Ухвала

іменем україни

22 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Черненко В.А.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - орган опіки і піклування Радехівської районної державної адміністрації Львівської області, про звернення стягнення; за позовом ОСОБА_4 до Радехівського відділення Західного ГРУ ЗАТ Комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживачів, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду із указаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог указувало на те, що 12 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 32306,61 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12 вересня 2028 року.

У забезпечення виконання зобов'язань боржника за кредитним договором 12 вересня 2008 року між сторонами було укладено договір, за умовами якого ОСОБА_6 передав у іпотеку банку будинок загальною площею 214,30 м2, житловою площею 103,00 м2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки склала 174 682 грн 80 коп.

Оскільки ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, у нього виникла заборгованість перед банком у сумі 60476,50 доларів США, що за курсом 7,99 грн. за 1 долар США, відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 30 січня 2014 року, складає 483207 грн 26 коп.

З огляду на зазначене позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на будинок АДРЕСА_1 шляхом його продажу та виселити усіх його мешканців.

У серпні 2014 року ОСОБА_4, звернувся до суду із зустрічним позовом у якому просив визнати укладений 12 вересня 2008 року з ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитний договір недійсним, указуючи на несправедливість його умов.

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 23 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" та позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2015 року рішення Радехвського районного суду Львівської області від 23 квітня 2015 року в частині позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LVО4GA від 12 вересня 2008 року в розмірі 60476,50 доларів США, що еквівалентно 483207 грн 26 коп., відповідно до курсу НБУ від 30 січня 2014 року, звернуто стягнення на будинок загальною площею 214,30 м2, житловою площею 103,00 м2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки. ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дубліката правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки за ціною продажу предмета іпотеки, встановленою незалежним експертом - оцінювачем, а саме ринкової вартості нерухомого майна на момент реалізації.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" №1304‑VII від 03 червня 2014 року.

У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" про виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовлено.

В решті рішення Радехівського районного суду Львівської області від 23 квітня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду апеляційної в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" про виселення відповідачів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задовольнити.

Вивчивши матеріали справи в частині позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" про виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із предмета іпотеки - будинку АДРЕСА_1 перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що рішення апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" про виселення відповідачів з предмета іпотеки - будинку АДРЕСА_1 суд апеляційної інстанції виходив із того, що вказаний будинок придбаний не за рахунок отриманих кредитних коштів, повернення яких забезпечене іпотекою, а тому відповідно до положень ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР виселення мешканців, які проживають у вказаному будинку, без надання іншого жилого приміщення не допускається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 18 березня 2015 року в справі № 6-39цс15.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

В решті рішення суду апеляційної інстанції не оскаржувалось, а тому відповідно до ст. 335 ЦПК України касаційним судом не перевірялось.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 із предмета іпотеки - будинку АДРЕСА_1, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
В.І. Журавель
В.А. Черненко