Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Писаної Т.О.,Нагорняка В.А., Юровської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Перша київська державна нотаріальна контора, про поділ спадкового майна та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Перша київська державна нотаріальна контора, про поділ спадкового майна та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про визначення частки у спільній сумісній власності та поділ спадкового майна, за касаційною скаргою ОСОБА_7, яка діє через представника ОСОБА_9, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Перша київська державна нотаріальна контора, про поділ спадкового майна і визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Частково заперечуючи проти задоволення вказаних вимог, ОСОБА_8 подала зустрічний позов до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Перша київська державна нотаріальна контора, про поділ спадкового майна і визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, а ОСОБА_7 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про визначення частки у спільній сумісній власності та поділ спадкового майна.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року, первісний позов ОСОБА_6 і зустрічний позов ОСОБА_8 задоволено частково, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 відмовлено.

Визначено частку померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 у праві спільної сумісної власності із ОСОБА_7 на таке майно: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1; гараж НОМЕР_2, ряд № 1 в КБЕГ «Перемога», що знаходиться у Святошинському (колишній Ленінградський) районі м. Києва по вул. Бударіна; 1/2 частини автомобіля «Деу Ланос», 2005 року випуску, р.н. НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на частку у спільній сумісній власності із ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на:

- 1/4 частини квартири АДРЕСА_1;

- 1/2 частини гаража НОМЕР_2, ряд № 1 в КБЕГ «Перемога», що знаходиться у Святошинському (колишній Ленінградський) районі м. Києва по вул. Бударіна;

- 1/2 частини автомобіля «Деу Ланос», 2005 року випуску, р.н. НОМЕР_1.

Поділено спадкове майно після померлого ОСОБА_10, а саме: 1/4 частини квартири АДРЕСА_1; 1/2 частини гаража НОМЕР_2, ряд № 1 в КБЕГ «Перемога», що знаходиться у Святошинському (колишній Ленінградський) районі м. Києва по вул. Бударіна; 1/2 частини автомобіля «Деу Ланос», 2005 року випуску, р.н. НОМЕР_1 між спадкоємцями першої черги: між матір'ю ОСОБА_6 і дочкою ОСОБА_8

Визнано за ОСОБА_6 у порядку спадкування після померлого ОСОБА_10 за законом право власності на:

- 1/2 частини квартири АДРЕСА_2;

- 1/8 частини квартири АДРЕСА_1;

- 1/4 частини гаража НОМЕР_2, ряд № 1 в КБЕГ «Перемога», що знаходиться у Святошинському (колишній Ленінградський) районі м. Києва по вул. Бударіна;

- 1/4 частини автомобіля «Деу Ланос», 2005 року випуску, р.н. НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_8 у порядку спадкування після померлого ОСОБА_10 за законом право власності на:

- 1/2 частини квартири АДРЕСА_2;

- 1/8 частини квартири АДРЕСА_1;

- 1/4 частини гаража НОМЕР_2, ряд № 1 в КБЕГ «Перемога», що знаходиться у Святошинському (колишній Ленінградський) районі м. Києва по вул. Бударіна;

- 1/4 частини автомобіля «Деу Ланос», 2005 року випуску, р.н. НОМЕР_1.

В іншій частині основних і зустрічних позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 12 листопада 1994 року ОСОБА_10 уклав шлюб з ОСОБА_7

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2011 року шлюб між ними було розірвано.

09 липня 2012 року ОСОБА_7 зверталась до суду із позовом до ОСОБА_10 про поділ спільного майна подружжя.

Під час розгляду даної справи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30 вересня 2013 року провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про поділ спільного майна подружжя було закрито у зв'язку зі смертю відповідача.

Спадкоємцями майна ОСОБА_10 є: ОСОБА_6, мати спадкодавця, яка в межах шестимісячного строку, визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; ОСОБА_8, яка є донька спадкодавця, яка також у межах шестимісячного строку, визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Також судами встановлено, що власником квартири АДРЕСА_2 був ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 23 квітня 2002 року.

Відповідно до договору від 26 травня 1998 року ОСОБА_11 і ОСОБА_12 (син відповідача ОСОБА_7) придбали у власність в рівних частках квартиру АДРЕСА_1.

