26 липня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Шиянової Л.О.,
за участю секретаря - Крбеян К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобовязання виконати мирову угоду, -
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Отже, до складу спадщини ОСОБА_4 входять, у тому числі і його зазначені грошові зобовязання на загальну суму в еквіваленті що відповідає 71 500 доларів США, на користь ОСОБА_1.
З метою стягнення зазначеної заборгованості ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3
2.У звязку з добровільним частковим погашенням боргу у розмірі в еквіваленті 11 500 доларів США, ОСОБА_1 зменшив свої позовні вимоги на суму в еквіваленті 11 500 доларів США., а також відмовився від своїх позовних вимог у розмірі в еквіваленті 25 000 доларів США.
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 прийняли обовязки погасити залишок суми боргу у розмірі в еквіваленті 25 000 доларів США наступним чином:
ОСОБА_8 відмовляється від права вимоги заборгованості спадкодавця ОСОБА_4 у розмірі в еквіваленті 10 000 доларів США, за умови належного виконання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 умов цієї угоди, тобто після сплати суми у еквіваленті 25 000 доларів США.
ОСОБА_9 та ОСОБА_3 приймають на себе зобов'язання надавати ОСОБА_1 за його запитом у строки визначені на розсуд ОСОБА_1 відомості про оформлення права на спадщину, стягнення коштів, продажу об'єктів спадкового майна, тощо.
6.У випадку порушення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будь-яких умов цієї угоди, у тому числі, але не виключно неповідомлення ОСОБА_1 про оформлення право на спадщину та про інші відомості відповідно до цієї угоди, не здійснення передачі ОСОБА_1 у повному обсязі грошових коштів, а також у випадку неможливості з будь-яких причин стягнення боргу, ОСОБА_1 набуває право стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості спадкодавця ОСОБА_4 в частині неналежно виконаних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обов'язків за цією угодою, у тому числі не сплачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошових коштів визначених п. 2.4, а також грошових коштів визначених у п. 2.5 цієї угоди, а у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникає обов'язок сплатити на користь ОСОБА_1 зазначені кошти у строки визначені вимогою ОСОБА_1.
Позивач у відповідності до зазначеної мирової угоди направив запит № 1 від 02.06.14 на адресу Відповідачів про надання відомостей про виконання ними умов мирової угоди.
ОСОБА_2 отримала запит 16.06.14, але відповідь надала лише 07.07.14, що є порушенням умов зазначеної мирової угоди.
Також, відповідно до зазначеної відповіді відповідачі звернення стягнення боргу у розмірі еквівалент 20 000 доларів США з ОСОБА_7 протягом 30-ти днів з моменту набуття законної сили зазначеної мирової угоди не здійснили.
Але, відповідачі ухиляються від продажу зазначеної нерухомості, що свідчить про ухиляння відповідачів від добровільного виконання мирової угоди.
Таким чином, з огляду на положення вказаної мирової угоди, відповідачі є такими що відмовились від добровільного виконання умов мирової угоди, а отже позивач набув права вимоги до відповідачів на суму в еквіваленті 35 000 доларів США.
Позивач направив на адресу відповідачів грошову вимогу від 16.07.14, але вона залишилась без задоволення.
Таким чином, оскільки відповідачі ухиляються від добровільного виконання умов мирової угоди, а саме ухиляються від сплати на користь позивача грошових коштів у розмірі в еквіваленті 35 000 доларів США у відповідності до мирової угоди, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
У судове засідання позивач не зявився, представник позивача ОСОБА_11, який діє на підставі довіреності від 29.11.2013 року зявився, однак надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали.
Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. У звязку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача.
Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Отже, до складу спадщини ОСОБА_4 входять, у тому числі і його зазначені грошові зобовязання на загальну суму в еквіваленті що відповідає 71 500 доларів США, на користь ОСОБА_1.
- у звязку з добровільним частковим погашенням боргу у розмірі в еквіваленті 11 500 доларів США, ОСОБА_1 зменшив свої позовні вимоги на суму в еквіваленті 11 500 доларів США., а також відмовився від своїх позовних вимог у розмірі в еквіваленті 25 000 доларів США;
-ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приймають на себе зобов'язання почати здійснювати заходи, як судові так і позасудові, по стягненню зазначеного у цьому пункті боргу протягом 30-ти днів з моменту набуття законної сили цієї угоди;
-ОСОБА_1 відмовляється від права вимоги заборгованості спадкодавця ОСОБА_4 у розмірі в еквіваленті 10 000 доларів США, за умови належного виконання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 умов цієї угоди, тобто після сплати суми у еквіваленті 25 000 доларів США;
-ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приймають на себе зобов'язання надавати ОСОБА_1 за його запитом у строки визначені на розсуд ОСОБА_1 відомості про оформлення права на спадщину, стягнення коштів, продажу об'єктів спадкового майна, тощо.
