Справа № 487/7162/15-ц
Провадження № 2/487/227/16
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

15.01.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва,

у складі: головуючого судді Андрощука В.В.,

при секретарі Забродській Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 Міломір про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

08.09.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 Міломір про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позові вказувала, що на підставі договору купівлі-продажу від 11.04.2003 р. № 2-358 їй належить квартира АДРЕСА_1. З 12.10.2006 р. в зазначеній квартирі зареєстрований ОСОБА_1 Міломір, однак в ній не проживає з 2013 р., особистих речей в квартирі не має, комунальні послуги не сплачує. Посилаючись на наведене, просила визнати ОСОБА_1 Міломір, таким, що втратив право на проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 Міломір у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином.

Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та підлягаючими частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно договору купівлі-продажу від 11.04.2003 р. № 2-358АДРЕСА_2, що знаходиться в місті Миколаєві по вулиці Бутоми №12-а належить ОСОБА_1.

З 12.10.2006 року у спірній квартирі зареєстрований ОСОБА_1 Міломір.

Також встановлено, що ОСОБА_1 Міломір у квартирі АДРЕСА_1 не проживає, що підтверджується актом про не проживання від 27.08.2015 року ЖЕК ЖКП ММР "Бриз". Не оплачує комунальні послуги, не бере участі в ремонті квартири, не зберігає свого особистого майна, зв'язок з квартирою втратив.

Статтями 71 та 72 ЖК УРСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі більше шести місяців без поважних причин, на підставі ст. ст. 71,72 ЖК України, суд вважає його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3, а тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Що стосується позовної вимоги позивач щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання, суд приходить до наступного:

Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття "зняття з реєстрації" нерозривно пов'язане з поняттям "житлові права" (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше).

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, суд приходить до переконання, що визнання в судовому порядку відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі є підставою для зняття його з реєстрації, а тому позовна вимога про зняття відповідача з реєстрації місяця проживання є зайвою та задоволенню не підлягає.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5-8, 10, 11, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 Міломір втратившим право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набуває законної сили через 10 днів після його проголошення. Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку визначеному ст. 294 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: В.В. Андрощук