УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Бароніна Д.Б., розглянувши в приміщенні Сєверодонецького міського суду Луганської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

З метою забезпечення позову позивач разом із позовною заявою подала заяву, в якій просить суд накласти арешт на усе рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2, зокрема на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд зазначає, що позивачем не було доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а саме представником позивача не було надано доказів того, що можливий продаж відповідачем належної йому квартири призведе до ситуації, за якої у відповідача не буде іншого майна за рахунок якого можливо виконати рішення суду. При цьому, з першого абзацу довідки ВДВС Сєвєродонецького МУЮ від 21.12.2015 року вбачається, що у відповідача відсутня заборгованість зі сплати аліментів, в той час як обґрунтованість та правильність формули розрахунку пені за прострочення сплати аліментів підлягає окремому доказуванню під час розгляду справи по суті.

Суд також звертає увагу на те, що позивачем не додано жодних доказів того, що відповідачу станом на час розгляду справи належить квартира за адресою: АДРЕСА_1. Матеріали справи таких доказів також не містять.

Суд також зазначає, що позивач просить накласти арешт на усе рухоме та нерухоме майно відповідача, проте не вказує на яке саме нерухоме та рухоме майно, крім вищевказаної квартири, слід накласти арешт та не надає доказів належності конкретного майна відповідачу.

Враховуючи викладене, не вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог по суті, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст. 151-153, 210, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Копії ухвали надіслати позивачу, відповідачу та треті особі для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Б. Баронін