З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" січня 2016 р. м.Житомир
Корольовський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді Шалоти К.В.,
за участю: секретаря судового засідання Яковенко О.В.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою,
У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до ОСОБА_3, в якому просив стягнути з відповідача борг по договору позики у сумі 62 054 грн. 69 коп. та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 20 жовтня 2014 року ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_2 під розписку 62 054 грн. 69 коп., які зобов"язався повернути за першою вимогою. Вказується, що позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про повернення позичених коштів, однак жодних дій щодо повернення коштів останнім вчинено не було, у зв"язку з чим позивач звернувся з даним позовом про стягнення коштів у судовому порядку .
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не зявився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
З урахуванням викладеного суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного розгляду справи на згідно ст.ст. 224-226 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 62 054 грн. 69 коп. згідно розписки від 20.10.2014 року, які зобовязався повернути ОСОБА_2 на протязі місяця з моменту вимоги (а.с. 23).
07.07.2015 року ОСОБА_2 надіслав на ім"я ОСОБА_3 рекомендованим поштовим відправленням вимогу на повернення позичених коштів у сумі 62 054 грн. 69 коп., яку останній отримав особисто 11.07.2015 року (а.с. 5-7).
Згідно частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
З огляду на викладене, враховуючи невиконання ОСОБА_3 як позичальником свого обовязку щодо повернення ОСОБА_2 позичених у нього грошових коштів, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у сумі 62 054 грн. 69 коп.
Крім того, згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 620 грн. 55 коп. (1% х 62 054 грн 69 коп.).
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218, 224 - 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість у сумі 62 054 (шісдесят дві тисячі п"ятдесят чотири) грн. 69 коп. та судовий збір у сумі 620 (шістсот двадцять) грн. 55 коп.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя К. В. Шалота