Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 22-ц /778/212/16 суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Осоцького І.І.,

суддів: Кухаря С.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Терпіннівська сільська рада, про зобовязання вчинення дій, звільнення незаконно захопленої земельної ділянки, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4про зобовязання вчинення дій, звільнення незаконно захопленої земельної ділянки, стягнення матеріальної та моральної шкоди, зазначивши, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Будинок і земельна ділянка для його обслуговування площею 0,1530 га належали на праві власності його матері ОСОБА_6, померлої 23 березня 2014 року. Після смерті матері він прийняв спадщину після неї за законом, але свідоцтво про право на спадщину не отримував.

За адресою с.Терпіння, вул. Радянська, буд.71 Мелітопольського району проживає ОСОБА_4, який за твердженням позивача зловживає добросусідськими відносинами, бо палить у своїй печі резину, пластмасу, а продукти горіння летять у двір позивача, що негативно впливає на стан здоров'я позивача та створює дискомфорт для його проживання. Крім того, позивач зазначає, що ОСОБА_4 незаконно захопив частину землі позивача площею 19,5 кв.м., що підтверджено актом засідання земельної комісії Терпіннівської сільської ради від 03 березня 2010 року.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04.08.2015 року залучено до участі у цій справі як співвідповідача ОСОБА_5 та Терпіннівську сільську раду як третю особу.

Позивач просив суд зобовязати відповідача ОСОБА_7 не палити піч у світлий час доби та/або перенести її або димохідну трубу від неї подалі від житлових приміщень, при використанні печі обовязково враховувати «розу» вітрів; зобовязати відповідача звільнити незаконно захоплену ділянку його землі; стягнути з ОСОБА_7 матеріальні збитки в якості компенсації: за незаплановані поїздки до суду у розмірі - 100 грн., стягнути з ОСОБА_5 10 000 грн. за незаконне використання земельної ділянки та за моральну шкоду.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд обгрунтовно виходив із їх недоведеності останнім належними та допустимими доказами.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.119-122/. Будинок і земельна ділянка для його обслуговування площею 0,1530 га належали на праві власності його матері ОСОБА_6, померлої 23 березня 2014 року. На імя ОСОБА_6 оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1530 га, розташованої в с. Терпіння, вул.Радянська, 73 для обслуговування жилого будинку, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 131 від 06 жовтня 2004 року /а.с.95/. Після смерті матері ОСОБА_3 прийняв спадщину за законом, але свідоцтво про право на спадщину не отримував.

За адресою с.Терпіння, вул. Радянська, буд.71 Мелітопольського району проживає ОСОБА_4І./ а.с.35/, також за цієї адресою проживає ОСОБА_5 на ймя якої оформлено державний акт на право приватної власності на землю плошею 0,450 га для особистого підсобного господарства, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 129 від 04 вересня 1998 року / а.с. 97 /.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про зобовязання вчинення відповідачем дій щодо не здійснення паління у пічи шкідливими речовинами та/або перенесення димохідної труби подалі від житлових приміщень та врахування при палінні в печі напрямку вітру, а також позовні вимоги про звільнення відповідачем незаконно захопленої земельної ділянки, врегулювано нормами ст.,ст. 103-104, 152 ЗК України, за якими власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати: - припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може привести до шкідливого впливу на здоровя людей, на повітря, земельні ділянки та інше; - усунення будь-яких порушень їх прав на землю і відшкодування завданих збитків, також вони повинні обирати такі способи використання земельних ділянок, при яких власникам та землекористувачам сусідних земельних ділянок завдається найменше незручностей(задимлення, неприємні запахи тощо).

Проте за вимогами норм ст.,ст. 57-60 ЦПК України, які дають поняття доказів, порядок їх подання та врегульовують обовязки доказування, доказами є будь-які фактичні дані, на підстаів яких суд встановлює наявність або відсутніть обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертизи.

При цьому кожна сторона зобовязання довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншимим особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

В якості доказів вимог ОСОБА_3 про зобовязання вчинення відповідачем дій щодо не здійснення паління у пічи шкідливими речовинами та/або перенесення димохідної труби подалі від житлових приміщень та врахування при палінні в печі напрямку вітру, а також для звільнення відповідачем незаконно захопленої земельної ділянки в матеріалах справи ОСОБА_3 надано свої пояснення, які викладені у судових засіданням та у письмових поясненнях.

Проте оскільки вказані пояснення надані ОСОБА_3 не шляхом допиту його як свідка у порядку, передбаченому нормами ст., ст. 184, 180-182 ЦПК України, то вказані пояснення не можливо віднести до допустимих доказів доведеності заявлених позовних вимог. Інших доказів щодо вказаних обставин позивачем надано не було.

Крім цього в якості доказів вимог ОСОБА_3 про звільнення відповідачем незаконно захопленої земельної ділянки, позивачем надано акт засідання земельної комісії виконкому Терпіннівської сільської ради від 03.03.2010 року, у якому зазначено, що при розгляді заяви ОСОБА_3 про перешкоджання йому у користуванні земельною ділянкою по вул. Радянська, 73 в с.Терпіння зафіксовано факт самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_4 площею 19,5 кв.м..

Проте вказаний акт складено більш ніш за 4 роки до звернення ОСОБА_3 до суду, у ньому відсутні графічне фіксування факту самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_4 площею 19,5 кв.м., тому вказану у цьому акті інформацію неможливо визнати належним доказом наявності факту захоплення на час звернення до суду ОСОБА_3 з такими вимогами певної площи земельної ділянки ОСОБА_4 за адресоюв буд. № 73 по вул. Радянська в с. Терпіння Мелітопольського району. Інших доказів щодо вказаних обставин позивачем надано не було.

Згідно до вимог норм ст.,ст. 22, 23 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування та на відшкодування моральної шкоди.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення відповідно до вимог норм ст. 85 ЦПК України сплачуються іншою стороною витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту

Проте, оскільки позивачем не було доведено належними та допустимими доказами підстав для задоволення позовних вимог про зобовязання вчинення відповідачем дій щодо не здійснення паління у пічи шкідливими речовинами та/або перенесення димохідної труби подалі від житлових приміщень та врахування при палінні в печі напрямку вітру, а також позовних вимог про звільнення відповідачем незаконно захопленої земельної ділянки, то висновок суду у додатковому судовому рішенні про відсутність підстав для задоволення похідних від перших позовних вимог - вимог про стягнення з ОСОБА_7 матеріальних збитків в якості компенсації за поїздки позивача до суду у розмірі - 100 грн. та про стягнення на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 10 000 грн. за незаконне використання земельної ділянки та моральної шкоди є законним та обгрунтованим.

За таких обставин справи, колегія суддів вважає, що оскаржене рішення суду у цій справі відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права.

З доводами апелянта про те, що його права та свободи не було захищено судом погодиться неможливо, бо судом захищаються порушені права та сводоби особи, а позивачем не надано до матеріалів справи доказів про порушення його прав та свобод.

Доводи апеляційної скарги, які стосуються оцінці за розсудом апелянта дій суду не спростовують висновків суду по суті спору і не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріалього та процесуального права, також такі доводи не відносяться до підстав, передбачених нормами цивільно-процесуального законодавства для скасування правильного по суті рішення суду.

Неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце перегляду справи в апеляційному порядку, на висновки суду в цій справи не впливає.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України „Про судовий збір суд, враховуючи майновий стан сторони, може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Пунктом 32 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах розяснено, що суд вправі застосувати щодо одного й того самого заявника і за однією й тією ж його заявою (скаргою) як відстрочення, так і розстрочення сплати судового збору, або зменшення розміру судового збору, або звільнення від його сплати. Зазначені дії можуть мати місце у різній послідовності або в сукупності.

Враховуючи наведене та майновий стан позивача, який є інвалідом 3 групи, колегія суддів вважає можливим звільнити з ОСОБА_3 від сплати на користь держави судового збору при перегляді справи в апеляційному порядку на підставі ч.2 ст.8 Закону України „ Про судовий збір.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 вересня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Звільнити з ОСОБА_3 від сплати на користь держави судового збору при перегляді справи в апеляційному порядку на підставі ч.2 ст.8 Закону України „Про судовий збір.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: