У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Шепетівський міський відділ Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, приватне підприємство «Управлінська компанія «Управдом», орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування приміщенням, скасування реєстрації та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 11 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі - продажу від 27 жовтня 1999 року вона є власником квартири АДРЕСА_1. У квартирі зареєстровані та проживають її син ОСОБА_8 з дружиною ОСОБА_4 та їхні неповнолітні діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 У сина з невісткою подружнє життя не склалося, ОСОБА_4 замінила замки та чинить перешкоди у користуванні квартирою. Вона також позбавлена доступу до свого майна та користування ним. ОСОБА_4 своєчасно не сплачує комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 592 грн, яку вона як власник квартири змушена сплатити. На даний час її сім'я перебуває у скрутному матеріальному становищі, вона та чоловік пенсіонери, син не працює та проживає разом з ними. Чоловік є інвалідом та потребує значних витрат на лікування, яких у родини немає, у зв'язку з чим вона змушена продати спірну квартиру, проте реєстрація відповідачів позбавляє її такої можливості. Просила позов задовольнити.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 червня 2015 року до участі у справі як співвідповідачів залучено неповнолітню ОСОБА_9 та малолітнього ОСОБА_7., законними представниками яких є батько ОСОБА_8 та мати ОСОБА_4

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 11 серпня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є власником спірного жилого приміщення, на підставі чого має право володіти, користуватися та розпоряджатися таким жилим приміщенням та відповідно до ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, проте у матеріалах справи відсутні правові підстави для виселення відповідачів із спірної квартири, зняття з реєстрації та припинення користування ними цим жилим приміщенням.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та залишив рішення міськрайонного суду без змін, при цьому зазначив, що застосування до спірних правовідносин норм ст. ст. 64, 116, 156 та 157 ЖК України є помилковим, проте застосував норми ст. 168 ЖК України.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, про що свідчить копія договору купівлі-продажу квартири від 27 жовтня 1999 року. У червні 2000 року позивач ОСОБА_3 дозволила користуватися квартирою, у якій зареєструвалися та почали проживати відповідачі, при цьому спільно з ними не мешкала.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення міськрайонного суду, з урахуванням норм ч. ч. 1, 2, 3 ст. 168 ЖК України виходив із того, що позивач просила виселити відповідачів з підстав відсутності договору до житла через неправомірні дії відповідача ОСОБА_4 та необхідності відчуження цього житла в майнових інтересах своєї сім'ї і під час розгляду справи цих підстав вона не змінювала. Крім того, позивач не попередила відповідачів про наступне розірвання договору за три місяці.

Проте такий висновок є передчасним, оскільки, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 просила виселити відповідачів із квартири, тому що має намір продати квартиру, з посиланням на норми ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що норми ЖК України спірних правовідносин не регулюють, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, ураховуючи, що апеляційним судом не встановлені всі фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, та допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судове рішення апеляційного суду відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 11 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик