Справа № 454/2021/15 Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 22-ц/783/5485/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Жукровській Х.І.,

за участю позивачки ОСОБА_3 і її представника адвоката ОСОБА_4;

ОСОБА_5 представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Шахта "ОСОБА_2", ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про захист честі, гідності та ділової репутації, в кінцевій редакції позовних вимог якого просила судстягнути на її користь на відшкодування моральної шкоди 59 000 грн., з яких: 1000 грн. - з ОСОБА_8, 8 000грн. - з ПАТ «Шахта «ОСОБА_2» та 50 000 грн. з ОСОБА_6

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, щопід час розгляду Червоноградським міським судом Львівської області цивільної справи №459/844/15-ц за її позовом до ПАТ «Шахта «ОСОБА_2» з вимогами, що випливають з трудових правовідносин, відповідачами неодноразово в брутальній, принизливій та образливій формі було принижено її честь, гідність та ділову репутацію.

Позивачка зазначала, що у період з 1999 року по 31.07.2014 року (день звільнення) вона працювала у ПАТ «Шахта «ОСОБА_2», при цьому жодних зауважень і стягнень по роботі вона не мала. Однак, у березні 2014 року між нею та керівником підприємства ОСОБА_9 виник конфлікт на грунті різних політичних поглядів, оскільки вона була прибічницею Євромайдану, внаслідок чого розпочалось її переслідування на підприємстві, що призвело до її вимушеного звільнення у звязку з порушенням роботодавцем відносно неї законодавства про працю та зумовило її звернення до суду з позовом до ПАТ «Шахта «ОСОБА_2» про визнання незаконними і скасування наказів, зобовязання змінити формулювання причини та дати звільнення тощо. З цього часу на неї, її чоловіка та її представників почав чинитися явний і відкритий постійний психологічний тиск організований керівництвом шахти, який супроводжувався в дні судових засідань системним приниженням їхньої честі, гідності, ділової репутації, погрозами фізичною розправою, тощо, що змушувало її неодноразова звертатися з відповідними заявами у Червоноградський МВ ГУ МВСУ у Львівській області та в інші органи.

Такі діяння відбувалися і під час судових засідань, у звязку з чим постановами Червоноградського міського суду від 07.07.2015 року та від 21.07.2015 року на представника ПАТ ОСОБА_6 було накладено адміністративні стягнення по. ст.185-3 ч. 1 КУпАП (прояв неповаги до суду).

Через такий психологічний тиск, що загрожував її життю та здоровю, життю і здоровю її представників, 08.05.2015 року було відкладено судове засідання на інший день з її вимогою про забезпечення безпеки.

22.05.2015 року ситуація повторилася. В цей день, відразу після судового засідання, організовані керівництвом працівники, які в період розгляду справи знаходились навпроти будівлі суду по вул.Св.Володимира,15 в м. Червонограді, демонстративно встановили на виході з будівлі суду сміттєвий ящик спеціально привезений для цього із шахти з написом фарбою «ОСОБА_4 (представник позивачки) знай своє місце», супроводжуючи таке своє діяння словесними коментарями і погрозами щодо того, що згаданого адвоката можуть кинути в цей ящик.

В час того, коли позивачка зробила спробу на мобільний телефон зафіксувати вказаний факт, головний інженер шахти, відповідач ОСОБА_7, який під час виконання своїх трудових обовязків організовував все це дійство перед судом, в присутності великої кількості працівників шахти обізвав її «дурою», чим принизив її честь і гідність, оскільки відповідно до діючого в Україні сприйняття цього слова, у його змісті розуміється: нерозумна, дурна жінка.

Зазначала, що під час судового засідання 10.06.2015 року в черговий раз, в робочий час, з метою вчинення тиску на суд, на неї та її представників знову під будівлю суду було організовано доставлені працівники шахти.

Після судового засідання відповідач ОСОБА_6 в черговий раз в присутності багатьох людей гучно почав принижувати честь та гідність її представника адвоката ОСОБА_4, а коли її чоловік зробив йому зауваження, нецензурна лайка полинула і в його сторону.

Через вказані незаконні дії працівників шахти та відповідачів ОСОБА_6 і ОСОБА_8 позивачка змушена була звертатися до Червоноградського МВ ГУ МВС у Львівській області з заявою від 11.06.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності керівника ПАТ «Шахта «ОСОБА_2» ОСОБА_9 по ст.ст.185-1, 185-2 КУпАП.

