У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення процентів і пені за договором банківського вкладу та внесення змін до договору за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 6 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 6 жовтня 2014 року між ним та публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») укладено договір про банківський вклад (депозит) «Стандарт» у розмірі 230 доларів США на строк до 11 жовтня 2015 року зі сплатою 12,50 % річних, які нараховуються та виплачуються у визначеному договором порядку, однак взяті на себе зобов'язання щодо виплати процентів банк не виконав.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на його користь проценти за договором банківського вкладу в розмірі 155 доларів 01 цент США, пеню в розмірі 2 541 грн 60 коп. та зобов'язати ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» внести зміни до договору банківського вкладу шляхом укладення додаткового договору та доповнення договору п. 10 наступного змісту: «Банк підтверджує, що на момент укладення цього договору-заяви, Банк є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Кошти за даним договором-заявою відшкодовуються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у межах граничних розмірів та на умовах, що встановлені в розділі 5 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 серпня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 проценти за договором банківського вкладу в розмірі 155 доларів 01 цент США. У решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 6 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено, виключено з його мотивувальної частини висновок суду про те, що положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо сплати пені на спірні правовідносини не поширюються. Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про внесення змін до договору залишено без змін. Рішення суду в частині стягнення процентів в апеляційному порядку не оскаржувалось.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині позовних вимог про стягнення пені та внесення змін до договору скасувати й передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Отже, судові рішення в частині позовних вимог про стягнення процентів не оскаржуються, тому в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України не переглядаються.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач повинен був виплатити позивачу проценти за договором про банківський вклад (депозит) «Стандарт», однак банк обов'язків, взятих на себе за укладеним договором, не виконав. При цьому суд зазначив, що положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживача» не поширюються на спірні правовідносини, а умови договору містять умову щодо відшкодування грошових коштів Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, тому відмовив у решті позовних вимог.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції та виключивши з мотивувальної частини рішення висновок суду про те, що положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо сплати пені на спірні правовідносини не поширюються, та залишаючи без змін рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про внесення змін до договору, виходив із того, що правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», поряд з іншими, належать відносини, які виникають при укладенні договору банківського рахунка. Разом з тим, оскільки укладеним між сторонами договором банківського вкладу не передбачено стягнення неустойки, має застосовуватись розмір пені, визначений законом, однак банк віднесено до категорії неплатоспроможних і введено тимчасову адміністрацію, а під час її дії нарахування неустойки заборонено.

Проте повністюпогодитись із таким висновкомапеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 6 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ«Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір про банківський вклад (депозит) «Стандарт» у розмірі 230 доларів США на строк до 11 жовтня 2015 року зі сплатою 12,50 % річних.

Також з матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17 вересня 2015 року прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з яким у період з 18 вересня 2015 року до 17 грудня 2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Отже, починаючи з 17 вересня 2015 року банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Проте рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 серпня 2015 року позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені, тобто більше ніж за місяць до запровадження тимчасової адміністрації.

Крім того, ОСОБА_3 просив стягнути пеню за період з 16 червня 2015 року до 21 липня 2015 року, тобто за період, коли тимчасова адміністрація ще не була запроваджена.

Отже, у порушення ст. ст. 212 -214, 316 ЦПК України апеляційний суд на зазначені вище обставини справи уваги не звернув, не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не врахував, що тимчасова адміністрація була запроваджена лише 17 вересня 2015 року та дійшов передчасного висновку про те, що банк віднесено до категорії неплатоспроможних і введено тимчасову адміністрацію, а під час її дії нарахування неустойки заборонено.

При цьому, якщо немає інших підстав для скасування рішення суду, то воно переглядається на предмет дотримання законодавства на час його ухвалення.

За таких обставин рішення апеляційного суду в частині позовних вимог про стягнення пені підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України.

Щодо оскаржуваного рішення апеляційного суду в частині позовних вимог про внесення змін до договору, то під час розгляду справи в цій частині апеляційним судом не були порушені норми матеріального чи процесуального права.

У п. 9 договору сторони погодили, що вкладник підписанням цього договору-заяви усвідомлює та погоджується з тим, що Основні умови разом з цим договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами.

Згідно з пп. 8.8, 8.9 Основних умов банк інформує вкладника, про те, що він є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України. Підписанням договору-заяви вкладник підтверджує, що до моменту укладення договору банк ознайомив його з тим, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб України гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб України відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб України банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається у національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб України банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, з Основних умов вбачається, що відповідачем включені до договору умови гарантування Фондом відшкодування коштів за даним вкладом.

Отже, в цій частині відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336 - 338, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 6 жовтня 2015 року в частині позову ОСОБА_3 про стягнення пені за договором банківського вкладу скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду в частині позовних вимог ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про внесення змін до договору залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик