_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/644/16
УХВАЛА

18.01.2016 року

суддя Київського районного суду м. Одеси Куриленко О.М., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, про визнання права власності на будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ :

29.12.2015 року позивач звернулась до суду з позовом та просила суд ухвалити рішення, яким: визнати недійсними договори купівлі-продажу будинку № 4а по вул.. Довга в м. Одеса укладені між: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 10.07.2001 року; ОСОБА_6 та ОСОБА_2 від 28.12.2001 року; тараном В.І. та ОСОБА_3 від 28.02.2008 року; ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 15.12.2011 року; зобовязати сторони повернути іншій стороні все отримане за недійсними угодами; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на будинок № 4а по вул.. Довга в м. Одеса, житловою площею 149,3 кв.м., загальною площе 537, 9 кв.м., з надвірними спорудами, який належав ОСОБА_5, котрий помер 03 квітня 2012 року.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М.

Ухвалою судді від 30.12.2015 року поданий позов був залишений без руху у звязку з тим, що позивачем не в повному обсязі було сплачено судовий збір.

У вказаній ухвалі позивачу надано строк для усунення зазначених недоліків до 11.01.2016 року, однак, не більше трьох днів з дня отримання копії ухвали суду.

На виконання вищевказаної ухвали 14.01.2016 року до канцелярії суду позивачем було надано копію квитанції № GS27091363 від 13 січня 2016 року про сплату судового збору у розмірі 3 627, 49 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Враховуючи те, що спір по справі стосується нерухомого майна, що територіально відноситься до Київського районну м. Одеси, а від так вказана цивільна справа підсудна Київському районному суду м. Одеси.

Суддя, дослідивши позовну заяву, матеріали цивільної справи, вважає, що позов відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, тому необхідно прийняти позов та відкрити провадження по справі призначивши до судового засідання.

Одночасно з подачею позову, позивач звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок №4а по вул. Довгій у м. Одесі.

Розглянувши дане клопотання, суддя приходить до висновку про те, що клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Таким заходом забезпечення позову, як арешт, суд захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Відповідно до ч. 1 та 6 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до ст. 152 ч. 3 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи предмет даного позову, а також те, що за твердженням позивача питання законності укладених договорів вже вирішувалось судами, беручи до уваги те, що існування спору між сторонами не доведено, суддя прийшов до висновку, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.119, 120, 122, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відкрити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, про визнання права власності на будинок в порядку спадкування.

Призначити судове засідання на 18.02.2016 року о 11 год. 00 хв.

Надати відповідачам час для подання можливих заперечень на поданий позов до 18.02.2016 року.

Копію ухвали суду направити сторонам по справі та викликати їх у судове засідання.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом п'яти днів через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.