Окрім того вказувала, що під час засідання 25.06.2015 року, коли суд видалив ОСОБА_6 з залу судових засідань за порушення порядку, останній, виходячи із зали, в присутності інших принизливо обізвав адвоката ОСОБА_4, за що був притягнутий до адмінвідповідальності постановою Червоноградського міського суду від 11.07.2015 року за прояв неповаги до суду.

Як факт приниження її честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_6 позивачка зазначала те, що 10.07.2015 року перед початком судового засідання в залі Червоноградського міського суду в присутності інших представників шахти та інших осіб, щоб її зганьбити, принизити і вивести із себе, під час виконання обовязків представника підприємства у цій справі ОСОБА_6 став обзивати її «курвою», «курвою брехливою» та іншими образливими словами, чим принизив її честь та гідність.

Після того, як її представник адвокат ОСОБА_4 попросив головуючого по справі вжити заходів до ОСОБА_6 за таку поведінку в суді, то останній став лайливо ображати і адвоката, погрожуючи йому при цьому фізичною розправою, за що в подальшому був притягнутий постановою Червоноградського міського суду від 21.07.2015 року до адміністративної відповідальності (т.1, а.с. 2-6, 161).

Ухвалою Сокальського районного суду від 26.04.2016 року позовну вимогу ОСОБА_3 до ПАТ «Шахта «ОСОБА_2» про стягнення 8 000 грн. на відшкодування моральної шкоди за заявою позивачки було залишено без розгляду (т.2, а.с. 112, 124).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на корить ОСОБА_3 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 3 902 грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 97 грн. 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 11 707 грн. 20коп. витрат за проведення по справі судово-лінгвістичної експертизи усного мовлення.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 292 грн. 80 коп. витрат за проведення по справі судово-лінгвістичної експертизи усного мовлення.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 199 грн. 73коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 5 грн. (т.2, а.с. 172-178).

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_6

Апелянт просить оскаржуване рішення в частині стягнення моральної шкоди та інших витрат з ОСОБА_6 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог „в повному обсязі, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Стверджує, що його „висловлювання в сторону позивача являється оціночним судженням і метою висловлювання не була образа до сторони, а також стверджує, що він вибачився перед позивачкою „за ті оціночні судження які для неї являються образою та „запропонував стороні обізвати (його) образливими словами.

Розмір відшкодування моральної шкоди, присуджений судом до стягнення з нього на користь позивачки, вважає сильно завищеним.

Звертає увагу на те, що він визнавав образливий характер слів «курва» та «курва брехлива» на адресу позивачки, а відтак вважає, що у суду не було правових підстав для призначення по справі судово-лінгвістичної експертизи усного мовлення і (як наслідок) для стягнення з нього витрат за проведення цієї експертизи(т.2, а.с. 191-195).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони позивачки і її представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту частини 1 ст. 201 ЦК України, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, а частиною 2 згаданої норми закону встановлено, що відповідно до Конституції України життя і здоровя людини, її честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на (зокрема) повагу до гідності та честі.

Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" міститься розяснення про те, що у випадку, коли субєктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обовязок відшкодувати моральну шкоду.

Безспірним є те, що висловлювання відповідача на адресу позивачки «курва» та «курва брехлива» є брутальними, принизливими та непристойними і такими, що принижують гідність і честь позивачки, а відтак доводи апеляційної скарги стосовно того, що згадані „висловлювання в сторону позивача являється оціночним судженням і метою висловлювання не була образа до сторони, до уваги прийматися не можуть.

З урахуванням того, що згадані висловлювання зі сторони відповідача на адресу позивачки мали місце в присутності багатьох людей, а також в суді в ході судового розгляду справи (по трудовому спору між позивачкою та ПАТ „Шахта „ОСОБА_2, представником якої був відповідач), а також з урахуванням поведінки відповідача в цілому в ході судового розгляду згаданого трудового спору, зокрема чисельних брутальних, принизливих та непристойних висловів з його сторони на адресу не тільки позивачки, але й її представника (т.1, а.с. 43-44; т.2, а.с. 116-119), колегія суддів приходить до висновку про те, що розмір моральної шкоди, присуджений судом до стягнення з відповідача ОСОБА_6 на користь позивачки, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а тому відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно завищеності розміру моральної шкоди.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити та залишити рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21 червня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: