Провадження № 2-з/761/18/2016
У Х В А Л А

Іменем України

06 січня 2016 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Маліновська В.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (Позивачка), через свого представника ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_4 (Відповідач) про поділ спільного майна подружжя.

Одночасно з позовною заявою представником позивачки - ОСОБА_2 подано заяву, в якій він просить постановити ухвалу про забезпечення позову, якою накласти арешт на майно, яке є об'єктом спільної сумісної власності, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та на будинок АДРЕСА_2

Заяву мотивовано тим, що ціна позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, становить 3 000 000 грн., тому необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, за для попередження умисного створення відсутності майна.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову суддя прийшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

Разом з тим, у поданій до суду заяві про забезпечення позову позивачем не наведено жодної обставини, яка б свідчила про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У той же час в позовній заяві зазначено, що майно, яке просить поділити Позивачка, придбано під час шлюбу і є спільною сумісною власністю.

При цьому, враховуючи предмет позову та зміст заявлених позовних вимог, з яких вбачається, що ймовірне рішення суду, ухвалене по даній справі, у разі задоволення позову, не підлягатиме примусовому виконанню, вважаю, що у даному випадку відсутні обставини, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також слід звернути увагу на те, що звертаючись до суду з вказаною заявою, представником позивача не додано до неї належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що зазначені у заяві квартира та будинок дійсно на даний час зареєстровані на праві власності саме за відповідачем у справі, що позбавляє можливості суд вирішити питання про забезпечення позову.

При цьому, вказані представником позивача обставини, а саме: їх припущення щодо можливого відчуження відповідачем без згоди позивачки, зареєстрованих на його імя квартири та будинку, не можуть свідчити про існування ризиків, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову на даний час слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: