Справа № 219/7074/16-ц
Провадження № 2/219/3513/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дубовика Р.Є., при секретарі Азямові Є.М., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат»

про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя на виробництві, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на її користь у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом при виконанні трудових обовязків внаслідок виробничої травми у розмірі 7250,00 грн., посилаючись на те, що з 20 січня 1959 року по 03 вересня 2000 року вона перебувала у трудових правовідносинах з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат». 10 березня 1981 року, під час роботи на підприємстві вона отримала трудове каліцтво забій головного мозку. Висновком МСЕК вперше і безстроково 16.05.2000 року позивачу встановлено 10 % стійкої втрати професійної працездатності. В звязку з отриманим трудовим каліцтвом їй спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що в неї погіршився стан здоровя, порушена нормальна життєдіяльність, оскільки вона відчуває нестерпний біль у голові через отриману травму, у звязку з чим їй постійно доводиться проходити лікування, на що вона витрачає немалі кошти, через що відчуває моральні страждання, та немає можливості вести повноцінне особисте та суспільне життя, частково порушені її плани на подальше життя, та зявилось почуття тривоги перед майбутнім. Вважає, що відповідно до вимог ст.237-1 КЗпП України, відповідач, як роботодавець, повинен нести відповідальність за спричинену їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 7250,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні предявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Представник відповідача - ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» за довіреністю ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснивши, що позивач перебувала у трудових правовідносинах з відповідачем. 10 березня 1981 року, під час роботи з позивачем трапився нещасний випадок, внаслідок якого була травмована голова (згідно з актом про нещасний випадок на виробництві № 12 від 23.03.1981 року). Причиною нещасного випадку стало недосконала конструкція вузла відбору маси і недостатній контроль по безпечному стану технологічному обладнання. Позивачу вперше висновком МСЕК встановлено 10 % стійкої втрати професійної працездатності 05 травня 2000 року. Вважає, що вина підприємства є формальною, оскільки позивачем пройдені всі необхідні інструктажі та навчання з охорони праці, а саме: 20.01.1959 року-увідний інструктаж, інструктаж на робочому місці; 08.01.1959 року - навчання для робіт з підвищеною небезпекою; 10.01.1992 року - атестація; 15.03.1981 року переатестація. Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності моральної шкоди та обґрунтування її розміру. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди позивачу визначено безпідставно і не є можливим, оскільки сума 7250,00 грн. є завищеною і не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача. Наданий позивачем акт за формою Н-1 не є беззаперечним доказом завдання їй саме моральних страждань, Вказаний акт є підставою для відшкодування матеріальної шкоди, яка повністю позивачу відшкодована. Враховуючи відсутність доказів моральних та фізичних страждань позивачу крім довідки МСЕК; невеликий розмір втрати працездатності 10 %, а також виходячи з засад справедливості та розумності, просила задовольнити позов частково в розмірі 1000 грн.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 440-1 ЦК УРСР 1963 року - моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 20.01.1959 року по 05.03.1999 року перебувала у трудових правовідносинах з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат».

Згідно акту № 12 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, форми Н-1 від 23.03.1981 року, під час виконання 10 березня 1981 року трудового обовязку на підприємстві відповідача з ОСОБА_3 стався нещасний випадок, в результаті якого вона отримала травму забій головного мозку.

Висновком МСЕК від 16.05.2000 року їй первинно та безстроково встановлено 10 % втрати професійної працездатності в зв'язку з трудовим каліцтвом.

З пояснень представника позивача вбачається, що у звязку з отриманим трудовим каліцтвом ОСОБА_3 спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що в неї погіршився стан здоровя, порушена нормальна життєдіяльність, оскільки вона відчуває нестерпний біль у голові через отриману травму, у звязку з чим їй постійно доводиться проходити лікування, на що вона витрачає немалі кошти, через що відчуває моральні страждання, та немає можливості вести повноцінне особисте та суспільне життя, частково порушені її плани на подальше життя, та зявилось почуття тривоги перед майбутнім.

Факт заподіяння ОСОБА_3 моральної шкоди підтверджується наданими позивачем та дослідженими у судовому засіданні доказами: копією довідки МСЕК від 16.05.2000 року про встановлення ступеню втрати професійної працездатності, копією Акту № № 12 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, форми Н-1 від 23.03.1981 року повязаний з виробництвом, випискою із протоколу засідання комісії з питань охорони праці від 22.06.2000 року, відповідно до якої вини ОСОБА_3 у нещасному випадку, що стався немає, копією індивідуальної карти амбулаторного хворого, випискою із медичної карти ОСОБА_3 від 21.05.2000 року.

Зазначені докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням позивачем трудових обов'язків, заподіює їй моральні та фізичні страждання, обмежує її можливості вести активний спосіб життя, тому суд вважає доведеним факт заподіяння позивачеві ОСОБА_3 моральної шкоди.

Розглядаючи та вирішуючи питання про розмір відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди, суд враховує ступінь втрати позивачем професійної працездатності 10 %, встановлений висновком МСЕК від 16.05.2000 року, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках та можливій подальшій професійній діяльності, неможливість відновити втрачене здоров'я, порушення загальновизнаних життєвих зв'язків позивача та, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення позову в розмірі 4000,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» () на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої втратою здоров'я на виробництві, 4 000 (чотири тисячі) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» () судовий збір у розмірі 551 грн.20 коп. на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Р.Є.Дубовик