Справа № 299/3030/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Мацунича М.В., Панька В.Ф.

при секретарі - Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» на рішення Виноградівського районного суду від 26 листопада 2015 року у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до Приватного підприємства «Нива», ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних, упущеної вигоди та інфляційних збитків за невиконання зобов'язань за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ «КРЕДОБАНК» звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 22.06.2011 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та ПП «Нива» був укладений Кредитний договір № 08-15/73/2011, згідно якого позивач надав ПП «Нива» грошові кошти у розмірі 140 000,00 грн. з остаточною датою повернення кредиту 31.05.2013 року. 22.06.2011 року з метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача ПП «Нива» за Кредитним договором між позивачем, ПП «Нива» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 76/9-2011, згідно якого відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем.

ПП «Нива» свої зобов'язання за Кредитним договором не виконало, кредит у порядку і термін, передбачений Кредитним договором не повернуло, відсотки за користування кредитом не сплатило, у зв'язку з чим позивач звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до ПП «Нива», ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки.

20.05.2013 року Виноградівським районним судом Закарпатської області ухвалено рішення №299/1198/13-ц, згідно якого позовні вимоги ПАТ «Кредобанк» до Приватного підприємства «Нива», ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідачів заборгованість за Кредитним договором № 08-15/73/2011 від 22.06.2011 року у сумі 101330,25 грн. з яких: 87430,30 грн. - сума кредиту, що підлягає достроковому поверненню; 9948,80 грн. - сума заборгованості у зв'язку з несплатою процентів за користування кредитом; 300,00 грн. - сума заборгованості за комісією за адміністрування кредиту; 3169,78 грн. - пеня по простроченій основній сумі кредиту; 468,02 грн. - пеня по прострочених відсотках; 13,35 грн. - пеня по простроченій комісії за адміністрування кредиту, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки дане рішення суду залишається невиконаним, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку за невиконання зобов'язань за кредитним договором заборгованість загальною сумою 138 581, 79 грн. з яких: 69 905,17 грн. - інфляційних збитків, 6 723,75 грн. - 3% річних, 62 194,69 грн. - упущеної вигоди та судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

З цим рішенням не погодився позивач, порушив питання про його скасування та просив ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному розмірі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник апелянта скаргу з наведених підстав підтримав.

Відповідач ОСОБА_2, яки є керівником ПП «Нива», вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги: стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми стягуються з боржника незалежно від наявності або відсутності вини останнього, судом не було витребувано/ запропоновано апелянту подати докази, які спростовують твердження відповідачів та підтверджують, що відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе зобов'язань.

Ці доводи є безпідставними.

Так, по справі установлено, що рішенням Виноградівського районного суду від 20.05.2013 р. з відповідачів в користь позивача - ПАТ «Кредобанк» - стягнуто суму заборгованості, яка виникла у зв'язку з невиконання позичальником умов договору щодо повернення кредитних коштів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечувалось виконання кредитного договору позичальником, а саме: будівлі складу-ангару з наданням ПАТ «Кредобанк» укладати договір купівлі-продажу від свого імені. Тобто, відповідальність за виконання грошового зобов'язання відповідачів було покладено на позивача, який просив про це і добровільно взяв на себе це зобов'язання: він зобов'язався продати вказану будівлю, а гроші звернути на погашення заборгованості. Надане позивачу право на продажу предмета іпотеки від свого імені та звернення виручених від продажу грошей на погашення заборгованості по кредитному договору трансформувалось в його обов'язок по вчиненню вказаних дій.

В теперішній час позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість в порядку ст.625 ЦК України за невиконання грошового зобов'язання позичальником за період після постановлення зазначеного рішення - 20.05.2013 р. - до 21.09.2015 р. Тобто, за період, в який він, позивач вправі був продати майно, на яке було звернуто стягнення. Не здійснивши жодних дій по продажу предмету іпотеки, позивач порушив свої зобов'язання щодо погашення боргу позичальником. Більш цього, ПП «Еко-Нива» пропонувало позивачу - банку - продати йому майно, яке перебувало в іпотеці, але в цьому банком було відмовлено.

В такому випадку суд вважає за необхідне застосувати до даних правовідносин вимоги ст. 616 ЦК України, відповідно до якої розмір збитків позивачу підлягають зменшенню при певних умовах: /ч.1/ якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника; /ч.2/ суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Таким чином, суд констатує, що на підставі наведеного, враховуючи вину позивача, сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача відповідно до вимог ст.625 ЦК України, підлягає зменшенню.

Разом з цим суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цілому по тій причині, що реальну суму, яку б позивач виручив після продажу предмету іпотеки, неможливо визначити до безпосереднього продажу цього майна. Відповідно, не можливо визначити на яку суму було б погашено борг, що в свою чергу встановлює неможливість визначення залишку боргу, який повинен братись до уваги при встановленні інфляційних нарахувань, 3% річних та упущеної вигоди. Вирішення даного питання іншим шляхом означало б вирішення його на припущеннях, що є недопустимим відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

До апеляційної скарги приєднано такі докази, як роздруковані листи від 17.04.2015 р., 12.05.2015 р., 26.05.2015 р. направлені на електрону адресу відповідача. Поважності причин неподання цих доказів в суд першої інстанції позивачем не наведено. Тому вони судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються та не досліджуються відповідно до ст.131 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сила негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Судді: