Головуючий у 1 інстанції Курбанова Н.М.
Доповідач Биліна Т.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючої - Биліна Т.І.

суддів: Бугрим Л.М., Принцевської В.П.,

при секретарі - Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, звільнення самовільно зайнятої ділянки, знесення самовільно зведеної будови,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_3 знести фундамент та перемістити сарай Г, які знаходяться на земельній ділянці № 75 по вул. Кавказькій у м. Маріуполі в межах 1 метру від південно-західного кордону ділянки № 77 по вул. Кавказькій у м.Маріуполі, яка належить ОСОБА_1 Зобовязано ОСОБА_3 привести у відповідність до державних будівельних норм стіну будинку № 75 по вул. Кавказькій у м.Маріуполі, розташовану уздовж південно-західного кордону ділянки № 77 та ділянки № 75 по вул. Кавказькій у м.Маріуполі. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати за проведення судових будівельно-технічних експертиз у розмірі 2250 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 107,30 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 974,40 гривень, а всього 3331,70 грн. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог відповідача, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги висновки експерта щодо невідповідності спірної межі межам земельної ділянки за №75, №77 по вул.Кавказькій в м.Маріуполі. Помилково відмовив і у задоволенні позовних вимог щодо ліквідації зливної ями, яка розташована біля земельної ділянки позивача, незважаючи на те, що яма збудована самовільно та без дотримання санітарних норм та правил. Висновки суду, що зливна яма не знаходиться в аварійному стані не відповідають обставинам справи. Безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування судових витрат в повному обсязі. Суд мав можливість зясувати час присутності в судових засіданнях шляхом підсумку часу участі адвокатів в судових процесах та опитування адвокатів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної, просили їх задовольнити, скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 просив скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання за станом здоровя не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Зважаючи на положення ч.2 ст.305 ЦПК України неявка осіб належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині відмови перенесення південно-західної межі між земельними ділянками сторін, суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка позивача ОСОБА_1 сформована з моменту присвоєння їй кадастрового номеру, чому передував складений кадастровий план земельної ділянки по вул. Кавказькій, 77 у м. Маріуполі, а також акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки від 06.12.2012 року, який підписано сумісним власником земельної ділянки № 75 по вул. Кавказькій у м. Маріуполі. Земельна ділянка по вул. Кавказькій, 75 в м. Маріуполі також є сформованою, оскільки в 1997 році було складено акт встановлення меж та присвоєно відповідний кадастровий номер за фактичним користуванням, що відповідало діючому на той час законодавству, який було підписано суміжним користувачем земельної ділянки № 77 по вул. Кавказькій у м. Маріуполі без зауважень. Підставою видачі Державного акту на земельну ділянку по вул. Кавказькій 75 у м. Маріуполі стало рішення міської ради про передачу земельної ділянки у власність відповідача.

Крім того судом першої інстанції встановлено і дана обставина не спростована в судовому засіданні апеляційної інстанції, що згідно акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки від 06.06.2012 року, землекористувач ОСОБА_1, вул. Кавказька,77 в м. Маріуполі, з одного боку, представник ДП «Азовінжгеодезія» ОСОБА_5, з другого боку, а також вказані нижче суміжні землекористувачі (їх представники) вул. Кавказька, буд. 77 ОСОБА_6, вул. Сімферопольська, буд. 84 ОСОБА_7, вул. Кавказька, буд.75 ОСОБА_3, склали акт про те, що межа земельної ділянки по вул. Кавказька, буд.77 в Приморському районі, м. Маріуполя, Донецької області за фактом пролягає по межових точках. Площа встановленої за фактом ділянки складає: 0,0443 га (а.с.96, 97).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині відмови ліквідувати зливну яму, яка знаходиться в аварійному стані, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що зливна яма після 2012 року використовується відповідачем та знаходиться в аварійному стані. Крім того зливна яма знаходиться на землях територіальної громади і тому саме громада має право порушувати питання стосовно ліквідації подібних обєктів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині повного відшкодування судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що судові витрати повинні бути відшкодовані пропорційно 50% задоволених позовних вимог.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками та обставинами встановленими судом першої інстанції, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають положенням закону.

Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що згідно договору на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 05 березня 1955 року за №75 по вул. Кавказька у м.Маріуполі, ОСОБА_8 було надано ділянку площею 453,18кв.м., власником якої в подальшому стала ОСОБА_3.(а.с.54). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 17.06.2008 року, виданого на імя ОСОБА_3 вона є власником земельної ділянки за вказаною адресою, площею 0,0448га.(.с.68) Відповідно інформації, зазначеній в технічному паспорті на садибний житловий будинок №77 по вулиці Кавказькій у м.Маріуполі, виготовлений станом на 16 січня 2013 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 453 кв.м.(а.с.10)

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи за №30 від 12 лютого 2015 року, на який посилається позивач, лінійні розміри земельних ділянок, відповідно правовстановлюючих документів у домоволодіння за №75 дорівнює 0,0448га, у домоволодіння за №77 дорівнює 0,0443га. Лінійні розміри земельних ділянок згідно фактичних розмірів у домоволодіння за №75 дорівнює 0,0448га, у домоволодіння за №77 дорівнює 0,0468га.(а.с.194)

З огляду на вказане колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в частині задоволення позовних вимог відносно перенесення південно-західної межі між земельними ділянками сторін, а доводи апеляційної скарги в цій частині вважав неспроможними.

Доводи апеляційної скарги в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо ліквідування зливної ями не ґрунтуються на законі.

Зливна яма розташована на земельній ділянці, яка є власністю територіальної громади, що має повноважні органи управління, які не позбавлені дієвих заходів впливу на відповідача та можливості звернення до суду за захистом порушених прав, якщо таке має місце.

Крім того позивач не надав належних та допустимих доказів, що зливна яма межує з його ділянкою та перешкоджає користуванню належною йому власністю.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованої відмови в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування судових витрат в повному обсязі не переконливі.

Колегією суддів апеляційної інстанції було здійснено підрахунок часу, присутності представника позивача в судових засіданнях 10.04.2015 року(24 хвилини),17.04.2015 року(29 хвилини), 27.07.2015 року(41 хвилини), загальна кількість часу дорівнює 94 хвилини.

Згідно з ч. 1 ст. 88ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог у задоволенні яких позивачеві було відмовлено.

Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративним справах" від 20.12.2011 N 4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 40 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період визначається Законом про Державний бюджет України.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 N 80-VIII установлено, що в 2015 році мінімальна заробітна плата в місячному розмірі з 1 січня складає 1218 гривень.

Таким чином, максимальний граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні становить: 1218 х 40 % = 487,20 грн. за годину, і не може перевищувати дану суму.

Так як представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 приймав участь в судових засіданнях 94 хвилини, то позивач при повному задоволенні позовних вимог набув би право на відшкодування 763, 28грн.(487,20 грн. : 60хвилин) х 94), а оскільки позовні вимоги задоволені на 50% то і сума, яка підлягає стягненню повинна дорівнювати 381,64грн.( 763, 28грн. : 2)

Судом першої інстанції з відповідача на користь позивача за правову допомогу стягнута сума в розмірі 974,40 грн., колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з визначеною сумою, оскільки представництво позивача здійснювало два представника, проте не один з них не надав розрахунку вартості наданої правової допомоги.

Усі доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи колегія суддів переглянула і дійшла висновків, що судом першої інстанції фактичні обставини з`ясовані повно та всебічно, висновки суду відповідають встановленим фактам. Суд розглянув цивільну справу з дотриманням загальних засад цивільного судочинства - принципу змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, що передбачено ст. 11 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, а також, те, що апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: Л.М. Бугрим

ОСОБА_9