УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентина Василівна, про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту і свідоцтва про право на спадщину недійсними,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_7, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- встановити факт, що вона, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Вінниці, є племінницею ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с. Угринівка Хмільницькогорайону Вінницької області, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а остання, в свою чергу, є її рідною тіткою;

- визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5, посвідчений 03 серпня 2012 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В.;

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 07 червня 2013 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1293.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла її рідна тітка ОСОБА_8, після смерті якої відкрилась спадщина на 3/5 квартири АДРЕСА_1.

Позивачка вказала, що родичів по прямій лінії споріднення у ОСОБА_8 на момент смерті не було, а вона є спадкоємцем за законом після смерті своєї тітки за правом представлення, у зв'язку з чим вона звернулась за прийняттям спадщини до 1-ї державної нотконтори в м. Вінниці, подавши заяву 20 вересня 2012 року, а її рідний брат, який також мав право на спадкування, звернувся до нотконтори із заявою про відмову від спадщини на її користь. Однак для оформлення спадкових прав необхідно підтвердити родинні зв'язки із спадкодавцем ОСОБА_8 та встановити відповідні факти.

Крім того вказала, що звернувшись до нотконтори вона дізналася, що 03 серпня 2012 року ОСОБА_8 склала заповіт і все своє майно заповіла ОСОБА_5, яка 07 червня 2013 року оформила свої спадкові права та отримала у 1-й Вінницькій державній нотконторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Посилаючись на те, що у спадкодавця ОСОБА_8 не було жодних підстав чи внутрішніх переконань складати заповіт на користь ОСОБА_5, вважала, що такий був підписаний нею в хворобливому стані, коли вона не розуміла значення своїх дій і не керувала ними, а форма заповіту і порядок його посвідчення не в повній мірі відповідають вимогам закону.

З огляду на вказане просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Встановлено факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є племінницею ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а ОСОБА_8 є рідною тіткою ОСОБА_4

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 відхилено, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 вересня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7, мотивуючи свої доводи порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інтонації в частині відмови у задоволенні позову та ухвалу апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо встановлення факту родинних відносин в апеляційному порядку не оскаржувалося та не було предметом перегляду в апеляційному суді, а тому на предмет законності і обґрунтованості судом касаційної інстанції також не перевіряється.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання недійсними заповіту та свідоцтва про право на спадщину, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував положення ст. ст.203, 1247, 1251,1252,1255,1257 ЦК України права, які їх регулюють, врахував висновки первинної і додаткової посмертної судово-психіатричної експертиз, згідно з якими спадкодавець ОСОБА_8 на час складання заповіту на хронічне душевне захворювання не страждала, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що також узгоджується з іншими доказами у справі та показами свідків, дійшовши обґрунтованого висновку, що її волевиявлення на час складання заповіту було вільним і відповідало її волі, а під час оформлення заповіту нотаріусом були дотримані вимоги щодо форми та порядку його посвідчення.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

В.А. Нагорняк