Провадження №: 2/752/1580/16
15.02.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
за участі секретаря судового засідання Лебедєва В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
24.12.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачами зазначено, що у їх власності перебуває квартира АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування частини квартири від 01.08.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 01.08.2002 року за реєстровим № 573. З 27.08.1998 року у зазначеній квартирі було зареєстровано ОСОБА_3, яка за вищевказаною адресою з серпня 2002 року до теперішнього часу не проживає. Крім того, факт не проживання ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 підтверджується актами про не проживання від 05.08., 17.10., 17.12.2015 року. Враховуючи той факт, що відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає, комунальні платежі не сплачує, в квартирі відсутні її особисті речі, просили визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов»язати Голосіївський районний відділ ГУ ДМС в м. Києві зняти останню з реєстраційного обліку.
У судове засідання позивачі не з»явилися, подали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з»явилася, направлені судові виклики за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку її місця проживання, повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони.
З огляду на викладене, врахувавши думку позивача, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних.
Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених до ОСОБА_3 позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджено договором дарування частини квартири від 01.08.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 01.08.2002 року за реєстровим № 573 (а.с. 4).
За даними довідки форми № 3 на квартиру АДРЕСА_1 виданої комунальним концерном «Центр комунального сервісу № 32» 23.12.2015 року за № 867, у квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 (власник особового рахунку), ІНФОРМАЦІЯ_1 з 22.08.2002 року та ОСОБА_3 (інша особа), ІНФОРМАЦІЯ_2 з 27.08.1998 року. Сусіди по квартирі сім»я ОСОБА_4, займає дві кімнати (а.с. 8).
За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Звертаючись в суд з позовом, позивачі стверджують, що відповідач не є членом їх сім»ї, не проживає та не з»являється у спірній квартирі з моменту реєстрації ОСОБА_1 та його фактичного вселення до квартири, однак не знялася з реєстраційного обліку, а тому у такий спосіб чинять їм перешкоди щодо використання на власний розсуд належного їм майна, яким є спірна квартира.
За правилами ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником; член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Крім того, за даними актів від 05.08., 17.10., 17.12.2015 року, складених комісією у складі майстра та сусідів квартир № 1, 3, 4 ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, засвідчених директором КП «ЖЕО-110» щодо обстеження квартири АДРЕСА_1 на предмет встановлення факту не проживання ОСОБА_3, комісією встановлено, що ОСОБА_3 у квартирі за вище вказаною адресою не проживає з вересня 2002 року (а.с. 5, 6, 7).
Наразі, приймаючи до уваги, що відповідач була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 до набуття позивачами права власності на цю ж квартиру, а після набуття позивачами права власності на спірне майно ОСОБА_3 залишається зареєстрованою у цьому приміщенні як інша особа, однак з вересня 2002 року не проживає у зазначеній квартирі, не проживає остання у АДРЕСА_1 і на час вирішення справи судом, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 325 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 213, 224 ЦПК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати до ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1, до ОСОБА_3.
Рішення може бути оскаржено позивачами до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя К.Г. Плахотнюк