Справа № 588/1758/15-ц
№ провадження 2/588/44/16
15.01.2016 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,
Позивач 25.11.2015 року звернулася до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що вона проживає у відомчій квартирі АДРЕСА_1. У цій квартирі зареєстрована відповідач, яка є колишньою невісткою позивача. ОСОБА_3 після розірвання шлюбу з сином позивача не проживає понад два роки в указаній квартирі без поважних причин, залишила своїх дітей ОСОБА_4, 2008 року народження та ОСОБА_10, 2010 року народження, відносно яких відповідач рішенням суду від 11 вересня 2015 року позбавлена батьківських прав. Посилаючись на указані обставини, уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням АДРЕСА_1.
Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, пояснила, що у спірній квартирі вона проживає разом з чоловіком, сином та двома онуками. Відповідач понад два роки тому після розлучення з сином залишила дітей, забрала всі власні речі і виїхала з квартири. Деякий час проживала в Тростянці у невідомих осіб, а з 2014 році виїхала на Західну Україну, до місця звідки вона родом. Від неї ніяких відомостей не має, з дітьми зв'язок не підтримує, ними не цікавиться, свідомо їх покинула.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, відповідно частини 5 статті 74 ЦПК України вважається такою, що повідомлена про час і місце засідання належним чином (а.с.27,36). Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду остання не повідомила. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Позивач на підставі ордеру, виданого 27.09.1983 року рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради народних депутатів, заселилась разом із членами своєї сім'ї у квартиру АДРЕСА_2, і в якій на цей час остання зареєстрована із чоловіком ОСОБА_5, 1961 року народження, сином - ОСОБА_6, 1986 року народження, онуками - ОСОБА_4, 2008 року народження, ОСОБА_7, 2010 року народження (а.с.6, 8, 10).
Трьохквартирний будинок по АДРЕСА_1 за інвентарним номером 109050001 станом на 01.01.2016 року перебуває на балансі Державного підприємства «Тростянецький лісгосп» (а.с.37).
За відомостями Тростянецького районного сектору управління ДМС в Сумській області станом на 26.11.2015 року ОСОБА_3, 1987 року значиться зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 (а.с.18).
Відповідно до рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 23.08.2013 року шлюб між ОСОБА_6, 1986 року народження та ОСОБА_3, 1987 року народження було розірвано (а.с.11).
З акту обстеження квартири по АДРЕСА_1 від 23.11.2015 року вбачається, що при перевірці місця житлових умов комісія установила, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 не проживає з 2013 року (а.с.9).
Заочним рішенням Тростянецького районного суду від 11.09.2015 року, яке набрало законної сили 05.10.2015 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_9. Указаним рішенням суду установлено, що ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації:АДРЕСА_1 понад два роки, вихованням доньок, які проживають з батьком за указаною адресою, не займається, виїхала в невідомому напрямку, тривалий час проживає окремо від дітей (а.с.14-16). Указані обставини відповідно до частини 3 статі 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.
Допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_6, який є колишнім чоловіком відповідача, та ОСОБА_9, яка є хрещеною однієї з доньок відповідача, суду показали, що ОСОБА_3 вже понад два роки з моменту розірвання шлюбу з сином позивача, не проживає АДРЕСА_1, вела аморальний спосіб життя, свої речі вона забрала і виїхала. З дітьми вона не спілкується, з 2014 року покинула Тростянець і виїхала до своїх батьків на Західну Україну.
Судом установлено, що спірна квартира не належить позивачу та членам її сім'ї на праві приватної власності, ОСОБА_2 є наймачем указаного житла, з огляду на це спірні правовідносини регулюються нормами Житлового кодексу Української РСР
Відповідно до статті 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
За змістом статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки без поважних причин.
Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу.
Згідно із статтями 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач належних і допустимих доказів на підтвердження факту не проживання відповідача у спірній квартири понад шість місяців без поважних причин суду не надала.
Враховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач з 2013 року не проживає у спірній квартирі, її особисті речі в ній не зберігаються, витрат на утримання спірного житла відповідачка не несе, поважних причин її не проживання у квартирі понад шість місяців судом не установлено, підстав для продовження пропущеного строку також немає, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі під АДРЕСА_1
За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями статті 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 209, 224, 214-215 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3, 1987 року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщення за адресою: АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_3, 1987 року народження, на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В.Щербаченко