Семенівський районний суд Полтавської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №547/1438/15-ц

Провадження №2/547/60/16

25 лютого 2016 року

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Любицького В.О.,

при секретарі - Вареник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Семенівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Семенівської районної спілки споживчих товариств Полтавської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Семенівської районної споживчої спілки про визнання дійсним без нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, укладеного між ними 02.09.1999 року на Українській універсальній біржі, за яким він купив у відповідача по справі нерухоме майно, а саме: магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2» загальною площею 307,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки відповідно до Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на момент укладення вказаного вище договору купівлі-продажу, його нотаріальне посвідчення не вимагалось, а згідно ст.657 ЦК України, що діє на даний час, договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню, прохав суд визнати договір купівлі-продажу від 02.09.1999 року дійсним. Крім того, прохав визнати за ним право власності на нерухоме майно, загальна площа якого змінилась внаслідок демонтажу, будівництва та виявленням підвалу і становить 401,2 кв.м., з метою проведення державної реєстрації та отримання свідоцтва про право власності на нього.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача по справі Семенівської районної спілки споживчих товариств Полтавської області направив до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши докази по справі, суд виходить з наступного.

Судом по справі встановлено, що 02 вересня 1999 року між позивачем по справі ОСОБА_1, як покупцем, та відповідачем Семенівською райспоживспілкою, від імені якої діяв за дорученням ОСОБА_3, як продавцем, на Українській універсальній біржі було укладено договір № НМФ-52 купівлі продажу, згідно п.п.2.1, 2.2, 2.4 якого предметом договору є нерухоме майно - магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2» загальною площею 307,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Судом по справі встановлено, що відповідно до змісту п.6.4 вказаного вище Договору, останній зареєстровано на Українській універсальній біржі та на підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року він не підлягає нотаріальному посвідченню. Крім того, відповідно до п.6.5 Договору, останній підлягає реєстрації у Лубенському МБТІ.

Судом по справі встановлено, що відповідно до інформаційної довідки № 121-г від 16.11.2015 року, виданої Комунальним підприємством «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», право власності на магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано станом на 29.12.2012 року в Комунальному підприємстві «Лубенське МБТІ» в реєстровій книзі № 1 реєстровий №7. Власником зазначено позивача по справі ОСОБА_1, а документом, що підтверджує право власності - договір № НМФ-52 купівлі-продажу, зареєстрований на Українській універсальній біржі 02.09.1999 року.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» ( в редакції від 16.02.1993 року, що діяла на момент укладення договору купівлі-продажу 02.09.1999 року) біржовою угодою визнається угода, яка, крім іншого, являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ст.47 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року № 1549 VІ, що діяв на момент укладення договору купівлі-продажу 02.09.1999 року, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі.

Відповідно до ст.128 ЦК Української РСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Таким чином на підставі викладеного суд вважає, що сторонами по справі на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна 02.09.1999 року було дотримано встановленої законом форми угоди, яка не потребувала нотаріального посвідчення, оскільки Законом України «Про товарну біржу» та самим договором купівлі-продажу його нотаріальне посвідчення не було визначено як обов'язкове.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року № 435-IV Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до п.1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України останній набрав чинності 01 січня 2004 року. Судом по справі встановлено, що після купівлі позивачем по справі ОСОБА_1 магазину № 2, останнім було проведено добудову тимчасової прибудови (без фундамента), виявлено підвальне приміщення, внаслідок чого змінилась загальна площа магазину і на даний час становить 401,2 кв.м. Відповідно до ч.ч.4,5 ст.656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, на підставі викладеного суд вважає, що сторонами по справі на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.09.1999 року було дотримано встановленої письмової форми, але через зміни в законодавстві та необхідністю на даний час оформлення права власності на вказане вище нерухоме майно загальна площа якого у зв'язку з демонтажем, будівництвом та виявленням підвального приміщення, змінилася з 307,0 кв.м. до 401,2 кв.м., суд вважає за необхідне визнати договір купівлі-продажу магазину № 2 від 02.09.1999 року дійсним та визнати за позивачем по справі ОСОБА_1 право власності на зазначене вище нерухоме майно. Крім того, судом по справі встановлено, що згідно рішення четвертої сесії Семенівської селищної ради першого скликання від 19.02.2016 року затверджено розпорядження селищного голови № 23 від 16.02.2016 року "Про перейменування вулиць селищної ради", згідно з яким АДРЕСА_1, на якій знаходиться придбане позивачем нерухоме майно, перейменована на АДРЕСА_1. З огляду на викладене суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10,11, 214-215 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати договір №НМФ-52 купівлі-продажу від 02 вересня 1999 року, укладений на Українській універсальній біржі, між Семенівською райспоживспілкою, від імені якої діяв ОСОБА_3, та ОСОБА_1 дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем селища Семенівка Полтавської області, право власності на нерухоме майно загальною площею 401,2 кв.м., а саме: магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2» ( літ. «А-1»), вигрібну яму (№1), що розташоване по АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий В.О.Любицький