Таким чином, суди дійшли вірного висновку, що 1/2 частини вказаної квартири була придбана ОСОБА_11 за час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10, і це майно є спільною сумісноювласністю подружжя.

18 квітня 1995 року ОСОБА_7 згідно з договором купівлі-продажу придбала гараж НОМЕР_2, ряд № 1 в КБЕГ «Перемога», що знаходиться в Святошинському (колишньому Ленінградському) районі м. Києва по вул. Бударіна.

ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 20 жовтня 2005 року був власником автомобіля «Деу Ланос», 2005 року випуску, р.н. НОМЕР_1.

Суди правильно зазначили, що спірне майно набувалось у власність під час дії Цивільного кодексу України 2004 року і Сімейного кодексу України 2004 року, а також під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року і Кодексу про шлюб і сім'ю України 1969 року.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Аналогічне правило закріплено в ч. 1 ст. 22 КпШС України, де вказано про те, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Правила розподілу спільного майна подружжя визначені в ст. 70 СК України, яка визначає загальне правило рівності часток подружжя в спільному майні та передбачає можливість відступлення від загального правила рівності часток при наявності обставин, що мають істотне значення.

Аналогічні положення містить і ст. 28 КпШС України.

Оскільки 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, гараж НОМЕР_2, ряд № 1 в КБЕГ «Перемога», що знаходиться в Святошинському (колишньому Ленінградському) районі м. Києва по вул. Бударіна і автомобіль «Деу Ланос», 2005 року випуску, р.н. НОМЕР_1, набуті в період перебування ОСОБА_7 і ОСОБА_10 у шлюбі, то ці об'єкти нерухомого і рухомого майна є їхньою спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

У статті 71 Закону України «Про нотаріат» вказано, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що за загальними правилами ч. 2 ст. 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

За життя ОСОБА_10 не встиг поділити спільне майно з колишньою дружиною ОСОБА_7 Так, суди дійшли правильного висновку, що частка ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на гараж НОМЕР_2, ряд № 1 в КБЕГ «Перемога», що знаходиться в Святошинському (колишньому Ленінградському) районі м. Києва по вул. Бударіна іавтомобіль «Деу Ланос», 2005 року випуску, р.н. НОМЕР_1, становить по 1/2 частини, а на квартиру АДРЕСА_1 - по 1/4 частини на кожного з них.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги майна спадкодавця ОСОБА_10 є його мати ОСОБА_6 і дочка ОСОБА_8

Частина 1 ст. 1267 ЦК України визначає, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

З урахуванням вказаного частки ОСОБА_6 і ОСОБА_8 для кожного із спадкоємців у спадковому майні складають: 1/8 частини квартири АДРЕСА_1; 1/4 частини гаража НОМЕР_2, ряд № 1 в КБЕГ «Перемога», що знаходиться в Святошинському (колишньому Ленінградському) районі м. Києва по вул. Бударіна; 1/4 частини автомобіля «Деу Ланос», 2005 року випуску, р.н. НОМЕР_1.

Колегія суддів вважає, що суди обґрунтовано відхилили доводи ОСОБА_7 з приводу того, що квартира АДРЕСА_2 є кооперативною і була придбана під час проживання з ОСОБА_10 з 1992 року у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Тобто право власності на кооперативну квартиру виникає саме у члена даного кооперативу, а не у будь-якої іншої особи і після внесення пайового внеску в повному розмірі.

А відповідно до ст. 17 вказаного Закону кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в житлово-будівельному кооперативі за рахунок спільних коштів члена цього кооперативу і членів його сім'ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 23 квітня 2002 року власником вказаної квартири зазначено ОСОБА_10

Квартира побудована ОСОБА_10 як членом ЖБК «Академічний-17», при цьому усі пайові внески зроблені ОСОБА_10 до 12 листопада 1994 року (дата укладання шлюбу).

Відповідно до довідки ЖБК «Академічний-17» від 17 липня 2015 року № 113 повну вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_2 сплачено у квітні 1992 року.

Членом житлово-будівельного кооперативу ЖБК «Академічний-17» був ОСОБА_10, який був і власником паєнакопичення, паєнакопичення на ОСОБА_7 не переоформлялось.

ОСОБА_7 на час сплати пайових внесків членом сім'ї члена кооперативу ОСОБА_10 не була.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, яка діє через представника ОСОБА_9, відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана
Г.В. Юровська