Справа № 212/4218/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 лютого 2016 року м. Кривого Рогу

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Пустовіт О.Г.,

при секретарі: Гарасюта Л.К.;

розглянувши у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В :

В травні 2015 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2, який в подальшому був уточнений, про захист прав споживача шляхом визнання договору надання послуг № 00/0232 від 21.04.2015 укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 щодо встановлення газового лічильника за адресою АДРЕСА_1 недійсним, стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму на відшкодування збитків у розмірі 5700 гривень та моральну шкоду у розмірі 10000 гривень.

В обґрунтування позову вказав, що 21 квітня 2015 року між ним та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 у м. Кривому Розі був укладений договір надання послуг № 00/0232 від 21.04.2015 щодо встановлення газового лічильника за адресою: АДРЕСА_2, де він проживає. Цей договір набрав чинності 21 квітня 2015 року, він не змінювався, не припинявся, не розривався і у встановленому порядку не визнавався недійсним.

Відповідно до пунктів 1.1 і 1.2 зазначеного договору фізична особа - підприємець ОСОБА_2 зобовязався надати ОСОБА_1 послуги по встановленню газового лічильника за адресою його проживання та реєстрації: АДРЕСА_3, у період з 21 квітня по 20 травня 2015 року. Пунктом 3.2 зазначеного договору визначена сума договору 3800 гривень. Відповідно до пункту 3.1.1 зазначеного договору ОСОБА_1 21 квітня 2015 року сплатив фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 передоплату у сумі 2850 гривень. З врахуванням вимог пункту 1.2 зазначеного договору останній день виконання робіт 20 травня 2015 року. Фізична особа підприємець ОСОБА_2 не сповіщав ОСОБА_1 про обставини, що перешкоджають виконанню робіт за зазначеним договором.

Фізична особа підприємець ОСОБА_2 не виконав умови зазначеного договору роботи не виконав.

Під час укладення зазначеного договору фізична особа підприємець ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1, що він отримав відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу і замовчував той факт, що він не мав дозволу для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу. З листа публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» від 17.07.2015 № 51/6554 ОСОБА_1 стало відомо, що фізична особа - підприємець ОСОБА_2 для укладання договору на виконання робіт з встановлення вузлів обліку природного газу до публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» не звертався.

З огляду на зазначене, позивач ОСОБА_1 вважає, що фізична особа - підприємець ОСОБА_2 при укладенні зазначеного договору навмисно ввів його в оману щодо обставини, яка має істотне значення, а саме щодо того, що фізична особа - підприємець ОСОБА_2 не отримав дозвіл для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу і не мав права укладати договір щодо встановлення газового лічильника за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач вважає, що договір надання послуг щодо встановлення газового лічильника має бути визнаний недійсним з підстав його обману з боку фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 під час його укладання, на його користь має бути стягнена сума на відшкодування збитків і моральної шкоди, тому він, як споживач послуг, звернувся до суду.

Позивач ОСОБА_1 підтримав уточнені позовні вимоги, просив розглядати справу за його відсутності, про що подав заяву.

Відповідач фізична особа - підприємець ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, на час розгляду справи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 укладений договір надання послуг № 00/0232 від 21.04.2015, щодо встановлення газового лічильника за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до пунктів 1.1 і 1.2 зазначеного договору фізична особа - підприємець ОСОБА_2 зобовязався надати ОСОБА_1 послуги по встановленню газового лічильника за адресою: АДРЕСА_2 у період з 21 квітня по 20 травня 2015 року.

Статтею 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території та отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу.

Відповідно до листа №51/6554 від 17.07.2015 наданого ПАТ " Криворіжгаз", фізична особа - підприємець ОСОБА_2 за одержанням спеціального дозволу, для укладання договорів на виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу не звертався.

Пунктом 3.2 зазначеного договору визначена сума договору 3800 гривень. Відповідно до пункту 3.1.1 зазначеного договору ОСОБА_1, 21 квітня 2015 року сплатив фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 передоплату у сумі 2850 гривень, що підтверджується розрахунковим документом банківської установи.

Згідно статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним, відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлено законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання.

У відповідності до цивільного законодавства особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (статті 215-235 ЦК України). Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.09 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлені як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним; обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування; сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Відповідно до частини першої статті 229 ЦК України істотне значення серед іншого має обман щодо прав та обов'язків сторін.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що перед укладанням договору надання послуг № 00/0232 від 21 квітня 2015 року щодо встановлення газового лічильника за адресою: АДРЕСА_2, фізична особа - підприємець ОСОБА_2 ввів в оману ОСОБА_1 щодо обставини, яка має істотне значення, а саме щодо відсутності у фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 відповідного дозволу для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу, передбаченого частиною першою статті 4 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Відповідач фізична особа - підприємець ОСОБА_2, як сторона, яка застосувала обман до позивача ОСОБА_1, зобов'язана відшкодувати збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Подвійним розміром збитків, суд вважає суму 5700 (пять тисяч сімсот) грн. з розрахунку: 2850 грн. х 2 = 5700 грн., де 2850 грн. це сума передоплати, сплачена позивачем ОСОБА_1, 21 квітня 2015 року фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 у якості передоплати за договором надання послуг № 00/0232 від 21 квітня 2015 року.

Відповідно до ст. 22 Закону України " Про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав.

Судом встановлено, що позивачу була заподіяна моральна шкода оскільки він в встановлений строк не отримав послуги, за які заплатив значну суму грошових коштів, довгий час змушений захищати свої права як споживача, постійно переживає і переносить душевні страждання.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості враховуючи, що позивач протягом тривалого часу вимушений захищати свої порушені права у суді, суд вважає, що такими діями відповідача позивачеві спричинено моральну шкоду в розмірі 2 000 гривень.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 169, 213-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 15, 23, 203, 215, 230, 837 ЦК України, Законом України " Про захист прав споживачів", Постановами Пленуму Верховного Суду України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача задовольнити частково.

Визнати недійсним договір надання послуг № 00/0232 від 21.04.2015 між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 щодо встановлення газового лічильника за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму на відшкодування збитків у розмірі 5700 (пять тисяч сімсот) гривень та моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити

Стягнути фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 у дохід держави 551,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: О. Г. Пустовіт