 цент, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі 2033 дол. США 63 центи, заборгованості з комісії в розмірі 680 дол. США 90 центів, заборгованості зі сплати штрафів в розмірі 31 дол. США 70 центів (фіксована частина) і 215 дол. США 85 центів (процентна складова), позивач просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача указану суму кредитної заборгованості.

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою про захист прав споживача, зобов'язання вчинити певні дії, в обґрунтування якої вказувала на те, що мала намір отримати кредитні кошти в національній валюті України і 26 березня 2008 року отримала через банкомат грошові кошти у національній валюті - гривні, а не в іноземній валюті, як стверджує представник банку. Крім того, на стадії переддоговірної роботи банк, у порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», ввів її в оману стосовно умов договору, процентної ставки, реальної відсоткової ставки, сукупної суми кредиту, валюти кредиту, порядку надання коштів та порядку погашення заборгованості.

У зв'язку із зазначеним, позивач за зустрічним позовом просила суд визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» такими, що порушують її права, як споживача банківських послуг, зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок сплачених нею грошових коштів та повернути їй зайво сплачені кошти.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 лютого 2015 року позов публічного акціонерного товариства комерційного банку«Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»заборгованість за кредитним договором від 30 квітня 2008 року в розмірі 4 564 дол. США 59 центів та судові витрати в сумі 719 грн 77 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 11 серпня 2015 року змінено рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 лютого 2015 року, зменшено розмір стягнутої з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості з 4 564 дол. США 59 центів до 2 618 дол. США 08 центів, з яких: 1 602 дол. США 51 цент - заборгованість за кредитом, 915 дол. США 57 центів - заборгованість зі сплати процентів, 100 дол. США - комісія.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк»та залишити в силі рішення суду першої інстанції в указаній частині.

В іншій частині рішення суду апеляційної інстанції не оскаржується, тому згідно із положеннями ст. 335 ЦПК України колегією суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не переглядається.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Судами встановлено, що 26 березня 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого позичальнику надано кредит в сумі 2 тис. дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, тобто строком до 31 березня 2011 року.

Згідно із розрахунком кредитної заборгованості за спірним договором станом на 31 грудня 2014 року ОСОБА_6 має кредитну заборгованість в розмірі 4 564 дол. США 59 центів, яка складається із непогашеної суми кредиту в розмірі 1602 дол. США 51 цент, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі 2033 дол. США 63 центи, заборгованості з комісії в розмірі 680 дол. США 90 центів, заборгованості зі сплати штрафів в розмірі 31 дол. США 70 центів (фіксована частина) і 215 дол. США 85 центів (процентна складова).

Суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_6 її боргових зобов'язань, утворилась спірна сума кредитної заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку у розмірі 4 564 дол. США 59 центів.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої з позичальника на користь банку кредитної заборгованості, суд апеляційної інстанції виходив із того, що кінцевим строком погашення кредитної заборгованості визначено 31 березня 2011 року, тобто сторонами установлено указану дату, до настання якої діють умови спірного кредитного договору, у зв'язку із чим заборгованість зі сплати процентів та комісії, які нараховані за цим договором після указаної дати не підлягають стягненню з позичальника.

Проте, з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошовікошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповіднодо договору.

Однак, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

При цьому, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України), тобто тоді, коли таке виконання прийняте кредитором відповідно до умов договору та вимог закону, в результаті чого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що за наявності кредитної заборгованості, яка не погашена боржником, настання визначеної сторонами дати закінчення кредитного договору не припиняєправовідносини сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та чинного законодавства України.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої з позичальника на користь банку кредитної заборгованості, суд апеляційної інстанції, в порушення вимог ст. 10, 11, 60, 212-214, 303, 316 ЦПК України, на зазначене уваги не звернув, не перевірив належним чином доводи позивача про наявність непогашеної боржником кредитної заборгованості та помилково вважав, що настання обумовленої сторонами дати повернення кредитної заборгованості припиняє правовідносини сторін, зокрема щодо нарахування та сплати процентів та комісії за договором, що призвело до неправильного вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 11 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:В.І. Журавель
С.Ф. Хопта
В.А. Черненко
С.П. Штелик