Справа №731/691/15-ц
Провадження №2/731/22/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2016 року смт.Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Савенка А.І.

за участю секретаря Ріпки І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 Варва, Варвинського району Чернігівської області. В даній квартирі зареєстрована відповідач, яка не проживає там більше року. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житлом по вказаній адресі у звязку з не проживанням в ньому без поважних причин більше року.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що квартира №1 по вул. Промислова в смт.Варва перебуває у його власності, та набута ним в порядку спадкування до укладення шлюбу з відповідачкою. У 2012 році шлюб між сторонами було розірвано за рішенням суду, і відповідач залишалась проживати у квартирі до серпня 2014 року. Останній рік перед виселенням сторони сплачували комунальні послуги спільно. У серпні 2014 року відповідач виселилась з квартири, забрала всі свої речі та неповнолітню дитину, та переїхала на постійне місце проживання у інше житло, гуртожиток в смт.Варва. З початку червня 2015 року відповідач переїхала на інше постійне місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, де постійно проживає до дня розгляду справи.

Відповідач в судовому засідання пояснила, що квартира №1 по вул. Промислова в смт.Варва перебуває у власності позивача. Означену квартиру він успадкував до укладання шлюбу. У 2004 році між сторонами було укладено шлюб та вона почала проживати у зазначеній квартирі та зареєструвалась у ній. Після народження дитини, неповнолітній також був зареєстрований за тією ж адресою. У 2012 році сторони розірвали шлюб. Вона залишилась проживати у квартирі зі згоди позивача. Останній рік перед виселенням сторони сплачували комунальні послуги з утримання квартири разом. Згодом, через особисте життя позивач почав ставити вимоги про її виселення. Відповідач залишила місце проживання 27 травня 2014 року, підшукала інше житло та близько 25 липня 2014 року вивезла всі свої речі з місця своєї реєстрації. В подальшому серпня 2015 року у квартирі не проживала, її особистих речей там не було, вимог про вселення вона не ставила, комунальних платежів не сплачувала. Відповідач постійно проживала у гуртожитку по вул. Шевченка в смт.Варва разом зі своєю дитиною більше 6 місяців. В подальшому через особисте життя виїхала з гуртожитку та проживає з дитиною постійно в с. Богдани, вул. Миру, 4/3 і до цього часу. Вказала, що договорів між нею та позивачем щодо користування квартирою не укладала, наміру проживати у зазначеній квартирі не має, відсутність її права на проживання не оскаржує, заперечує лише проти зняття її з реєстрації, оскільки в такому разі вона не буде мати можливості зареєструватись в іншому місці та отримувати соціальні виплати на дитину. Підстав для збереження прав на проживання відповідачем не наводилось.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як видно з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу належать квартира АДРЕСА_2 (Баумана) смт. Варва, Варвинського району Чернігівської області (а.с.8, 9).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10, 15).

Як зазначає позивач та не оскаржує відповідач, вона вселилася в будинок за згоди власника, як член сім»ї, яка на той час була його дружиною.

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.6), що також підтвердилось при дослідженні паспортів сторін в яких наявні відмітки про розірвання шлюбу.

Згідно із довідкою (а.с.11) ОСОБА_2 з 01.06.2015 року, постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суд вважає встановленим на підставі усних пояснень сторін, які не оскаржувались ними, що відповідач не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4 з серпня 2014 року.

У відповідності зі ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом.

Згідно зі ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 припинила проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4 з серпня 2014 року, вибула на постійне місце проживання за іншою адресою, не користується даною квартирою і відсутня в ній більше одного року без поважних причин, а тому втратила право користування житловим приміщенням.

Суд вважає, що відповідач втратила право на користування будинком і з підстав, викладених в ст. 71 ЖК України, та, виходячи з розяснень, даних у п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, де зазначено, що право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї зберігається протягом шести місяців.

При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, а відповідача визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8,14,15, 81, 212- 215 ЦПК України, ст. 71 ЖК України, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, такою, що втратила право на користування житлом квартирою №1 будинку №13 по вул. Промислова смт. Варва, Варвинського району Чернігівської області.

Рішення суду може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.І.Савенко