Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" січня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Локоткова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1

Вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_2. При наявності ще двох, крім нього, спадкоємців за законом, на випадок своєї смерті 05 грудня 1997 року його мати склала на його користь заповіт, відповідно до якого заповідала йому належний спадкодавцю на праві власності жилий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті матері у встановлений законом шести місячний термін він звернувся до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту, у зв'язку з чим була заведена спадкова справа № 904 у 1999 р. відносно майна померлої ОСОБА_2.

Видачу відповідних документів на спадкове майно нотаріальною конторою було призупинено, оскільки його сестра ОСОБА_3, яка також звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, намагалася оскаржити заповіт, який склала ОСОБА_2

Тому прийняття спадщини затягнулося на невизначений час. Однак він не намагався прискорювати хід подій, враховуючи те, що він був зареєстрований та проживав у спадковому будинку після народження, тобто з 1964 року, доглядав за хворою матір'ю до дня її смерті, підтримував будинок у належному стані, сплачував належні поточні платежі за користування землею та комунальними послугами, що доводило факт прийняття ним спадщини.

Після смерті сестри, намагання якої по оскарженню заповіту виявилися лише намірами, він відновив свої звернення до нотаріуса по прийняттю спадщини.

У 2008 році з Десятої Київської державної нотаріальної контори ним було отримано лист № 5287 від 05 грудня 2007 року, яким був повідомлений про неможливість видачі нотаріальною конторою свідоцтва про право на спадщину за заповітом на жилий будинок АДРЕСА_1, оскільки згідно листа КМБТІ право власності на житловий будинок не зареєстровано, тому запропоновано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

При житті його мати не встигла зареєструвати належний їй будинок у БТІ, оскільки останні роки тяжко хворіла.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_4 підтримали позов та викладені у ньому обставини.

Представник відповідача та представник третьої особи Головного територіального управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, суду подали заперечення та пояснення на позов з проханням розглянути справу без участі їхніх представників. У письмових запереченнях представник Київської міської ради просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на безпідставність вимог, оскільки спадкодавцем за життя не було зареєстровано право власності на будинок. Третя особа у письмових поясненнях просить ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства.

Представник третьої особи Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Чорний В.О. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи, приходить до наступного висновку.

Рішенням виконавчого комітету Дарницької районної ради депутатів трудящих м. Києва від 15 серпня 1952 року № 957 було відведено земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво ОСОБА_2 площею 600 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Відповідно до акту представника Управління в справах Архітектури м. Києва від 23 серпня 1952 року на підставі вищевказаного рішення виконкому Дарницької райради, в користування ОСОБА_2. було виконано у натурі відвід земельної ділянки загальною площею 600 кв.м. у безстрокове користування під житлову забудову (а.с. 18).

06 вересня 1952 року між Житловим управлінням виконкому Дарницької ради депутатів трудящих та ОСОБА_2. було укладено договір на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, який посвідчений нотаріусом Сьомої Київської державної контори 17.09.1952 р. за реєстровим номером 8395 (а.с. 12-15).

Як убачається із архівної довідки виданої Державним архівом м. Києва від 19.03.2008 р., АДРЕСА_2 була перейменована на АДРЕСА_1 у 1959 році (рішення виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих № 1710 від 13.10.1959 р.) (а.с. 21).

16 листопада 1984 року та в подальшому 15.02.1989 року Київським міським бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічні паспорти на житловий будинок (домоволодіння) по АДРЕСА_1 (а.с. 23-34).

Рішенням Дніпровської районної ради народних депутатів м. Києва від 24.02.1986 року №140 були затверджені акти комісії по прийняттю в експлуатацію індивідуальних домоволодінь, у тому числі і домоволодіння ОСОБА_2, яке розташоване по АДРЕСА_1, житловою площею 35,4 кв.м., корисною - 69,3 кв.м. (архівний витяг, копія рішення - а.с. 22, 70).

11 травня 1954 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, у зв'язку з чим змінила прізвище "ОСОБА_2" на "ОСОБА_2" (довідка Відділу РАЦС ГУЮ у м. Києві від 06.12.2007 р. № 577 - а.с. 17).

05 грудня 1997 року ОСОБА_2 було складено заповіт відповідно якого на випадок смерті належний їй на праві власності жилий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, заповіла ОСОБА_1 (а.с. 10). Заповіт посвідчений державним нотаріусом Тринадцятої Київської державної нотаріальної контори Коптєловою О.Р., зареєстрований у реєстрі за № 4у-989.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла (свідоцтво про смерть - а.с. 9).

ОСОБА_1 звертався до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину.

Листом від 05.12.2007 року за № 5287 Десятою Київською державною нотаріальною конторою було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у Київському міському БТІ не зареєстровано та запропоновано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вказане майно (а.с. 44).

На повторне звернення позивача до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини вдруге було надано відмову від 06.03.2013 року у видачі свідоцтва про право на спадщину через ненадання правовстановлюючих документів на будинок та запропоновано звернутися до суду.

Згідно відмітки у паспорті, позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 01.02.1997 року по даний час.

Відповідно довідки Дирекції з управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду виданої ОСОБА_1 у листопаді 2007 року, його мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, була прописана в приватному будинку за адресою АДРЕСА_1 з 15.02.1958 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_3

Отже, оскільки спадщина була відкрита та прийнята позивачем до 01 січня 2004 року, до спірних правовідносин слід застосовувати норми Цивільного кодексу УРСР.

На час закінчення будівництва спірного будинку та прийняття його в експлуатацію, а саме станом на 1986 рік, щодо набуття права власності на житловий будинок було визначено Переліком правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженим Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженим з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 р., погодженою заступником Голови Верховного суду УРСР 15.01.1966 р., яка втратила чинність 19.01.1996 р.

Вказаними нормативно-правововими актами було визначено, що правовстановлюючими документами на підставі яких проводилася реєстрація будинків та домоволодінь були нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове

користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію.

Дані документи наявні у матеріалах справи.

За повідомленням Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) від 12.03.2008 року за № 03-56/8652, в базі даних ПК «Кадастр» земельна ділянка на АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 площею 640,69 кв.м. на підставі технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування (а.с. 42).

Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК Української РСР у ред. від 18.07.1963 р., кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

За нормою ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Інших спадкоємців, окрім позивача, у померлої ОСОБА_2 судом не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України у ред. від 16.01.2003 року, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, з урахуванням вищевказаних обставин позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 524, 525, 534, 541, 548, 549 ЦК Української РСР у ред. від 18.07.1963 р., Переліком правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженим Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, погодженим з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року; Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР від 31.01.1966 р., погодженої заступником Голови Верховного суду УРСР 15.01.1966 р.; ст. 15 ЦК України у ред. від 16.01.2003 року, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 64, 88, 208, 215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1, житлова площа якого становить 35,4 кв.м., корисна площа - 69,30 кв.м., після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя