АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/75/15-ц 22-ц/774/125/К/16
Справа № 211/75/15ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/125/К/16 Бардін О.С.
Категорія 27(ІУ) Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

20 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

секретар: Маслова К.В.

за участю: відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 31 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову Банк зазначив, що 07 червня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Інгулецьке відділення № 7857 ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2478 про надання останньому кредитних коштів в сумі 62 910,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18 % річних. строком повернення не пізніше 07 червня 2012 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором, від 07.06.2007 року між банком та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 03 листопада 2011 року, було укладено угоду про покладення на третю особу виконання грошових зобов'язань позичальника за кредитним договором № 2478 від 08.06.2007р. відповідно до якої позичальник покладає на третю особу виконання в цілому грошових зобов'язань позичальника за кредитним договором, а третя особа погоджується виступити в якості безпосереднього виконання таких грошових зобов'язань.

Відповідач ОСОБА_2 умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни не виконує.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27.03.2012 р. позов ПАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Державний ощадний банк" заборгованість по кредитному договору 86 391 грн. 50 коп., а також 863 грн. 91 коп. судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. Вказана заборгованість існувала станом на 30.08.2011 р.

Станом на 21.07.2014 р. заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № 2478 від 07 червня 2007 р. становить 35 774,91 грн., що складається з: прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам - 7 742,83 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту ( з 21.07.2013 р. по 21.07.2014 р.) - 9 977,88 грн.,пеня за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 0,05% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (за період з 21.07.2013 р. по 21.07.2014 р.) - 7258,67 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (за період з 21.07.2011 р. по 21.07.2014 р.) - 4760,30 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків (за період з 21.07.2011 р. по 21.07.2014 р.) - 3489,08 грн.; втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу (за період з 21.07.2011 р. по 21.07.2014 р.) - 1470,18 грн. втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів (за період з 21.07.2011 р. по 21.07.2014 р.) - 1075,97 грн.

На підставі наведеного ПАТ «Ощадбанк» просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2478 від 07 червня 2007 року в розмірі 35774,91 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 357,75 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 31 серпня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Ощадбанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ПІН НОМЕР_2, ОСОБА_4, ПІН НОМЕР_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 4760 (чотири тисячі сімсот шістдесят) гривень 30 копійок за кредитним договором № 2478 від 07 червня 2007р., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу в сумі 1470 (одна тисяча чотириста сімдесят) гривень 18 копійок за кредитним договором № 2478 від 07 червня 2007р., всього в сумі 6230 (шість тисяч двісті тридцять) гривень 48 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» витрати по справі - судовий збір в сумі 121 (сто двадцять одна) гривня 80 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» витрати по справі - судовий збір в сумі 121 (сто двадцять одна) гривня 80 копійок. В іншій частині в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не взято до уваги наданий розрахунок пені, 3% річних та витрат банку від інфляції за несвоєчасну сплату кредиту станом на 21.07.2014 року, а також розрахунок 3% річних та втрат банку від інфляції за несвоєчасну сплату відсотків станом на 21.07.2014 року.

На думку апелянта, висновок суду щодо відсутності щомісячного розрахунку заборгованості є помилковим, оскільки заборгованість позичальника перед банком підтверджена розрахунком заборгованості за кредитним договором, який відображає детальну інформацію про нараховані банком та сплачені позичальником суми на виконання кредитного договору, а саме: період нарахування основного боргу/відсотків помісячно, сума заборгованості основного боргу, погашення за кредитним договором заплановані та фактичні, заборгованість, що виникла внаслідок несплати чергового платежу помісячно, пеня, сума витрат від інфляції. В рішенні суду не зазначено підстав відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам в сумі 7742, 83 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 9977,88 грн., та пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 7258, 67 грн.

Судом не взято до уваги, п.4.1.1 Кредитного договору відповідно до якого позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,05% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, у зв'язку з чим позивачем правомірно нараховано заборгованість відповідно до наданого розрахунку, а також документально доведено свої вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 07 червня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Інгулецьке відділення № 7857 ВАТ «Ощадбанк» правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено договір № 2478 про надання кредиту на суму 62 910 грн. під 18 % річних. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов'язався щомісячно, рівними частинами в сумі 1048 грн. не пізніше 07 числа місяця, здійснювати погашення суми заборгованості за кредитом, сплачувати відсотки та інші платежі за договором (а.с. 18-19).

Відповідно п. 3.3.4 кредитного договору позичальник зобов'язується здійснювати погашення кредиту щомісячно не пізніше 07 числа місяця в сумі 1048 грн., шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань.

Відповідно п. 3.3.7 договору позичальник зобов'язаний відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з кредитного договору.

03 листопада 2011 року між банком, позичальником ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено угоду про покладення на третю особу виконання грошових зобов'язань позичальника за кредитним договором № 2478 від 08.06.2007р., відповідно до якої третя особа бере на себе виконання в цілому грошових зобов'язань позичальника за кредитним договором (а.с. 20-21 и).

Згідно наказу № 513 від 28.12.2011 року «Про реорганізацію філії - Інгулецьке відділення № 7857 «Ощадбанк» та підпорядкованої їй мережі Дніпропетровської області проведено реорганізацію філії - Інгулецьке відділення № 7857 ВАТ «Ощадбанк» шляхом її перетворення у територіально відокремлене безбалансове відділення І типу № 10003/0407, відкрите на баланчі філії - Дніпропетровське обласне управління «ВАТ «Ощадбанк».

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2011 р. за № 502 було внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2003 р. № 261 «Деякі питання діяльності відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». У вказаній постанові зазначено, що банк утворений відповідно до розпорядженням Президента України від 20.05.1999 р. № 106/99-рп шляхом перетворення Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», тип якого відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» змінено на публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого належать державі (а.с.32-43).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27.03.2012 р., залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2012 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Державний ощадний банк" заборгованість по кредитному договору станом на 30.08.2011 року в сумі 86 391 грн. 50 коп., та судовий збір в сумі 863 грн. 91 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. (а.с. 22-27 ).

22 липня 2014 року на адресу відповідачів було направлено вимогу про повернення кредиту, які залишені відповідачами без реагування (а.с.28-31).

В зв'язку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору № 2478 від 07.06.2007 року 2014 року утворилась заборгованість, яка станом на 21.07.2014 р. становить: пеня за несвоєчасне повернення кредиту ( з 21.07.2013 р. по 21.07.2014 р.) - 9 977,88 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 0,05% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (за період з 21.07.2013 р. по 21.07.2014 р.) - 7258,67 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (за період з 21.07.2011 р. по 21.07.2014 р.) - 4760,30 грн.; втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу (за період з 21.07.2011 р. по 21.07.2014 р.) - 1470,18 грн.

Звертаючись до суду з позовом, Банк посилався на те, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин кредитного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання відсотків 3% річних, пені та втрати від інфляції.

Частково задовольняючи позов Банку та солідарно стягуючи з відповідачів 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 4760, та втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу в сумі 1470 (одна тисяча чотириста сімдесят) гривень 18 копійок за кредитним договором № 2478 від 07 червня 2007р., суд першої інстанції виходив з того, що набрання законної сили рішенням суду про стягнення грошового боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання, а боржник несе обов'язок відшкодувати інфляційні втрати від знецінення повернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення грошового боргу.

Рішення суду в цій частині не оскаржується, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень викладених в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., колегією суддів не перевіряється

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Банку про стягнення втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів та 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків суд першої інстанції виходив з того, що Банком не надано розгорнутого щомісячного розрахунку, з розрахунку який міститься в матеріалах справи, не вбачаються вказані в позовних вимогах суми.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам , суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення цих вимог.

Колегія суддів не може повністю погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 лютого 2015 року № 6-234цс14, що в силу вимог ч.2 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно роз'яснення п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до якого наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тому, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення простроченої заборгованості по відсоткам.

Згідно положень статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями,строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Положеннями статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається з п.1.2. кредитного договору, кредит надається на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 07 червня 2012 року.

Відповідно до п.3.3.4 кредитного договору позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування ним щомісячно рівними платежами в сумі 1048 грн., шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань не пізніше 07 числа місяця наступного за звітним.

Як вбачається з розрахунку відповідач ОСОБА_2 припинив сплачувати заборгованість по кредитному договору з 01.04.2008 року.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27.03.2012 р., залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2012 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ "Державний ощадний банк" заборгованість по кредитному договору в сумі 86 391 грн. 50 коп.

Зазначене рішення суду боржником ОСОБА_2 не виконане в повному обсязі, у зв'язку з чим Банк 12.01.2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам - 7 742,83 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту ( з 21.07.2013 р. по 21.07.2014 р.) - 9 977,88 грн.,пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 0,05% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (за період з 21.07.2013 р. по 21.07.2014 р.) - 7258,67 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (за період з 21.07.2011 р. по 21.07.2014 р.) - 4760,30 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків (за період з 21.07.2011 р. по 21.07.2014 р.) - 3489,08 грн.; втрат від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу (за період з 21.07.2011 р. по 21.07.2014 р.) - 1470,18 грн. втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів (за період з 21.07.2011 р. по 21.07.2014 р.) - 1075,97 грн., тобто поза межами строку позовної давності, встановленого законом для стягнення заборгованості за кредитним договором по тілу кредиту, процентам, суми індексу інфляції та 3% річних.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України та умов кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню. За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не обмежується.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження порушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-100 цс 14 від 03 вересня 2014 року, яка відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 звертався до суду першої інстанції із заявою про застосування строків позовної давності (а.с.52). позивач звернувся до суду з зазначеним позовом 12.01.2015 року. Таким чином, заборгованість повинна бути стягнута за період з 12.01.2012 року по 21.07.2014 року, тобто в межах строку позовної давності та в межах заявлених позовних вимог.

Враховуючи те, що пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором підлягає стягненню в межах останніх 12 місяців перед зверненням кредитора до суду, починаючи з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування строків позовної давності як до основних вимог та і до вимог щодо стягнення пені. Таким чином, розмір заборгованості по пені підлягає стягненню з 12.01.2014 року по 21.07.2014 року, тобто в межах заявлених позовних вимог.

Позивачем при зверненні з позовними вимогами, наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2478 від 07.06.2007 року за період з 21.07.2011 року по 21.07.2014 року, що становить 35 774, 91 грн. (а.с. 10-13), який колегією суддів перевірений, з яким колегія суддів погоджується, а тому з урахуванням строку позовної давності та меж заявлених позовних вимог, на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» підлягає стягненню заборгованість в сумі 13 117, 97 грн. за період з 12.01.2012 року по 21.07.2014 року, який складається з: простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам за період з 12.01.2012 року по 21.07.2014 року - 751,54 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 12.01.2014 року по 21.01.2014 року в сумі 5207,04 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків за період з 12.01.2014 року по 21.07.2014 року у розмірі 0,05% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення в сумі 3726,65 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 2983,18 грн.; втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів в сумі 449,56 грн.

Посилання суду першої інстанції, на відсутність розгорнутого щомісячного розрахунку, колегія суддів вважає, не обґрунтованим, оскільки на а.с.10-13 наявний розрахунок вищевказаних сум.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги ПАТ «Державний ощадний банк України» та скасування рішення суду першої інстанції частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам, пені за несвоєчасне повернення кредиту,пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 0,05% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення , 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків; втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 2478 від 07 червня 2007 р,яка станом на 21.07.2014 р. становить 13 117, 97 грн., що складається з: простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам за період з 12.01.2012 року по 21.07.2014 року - 751,54 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 5207,04 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 0,05% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення в сумі 3726,65 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 2983,18 грн.; втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів в сумі 449,56 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір в сумі 274,96 грн. по 137,48 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 31 серпня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам, пені за несвоєчасне повернення кредиту ,пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 0,05% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення , 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків; втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 2478 від 07 червня 2007 р,яка станом на 21.07.2014 р. становить 13 117, 97 грн., що складається з: простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам за період з 12.01.2012 року по 21.07.2014 року - 751,54 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 5207,04 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 0,05% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення в сумі 3726,65 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 2983,18 грн.; втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів в сумі 449,56 грн.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір в сумі 274,96 грн. по 137,48 грн. з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

Л.В. Михайлів