Справа № 541/56/16-ц
Провадження № 2/541/231/2016
У Х В А Л А

12 січня 2016 року. м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Чернюк В.Д., розглянувши позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до Управління Держземагенства у Миргородському районі Полтавської області, Миргородської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку (так у позові) в порядку спадкування,- в с т а н о в и в :

Зазначена позовна заява, після її розподілу автоматизованою системою документообігу суду, передана на розгляд судді 12 січня 2016 року.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зміст заяви не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

На порушення пункту 5 згаданої частини статті в заяві не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в частині порушення, невизнання чи оспорювання його прав кожним зазначеним у позові відповідачем, тобто, не вказано якими чином кожний із відповідачів порушив, не визнав чи оспорює право позивача і в чому це конкретно полягає.

В супереч вимогам пункту 6 частини 2 згаданої статті в позовній заяві відсутнє зазначення доказів, що підтверджують вказану в ній ціну позову (а не можливий розмір судового збору за ставками у 2015 році) та перебування конкретної спадщини у власності спадкодавця відповідно до приписів ст. 1218 ЦК України. При цьому слід зазначити, що терміни «право власності на землю» і «право на земельну частку пай» є різними юридичними поняттями.

На порушення вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви взагалі не додано документу про сплату позивачем судового збору відповідно до дійсної ціни позову.

В супереч положенням пункту 3 частини 2 статті 119 ЦПК України зміст позовних вимог є не конкретним. З резолютивної частини позову слідує, що позивачем заявлено вимогу про визнання права власності на земельну ділянку конкретною площею в умовних кадастрових гектарах. Між тим, відповідно до ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка це частина земельної поверхні, з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. На порушення положень пункту 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява не містить викладу обставин щодо точного місця розташування спірної земельної ділянки, не вказано її точних меж на конкретній території з привязкою до конкретних координат, не зазначено її площі у фактичних, а не умовних гектарах, не вказано її кадастрового номеру відповідно до вимог ст. 202 Земельного кодексу України та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051.

Третьою особою в позовній заяві зазначено Великосорочинську сільську раду Миргородського району, проте в супереч положенням ст. ст. 35, 36 ЦПК України в цій заяві не обґрунтовано, як рішення по справі може вплинути на права цієї особи або її обовязки щодо однієї із сторін.

При викладених обставинах згадану позовну заяву слід залишити без руху.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ч. 1 ЦПК України ,-

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1, датовану 05.01.2016 року, залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення виявлених недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ним копії цієї ухвали.

Про викладене повідомити позивача, направивши йому для відому копію цієї ухвали, та розяснити, що в разі не усунення виявлених недоліків у зазначений строк, його заява буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню разом з усіма додатками.

Суддя: підпис

Оригіналу відповідає.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду ОСОБА_2