Справа № 202/9264/15-ц
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06 січня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шишляннікова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на дії та рішення державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 (заінтересована особа ОСОБА_2),-

В С Т А Н О В И В:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду зі скаргою, в якій зазначає, що постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 20.11.2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого 11 березня 2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь МТСБУ заборгованості в розмірі 11 821,40 грн. у зв'язку з відсутністю у виконавчому документі інформації про індивідуальний ідентифікаційний номер боржника. Не погодившись із такою постановою державного виконавця, МТСБУ просить її скасувати, а дії державного виконавця Соколової Ю.А. щодо винесення цієї постанови визнати неправомірними, зобов'язавши відкрити виконавче провадження.

У судове засідання представник МТСБУ не з'явився, надав заяву, в якій скаргу підтримав та просив розглянути її в його відсутність.

Представник Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання також не з'явився. Державним виконавцем Соколовою Ю.А. подані письмові заперечення, в яких остання посилається на те, що постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження винесена у відповідності до вимог ст. ст. 18, 26 Закону України Про виконавче провадження та просить у задоволенні скарги відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали скарги та надані суду докази, вважає, що скарга МТСБУ підлягає частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що 11 березня 2015 року на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2014 року був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь МТСБУ матеріальних збитків у розмірі 11592 грн. та судових витрат у розмірі 229,40 грн., а всього 11821,40 грн.

11 листопада 2015 року зазначений виконавчий лист був направлений на виконання до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Проте постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 20.11.2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження (прийнятті до провадження виконавчого документу).

При цьому державний виконавець керувалася п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження, вважаючи, що виконавчий лист не відповідає вимогам статті 18 Закону України Про виконавче провадження у зв'язку з не зазначенням у виконавчому листі індивідуального ідентифікаційного номеру боржника.

Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 18 Закону України Про виконавче провадження, згідно з п. 3 частини 1 якої у виконавчому документі зазначають повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Як вбачається з копії виконавчого листа від 11.03.2015 року, останній у цілому відповідає вищевказаним вимогам: в ньому зазначено повне найменування стягувача та його місцезнаходження, прізвище, ім'я та по батькові боржника та його місце проживання.

Крім того, як вбачається з копії заяви МТСБУ від 11.11.2015 року, при зверненні до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з вимогою про відкриття виконавчого провадження стягувачем були зазначені інші дані, які ідентифікують боржника та можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 та дата народження - 16.08.1962 року.

Таким чином не зазначення у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номеру боржника не є законною та обґрунтованою підставою для відмови у примусовому виконанні судового рішення державною виконавчою службою, оскільки таке виконання рішення є невід'ємною складовою частиною судового захисту будь-якої особи.

Суд звертає увагу, що згідно з п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконаче провадження" державний виконавець з метою захисту інтересів стягувача може самостійно одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Тобто у разі не зазначення індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційного номера облікової картки платника податків) у виконавчому документі, державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника.

Але, відмовляючи у відкритті виконавчого провадження з підстав не зазначення у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номеру боржника, державний виконавець на вищевказані положення закону увагу не звернув, та виніс постанову, яка порушує право стягувача на належне та своєчасне виконання рішення суду, що є елементом справедливого судового розгляду, гарантованого статтею ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини 2 статті 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 20.11.2015 року на підставі виконавчого листа, виданого Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь МТСБУ матеріальних збитків у розмірі 11592 грн. та судових витрат у розмірі 229,40 грн.

Щодо вимог МТСБУ про визнання неправомірними дії державного виконавця при винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, то вони задоволенню не підлягають, оскільки правове значення для заявника має саме рішення, а не дії державного виконавця та, приймаючи постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець діяв відповідно до своїх повноважень.

Також суд вважає такою, що не підлягає задоволенню вимогу МТСБУ про зобов'язання державного виконавця відкрити виконавче провадження, оскільки суд не вправі зобов'язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно з Законом України Про виконавче провадження можуть здійснюватись лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Зазначена позиція викладена в п. 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

У даному випадку суд вважає необхідним зобов'язати Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції вирішити питання про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом.

Отже скаргу МТСБУ необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 209-210, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на дії та рішення державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 (заінтересована особа ОСОБА_2) задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 20.11.2015 року на підставі виконавчого листа, виданого Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь МТСБУ матеріальних збитків у розмірі 11592 грн. та судових витрат у розмірі 229,40 грн.

Зобов'язати Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції вирішити питання про відкриття виконавчого провадження (прийняття до провадження виконавчого документа) на підставі виконавчого листа, виданого Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь МТСБУ матеріальних збитків у розмірі 11592 грн. та судових витрат у розмірі 229,40 грн.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня її оголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко