АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/1967/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Галась І.А.
Доповідач - Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.,

- Немировської О.В.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів.

В уточнених позовних вимогах посилалася на те, що 16 листопада 2013 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №3058.

У шлюбі народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею.

Відповідач, перебуваючи у шлюбі з нею, припинив надавати їй та дитині матеріальну допомогу. На даний час він проживає окремо.

З довідки №345 від 25.06.2015 року вбачається, що син перебуває на «Д» обліку з приводу: «Анемия 1 ст.: синдром задержки симптоматическогоразвития, мозаичная задержка психического и предречевого развития. Дополтительная хорда в полости левого желудочка».

У зв'язку з таким діагнозом син потребує лікування, масажних процедур, які для неї виявилися матеріально затратними, так як вона перебуває у декретній відпустці та самостійно не може оплатити необхідне лікування дитині.

Не дивлячись на це, відповідач ухиляється від надання їй та їхній дитині утримання, відмовляючи сплачувати витрати, пов'язані з лікуванням сина.

Інших дітей у відповідача немає, стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться.

Також слід враховувати хворобливий стан здоров'я їхньої дитини, її тяжке матеріальне становище.

Їй не відомо чи відповідач офіційно працює, а тому вважає, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання сина у фіксованій грошовій сумі в розмірі 5000 грн.

Окрім того, вона не працює, так як перебуває в декретній відпустці по догляду за їхнім сином.

Станом на момент звернення до суду їхньому сину виповнилося один рік та два місяці, що позбавляє її можливості працювати та отримувати заробітну плату.

Оскільки вона здійснює догляд за хворою дитиною, яка перебуває на «Д» обліку та має затримку в психічному розвитку, тому має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 3500 грн.

Також вона зверталася за юридичною допомогою до адвокатів для складання документів щодо звернення до суду з позовною заявою, допомога яких є оплатною.

З урахуванням наведеного просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на ОСОБА_4 в розмірі 5000 грн фіксованої суми щомісячно до його повноліття від дня подання позову; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 3500 грн фіксованої суми щомісячно від дня подання позову до досягнення дитиною - ОСОБА_4 шестирічного віку; витрати, пов'язані з оплатою роботи адвоката, покласти на відповідача.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1167 грн на місяць, починаючи з 09 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів на дитину 1167 грн, допустив порушення норми ст. 182 СК України, так як згідно довідки ЛКК №345 від 25.06.2015 року дитина перебуває на «Д» обліку та потребує коштовного лікування, масажних процедур.

Факт того, що дитина хвора і потребує лікування, підтверджується іншими доказами, а саме, довідкою вих. №613 від 04.12.2015 року та випискою із медичної карти дитини від 04.12.2015 року.

Визначаючи суму аліментів на дитину в розмірі 5000 грн, вона виходила з мінімальних затрат, які несе щомісяця на дитину, а саме, продукти харчування, одяг, лікування, масажні процедури та ін. Окрім того, у матеріалах справи містяться чеки та квитанції, які підтверджують, що на вона на дитину витрачає щомісяця від 3500 грн до 7500 грн.

Також вона щомісяця сплачує комунальні послуги.

Вказує, що суд не прийняв до уваги той факт, що відповідач є працездатною людиною, може працювати та допомагати утримувати дитину.

Посилається й на те, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог у частині стягнення аліментів на її утримання в розмірі 3500 грн, не застосував до спірних правовідносин ст. 84 СК України та не прийняв до уваги докази, які свідчать, що хвора дитина проживає разом з нею, що є підставою для стягнення на її користь аліментів до досягнення дитиною 6 років.

Також суд першої інстанції не стягнув на її користь понесені нею витрати у вигляді оплати правової допомоги, хоча матеріали справи містять договір про надання правової допомоги та квитанції про її оплату в розмірі 5500 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 16 листопада 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 16.11.2013 року (а.с. 3).

У шлюбі сторони мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 2105.2014 року складено відповідний актовий запис №1130 (а.с. 4).

З довідки ф-3 №813 від 08.07.2015 року вбачається, що син ОСОБА_4 проживає разом з ОСОБА_2 (а.с. 8).

Згідно довідки №345 від 25.06.2015 року лікарсько-контрольна комісія КНП «ЦПМСД №1» Оболонського району м. Києва ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на Д-обліку з приводу анемія І ст., синдром затримки статокінетичного розвитку, мозаїчна затримка психічного і передмовного розвитку. Додаткова хорда в порожнині лівого шлунку (а.с. 6).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається, що суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів на дитину 1167 грн, допустив порушення норми ст. 182 СК України, так як згідно довідки ЛКК №345 від 25.06.2015 року дитина перебуває на «Д» обліку та потребує коштовного лікування, масажних процедур.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» від 12 червня 1998 року №16 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Стаття 184 СК України визначає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1167 грн, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_3 є працездатним, відомостей про наявність у відповідача на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків суду не було надано. Також судом врахований стан здоров'я дитини та прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років, встановлений з 01 вересня 2015 року.

Разом з тим колегія суддів не може повністю погодитися з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивача.

У ч. 1 ст. 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 3 ст. 84 СК України якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Із зазначеної частини статті випливає, що право на утримання виникає у випадку, якщо внаслідок особливостей свого розвитку дитина має фізичні або психічні вади, що зумовлюють необхідність особливого догляду за нею, регулярних медичних оглядів, лікувальних курсів, неможливість відвідування звичайних дитячих закладів тощо, проте таких доказів позивачем не надано.

Надана суду довідка свідчить, що дитина перебуває на диспансерному обліку, проте відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що дитина буде перебувати на обліку до шестирічного віку, не зможе відвідувати дитячі заклади, чи потребувати догляду в домашніх умовах.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що такі вимоги не ґрунтуються на доказах та є передчасними.

Разом з тим, згідно частин 2, 4 ст. 88 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Тобто, право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) вагітність або проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років або шести років, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку; 2) походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (усиновлення, факт біологічного походження); 3) здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів.

Як вбачається з матеріалів справи, дитина, батьком якої є ОСОБА_3, проживає з позивачем, відповідач є працездатним, на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків немає, доказів неможливості сплачувати аліментів на користь дружини відповідачем не надано.

Відповідач не надав суду жодного доказу, який би свідчив про неможливість працевлаштуватися.

Відмовляючи в задоволені позову в цій частині, суд першої інстанції не звернув увагу, що за наведених обставин ОСОБА_2 позбавлена можливості працювати та утримувати себе, що є не припустимим лише по тій причині, що відповідач не працює. Будь-яких доказів, які б свідчили, що ОСОБА_3 не може працювати та надавати таку допомогу, останній суду не надав.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання підлягають задоволенню лише до досягнення дитиною трьох років та в розмірі 1000 грн щомісячно, а рішення суду першої інстанції в цій частині скасуванню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції не стягнув на її користь понесені нею витрати у вигляді оплати правової допомоги за наявності договору про надання правової допомоги та квитанції про її оплату в розмірі 5500 грн.

Такі доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

22.09.2015 року між ОСОБА_2 та Адвокатським об'єднанням «Самбур і партнери» укладено Договір про надання правової допомоги (а.с. 61-89).

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

До позовної заяви додано розрахунок оплати юридичної допомоги та квитанції про оплату правової допомоги на загальну суму 5200 грн.

Згідно розрахунку оплати юридичної допомоги консультація ОСОБА_5 становить 200 грн, складання уточненої позовної заяви - 1000 грн, що підтверджується квитанціями від 22.09.2015 та від 18.10.2015 року (а.с. 77).

З матеріалів справи вбачається, що сукупно представником ОСОБА_2 було витрачено на судові засідання 45 хв. (а.с. 70, 94-95).

Отже, розрахунок проводиться за наступною формулою:

- судове засідання - 19.10.2015 р. (а.с.70)

(5 хв./ 60 хв. = 0,083 год) * 1218 грн. /100% * 40% = 40,44 грн;

- судове засідання - 30.11.2015р. (а.с.94-95)

(40 хв./ 60 хв. = 0,67 год) * 1218 грн. /100% * 40% = 326,42 грн, а всього: 366 грн 86 коп.

Щодо стягнення 2000 грн, сплачених за складання проекту договору про припинення виплати аліментів, то такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки жодних доказів складання такого договору позивачем не надано.

Отже, витрати на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, складають 1566 грн 86 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дружини, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 70 грн 64 коп. (1000 грн / 3500 грн х 243,60 грн), а рішення суду першої інстанції скасуванню в цій частині.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шестирічного віку та витрат на правову допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шестирічного віку та витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Червоноград Львівської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки селища Світле Добропільського району Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 09 липня 2015 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Червоноград Львівської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки селища Світле Добропільського району Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, витрати на правову допомогу в розмірі 1566 грн 86 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Червоноград Львівської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, у дохід держави судовий збір у розмірі 70 грн 64 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді