Справа № 750/6185/14 Провадження № 22-ц/795/159/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Лямзіна Н.Ю. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області - ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 20червня 2014року у справі за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_5 про встановлення тимчасового обмеження керівнику боржника-юридичної особи: малого приватного підприємства Простір ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.06.2014року задоволено подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_5 про встановлення тимчасового обмеження керівнику боржника-юридичної особи: малого приватного підприємства Простір ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України.

Обмежено керівника підприємства боржника ОСОБА_6, 13.01.1970року народження, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до повного виконання малим приватним підприємством Простір своїх зобовязань.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.06.2014року. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням прав ОСОБА_6, тому підлягає скасуванню. ОСОБА_6 вказує, що суд першої інстанції розглянув подання головного державного виконавця без її участі, що позбавило її права надати відповідні заперечення. ОСОБА_6 зазначає, що вона стала директором МПП Простір з 17.04.2014року, і вказану обставину суд першої інстанції не прийняв до уваги при розгляді даної справи. Також ОСОБА_6 вказує, що підприємство не ухиляється від виконання судового рішення. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не перевірив фактичних обставин справи та безпідставно встановив ОСОБА_6 обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до повного виконання малим приватним підприємством Простір своїх зобовязань. ОСОБА_6 вказує, що з 26.01.2015року вона не являється директором малого приватного підприємства Простір, і обмеження у праві виїзду порушує її права.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_6, представник малого приватного підприємства Простір, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, відповідно до повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с.64,65), не зявились. Згідно приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.1ч.1статті 312 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції, - залишенню без змін, з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.1-4), в червні 2014року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження керівнику боржника-юридичної особи: малого приватного підприємства Простір ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України. Як вбачається з даного подання і встановлено по справі, в провадженні головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_5 знаходиться зведене виконавче провадження №816А/2 про стягнення з малого приватного підприємства Простір заборгованості на підставі: виконавчого листа №2а/2570/2988/2012, виданого 22.10.2012року Чернігівським окружним адміністративним судом; виконавчого листа №2-157-12, виданого 02.09.2013року Коропським районним судом Чернігівської області; виконавчого листа №2/735/50/2013, виданого 04.11.2013року Коропським районним судом Чернігівської області; виконавчого листа №2/735/50/2013, виданого 11.11.2013року Коропським районним судом Чернігівської області; наказу №927/1106/13, виданого 18.11.2013року Господарським судом Чернігівської області (а.с. 15,16).

16.12.2013року начальником управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області була винесена постанова про передачу матеріалів зведеного виконавчого провадження з відділу ДВС Коропського районного управління юстиції на виконання до відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Чернігівській області (а.с.20).

Після прийняття до виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем 23.12.2013року було направлено вимогу в.о. директора МПП Простір, в якій державний виконавець ставив питання про прибуття до відділу примусового виконання рішень, надання достовірних відомостей про доходи та майно підприємства, рахунки в банківських та фінансових установах, надання письмового пояснення з приводу невиконання судових рішень, касової книги підприємства, книги обліку основних засобів, а також копій правовстановлюючих документів та технічної документації на майно. Крім того, як вбачається з вказаної вимоги державного виконавця, в.о. директора МПП Простір було попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду та вимоги державного виконавця (а.с.21). Як стверджує держаний виконавець, вказана вимога залишилась без відповідного реагування з боку МПП Простір.

Станом на 19.03.2014року до складу зведеного виконавчого провадження входило пять виконавчих документів на загальну суму стягнення 112563,09грн., в тому числі, і виконавчий лист №2/735/50/2013, виданий 04.11.2013року Коропським районним судом Чернігівської області про стягнення з МПП Простір на користь ОСОБА_7 46010,03грн. заборгованості по виплаті заробітної плати.

Оскільки з часу відкриття виконавчих проваджень заборгованість за виконавчими документами боржником не сплачувалась, державним виконавцем було розпочато примусове виконання рішень. 07.02.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_5 було винесено постанову про арешт коштів боржника, які містяться на відкритих рахунках в банківських установах (а.с.18), а 11.03.2014року винесено постанову №816А/2 про арешт рухомого і нерухомого майна,що належить боржнику та оголошення заборони на його відчуження (а.с.19).

З метою вчинення виконавчих дій щодо виявлення, огляду, опису, оцінки та вилучення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, 14.03.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_5, разом із залученими представниками субєкта оціночної діяльності та торгівельної організації, було здійснено виїзд за місцем знаходження МПП Простір. За фактом вчинення перешкод щодо проведення вказаних дій головним державним виконавцем Леньком А.М. за участю понятих в присутності ОСОБА_6, як вказано в даних актах, засновника МПП Простір, були складені відповідні акти від 14.03.2014року (а.с.22,23,24), з яких вбачається, що ОСОБА_6, засновник МПП Простір своїми діями чинила перешкоди державному виконавцю у проведенні виконавчих дій, втручалась в діяльність працівника державної виконавчої служби, внаслідок таких дій державний виконавець був позбавлений можливості виконати в повному обсязі свої функціональні обовязки, визначені Законом України Про виконавче провадження та вилучити у боржника описане майно. Також з даного приводу головним державним виконавцем Леньком А.М. 19.03.2014року складено акт державного виконавця про порушення вимог закону (а.с.25), в якому також відображені дії ОСОБА_6 по вчиненню перешкод 14.03.2014року щодо проведення виконавчих дій, передбачених Законом України Про виконавче провадження та втручанню в діяльність працівника державної виконавчої служби.

