У х в а л а

іменем україни

17 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Закропивного О.В.,Журавель В.І.,
Черненко В.А.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - управління Держземагенства України у м. Харкові, про поновлення порушеного права користування земельною ділянкою, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування від 11 січня 2006 року він є власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. Указаний будинок знаходиться на земельній ділянці, що перебуває в його користуванні. Власником сусіднього житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_2 є ОСОБА_10, а іншого сусіднього житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_3 є ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер. Правонаступник померлого - ОСОБА_7, яка у встановленому порядку прийняла спадщину 22 лютого 2014 року, відчужила свою земельну ділянку ОСОБА_8.

Посилаючись з урахуванням уточнень на те, що при приватизації належних відповідачам земельних ділянок по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 були порушені його права користування землею, оскільки земельні ділянки відповідачів були неправомірно збільшені за рахунок його земельної ділянки, позивач просив суд поновити його право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_9 перенести огорожу між земельними ділянками по АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_1 на 0,43 м - по тильній межі та на 0,19 м - по червоній лінії забудови, що складає 24 кв.м, згідно із додатком А9 до висновку судово-технічної експертизи від 25 травня 2014 року; зобов'язати ОСОБА_7, ОСОБА_8 перенести огорожу між земельними ділянками по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 в бік домоволодіння АДРЕСА_2 на 0,24 м - по червоній лінії забудови, встановивши по тильній межі розмір 14,01 м, згідно із додатком А11 до висновку судово-технічної експертизи від 25 травня 2014 року.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 26 березня 2015 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_6 право користування земельною ділянкою АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_9 перенести огорожу між земельними ділянками по АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_1 на 0,43 м - по тильній межі та на 0,19 м - по червоній лінії забудови, що складає 24 кв.м, згідно із додатком А9 до висновку судово-технічної експертизи від 25 травня 2014 року.

Зобов'язано ОСОБА_8 перенести огорожу між земельними ділянками по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 в бік домоволодіння АДРЕСА_2 на 0,24 м - по червоній лінії забудови, встановивши по тильній межі розмір 14,01 м, згідно із додатком А11 до висновку судово-технічної експертизи від 25 травня 2014 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2015 року скасовано рішення Московського районного суду міста Харкова від 26 березня 2015 року.

Ухвалено нове рішення, яким в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що на підставі договору дарування від 11 січня 2006 року ОСОБА_6 є власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. Указаний будинок знаходиться на земельній ділянці, що перебуває в його користуванні.

Власником сусіднього житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_2 є ОСОБА_8.

Власником сусіднього житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_3 є ОСОБА_9

Судами також установлено, що спірна земельна ділянка по АДРЕСА_1 виникла в результаті поділу домоволодіння АДРЕСА_2 на два самостійних домоволодіння АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, що відбулось у 1960 році.

Відповідно рішення № 54 від 23 лютого 1960 року та протоколу № 4 від 23 лютого 1960 року виконком Сталінської райради депутатів трудящих вирішив виділити ОСОБА_11 (батькові позивача) у безстрокове користування земельну ділянку для особистого будівництва по АДРЕСА_1 загальною площею 500 кв.м.

Відомості щодо розміру земельної ділянки АДРЕСА_1 площею 500 кв.м. містяться у техпаспорті від 11 вересня 2008 року, техпаспорті від 11 червня 1996 року, у листі КП «ХМБТІ» від 04 лютого 1992 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що розміри спірної земельної ділянки, яка знаходиться в його користуванні не відповідають лінійним розмірам, що визначені згідно із договором про право забудування земельної ділянки від 02 вересня 1927 року.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, лінійні розміри земельної ділянки, визначені указаним договором від 02 вересня 1927 року стосувалися земельної ділянки АДРЕСА_2, а з дня утворення спірної земельної ділянки АДРЕСА_1, якою користується позивач, її розмір визначений у 500 кв.м.

Крім того, зі змісту договору дарування від 11 січня 2006 року, на підставі якого ОСОБА_6 є власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 та користувачем спірної земельної ділянки також вбачається, що указаний житловий будинок розташований на земельній ділянці розміром 500 кв.м.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що розмір земельної ділянки по АДРЕСА_1, що знаходиться в користуванні позивача не відповідає лінійним розмірам земельної ділянки, які визначені договорами забудови і первинними даними технічної документації на домоволодіння та технічною документацією із землеустрою, у зв'язку із чим були порушені права ОСОБА_6

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що з моменту документального оформлення земельної ділянки по АДРЕСА_1 її розміри були встановлені у 500 кв.м, що відповідає розмірам земельної ділянки, яка передана у користування позивачу в результаті оформлення останнім у власність житлового будинку за цією адресою.

Встановивши відсутність порушення прав ОСОБА_6 на користування спірною земельною ділянкою, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Розглядаючи справу, суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у зв'язку із чим оскаржене судове рішення відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом апеляційної інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскарженого судового рішення, а фактично зводяться до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду з їх оцінки, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст. 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:В.І. Журавель
О.В. Закропивний
В.А. Черненко
С.П. Штелик