- У випадку порушення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будь-яких умов цієї угоди, у тому числі, але не виключно неповідомлення ОСОБА_1 про оформлення право на спадщину та про інші відомості відповідно до цієї угоди, не здійснення передачі ОСОБА_1 у повному обсязі грошових коштів, а також у випадку неможливості з будь-яких причин стягнення боргу, ОСОБА_1 набуває право стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості спадкодавця ОСОБА_4 в частині неналежно виконаних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обов'язків за цією угодою, у тому числі не сплачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошових коштів визначених п. 2.4, а також грошових коштів визначених у п. 2.5 цієї угоди, а у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникає обов'язок сплатити на користь ОСОБА_1 зазначені кошти у строки визначені вимогою ОСОБА_1.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 у відповідності до зазначеної мирової угоди направив на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 запит № 1 від 02.06.14 про надання відомостей про виконання ними умов мирової угоди. ОСОБА_2 отримала вказаний запит 16.06.14, але відповідь надала лише 07.07.14, що є порушенням умов зазначеної мирової угоди.
Також, відповідно до зазначеної відповіді ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернення стягнення боргу у розмірі еквівалентнім 20 000 доларів США з ОСОБА_7 протягом 30-ти днів з моменту набуття законної сили зазначеної мирової угоди не здійснили, що також є порушенням мирової угоди.
Але, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ? зазначеної нерухомості реалізували ОСОБА_12 відповідно до договору від 01 вересня 2015 року, але грошових коштів на користь ОСОБА_1 відповідно до умов мирової угоди у розмірі еквівалентнім 5000 доларів США не направили.
Таким чином, судом встановлено, що з огляду на положення вказаної мирової угоди, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є такими що відмовились від добровільного виконання умов мирової угоди, а отже ОСОБА_1 набув права вимоги з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошових коштів в сумі еквівалентній 35 000 доларів США. ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошову вимогу від 16.07.14, але вона залишилась без задоволення.
Вказані обставини знайшли своє підтвердження в ухвалі Ленінського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2015 року, яким встановлено невиконання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 умови мирової угоди і виникнення у ОСОБА_1 право на стягнення грошових коштів у розмірі еквівалентнім 35 000 доларів США.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Отже, обставини невиконання мирової угоди ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та наявність у ОСОБА_1 права вимоги грошових коштів у розмірі еквівалентнім 35 000 доларів США є доведеними і не підлягають окремому доказуванню у цій справі.
Відповідно до правових позицій Верховного суду України, що викладені у справах № 6-274цс15 та 6-342цс15, які застосовуються судом в порядку ч. 2 ст. 214 ЦПК України, згідно із ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі та за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Статтею 208 ЦПК України передбачено, що судові рішення викладаються у формі ухвали, рішення, постанови. Виходячи зі змісту зазначених норм та правової природи поняття "мирова угода", порядку її визнання судом з постановленням відповідної ухвали, між сторонами виникають визначені ними у мировій угоді зобов'язання, а тому діючим ЦПК України в основу мирової угоди покладено принцип добровільності як на її укладення так і виконання. У випадку ж ухилення однією із сторін мирової угоди від добровільного виконання її умов, іншою стороною може бути заявлено позов про спонукання до виконання умов мирової угоди і у разі ухвалення судового рішення про задоволення таких позовних вимог, лише після цього можуть вирішуватися всі процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, які передбачені Розділом VI ЦПК України, в тому числі і питання звернення до виконання (ст. 368 ЦПК України. Системний аналіз зазначених норм показав, що у разі невиконання однією зі сторін зобовязань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову.
Таким чином, встановлені судом обставини ухиляння ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від добровільного виконання умов мирової угоди, а саме ухиляються від сплати на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі в еквіваленті 35 000 доларів США, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про зобовязання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виконати умови мирової угоди та стягнути з них грошові кошти у розмірі еквівалентнім 35 000 доларів США.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст.. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, аналіз зазначених норм дає суду підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. На момент подачі уточненої позовної заяви офіційний курс НБУ до долару США становить 26,52 гривень за долар США, а отже з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 928 200,00 гривень, що є еквівалентом 35 000 доларів США за офіційним курсом НБУ.
Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по оплаті судового збору у сумі 487,20 грн., оскільки позовні вимоги задоволені повністю і ці витрати належним чином підтверджені позивачем доданою до матеріалів справи квитанцією.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 61, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 192, 524,533 ЦК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобовязання виконати мирову угоду задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.О. Шиянова