Як вбачається з подання головного державного виконавця (а.с.1-4), станом на 30.05.2014року до складу зведеного виконавчого провадження входило пять виконавчих документів на загальну суму стягнення 112563,09грн., в тому числі, і виконавчий лист №2/735/50/2013, виданий 04.11.2013року Коропським районним судом Чернігівської області про стягнення з МПП Простір на користь ОСОБА_7 46010,03грн. заборгованості по виплаті заробітної плати. Боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовими рішеннями.

Задовольняючи подання головного державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження керівнику боржника-юридичної особи: малого приватного підприємства Простір ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до повного виконання малим приватним підприємством Простір своїх зобовязань, суд першої інстанції з посиланням на норми права, які регулюють спірні правовідносини та фактичні обставини справи, зазначив, що доводи та обгрунтування вказаного подання головного державного виконавця знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності вказаного висновку суду першої інстанції та його невідповідності фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Згідно приписів п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків оскаржуваної ухвали суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, оскільки висновки оскаржуваної ухвали узгоджуються з фактичними обставинами справи та нормами права, які регламентують спірні правовідносини, а саме, з приписами: статті 377-1 ЦПК України, статті 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, п.18 ч.3 статті 11 Закону України Про виконавче провадження.

Виходячи з правового аналізу вказаних норм закону, обовязковою підставою для обмеження громадянина України у його праві виїзду за межі України може бути ухилення боржника (фізичної або юридичної особи) від виконання ним своїх зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи).Задоволення подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязань.

Під поняттям ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості, і цьому не заважають будь-які не залежні від нього обєктивні обставини.

Враховуючи вищенаведене, висновок суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про наявність підстав для обмеження керівника боржника-юридичної особи: малого приватного підприємства Простір ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до повного виконання МПП Простір своїх зобовязань є вірним по суті. Оскільки на час звернення до суду головного державного виконавця з даним поданням - 19.06.2014року (а.с.1-4), а також на час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали- 20.06.2014року ОСОБА_6 перебувала на посаді директора (керівника) МПП Простір з 01.04.2014року, також ОСОБА_6 є засновником МПП Простір(а.с.28-29), а факт ухилення боржника-юридичної особи: малого приватного підприємства Простір, в тому числі, і його керівника, від виконання судових рішень знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи, так як даний факт доведено по справі належними та допустимими доказами (а.с.5-16,21-25). При цьому необхідно зазначити, що як вбачається з постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_5 про арешт коштів боржника МПП Простір від 07.02.2014року (а.с.18), МПП Простір має відкриті рахунки в банківських установах.Згідно постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_5 №816А/2 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.03.2014року (а.с.19), МПП Простір належить відповідне рухоме і нерухоме майно, вказане в зазначеній постанові.

Як вбачається з подання головного державного виконавця (а.с.1-4), станом на 30.05.2014року до складу зведеного виконавчого провадження входило пять виконавчих документів на загальну суму стягнення 112563,09грн., в тому числі, і виконавчий лист №2/735/50/2013, виданий 04.11.2013року Коропським районним судом Чернігівської області про стягнення з МПП Простір на користь ОСОБА_7 46010,03грн. заборгованості по виплаті заробітної плати. Боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовими рішеннями.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що вказана справа була розглянута судом першої інстанції у відсутності ОСОБА_6, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки відповідно до приписів ч.2 статті 377-1 ЦПК України, яка регламентує вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд негайно розглядає подання державного виконавця, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Твердження апеляційної скарги відносно того, що директором МПП Простір ОСОБА_6 стала лише з квітня місяця 2014року, а зазначені виконавчі провадження були постановлені державним виконавцем до квітня 2014року, також не можуть бути підставою для скасування вірної по суті ухвали суду першої інстанції. Оскільки на час звернення до суду головного державного виконавця з даним поданням - 19.06.2014року (а.с.1-4), а також на час постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції - 20.06.2014року ОСОБА_6 перебувала на посаді директора (керівника) МПП Простір(а.с.28-29), крім того, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.28-29), ОСОБА_6 є засновником МПП Простір.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 відносно того, що з січня місяця 2015року вона не є директором МПП Простір, а директором підприємства є ОСОБА_8, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції. Оскільки на час звернення до суду головного державного виконавця з даним поданням - 19.06.2014року (а.с.1-4), а також на час постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції - 20.06.2014року ОСОБА_6 перебувала на посаді директора (керівника) МПП Простір (а.с.28-29), а відповідно до ч.1 статті 303 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи апеляційним судом, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Крім того, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 19.01.2016року (а.с.68-70), ОСОБА_6 є засновником МПП Простір.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В даному випадку подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_5 про встановлення тимчасового обмеження керівнику (на час звернення державного виконавця до суду з даним поданням - 19.06.2014року та на час постановлення оскаржуваної ухвали-20.06.2014року) боржника-юридичної особи: малого приватного підприємства Простір ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України судом першої інстанції задоволено на підставі статті 377-1 ЦПК України, статті 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, п.18 ч.3 статті 11 Закону України Про виконавче провадження та за наявності доведеності в ході судового розгляду даної справи факту ухилення боржника-юридичної особи: малого приватного підприємства Простір, в тому числі, і його керівника, від виконання судових рішень.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, постановленої на основі зясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, п.1 ч.1 статті 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: