Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6606/15-ц
Провадження № 2/711/96/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Степаненко О.М.

за участю секретаря Гордієнко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги мотивує тим, що 14.04.2008 між ОСОБА_2 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений кредитний договір № 1797-ЧД.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 14.04.2008 між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений іпотечний договір № 1797-ЧД, згідно якого передано в іпотеку ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в рахунок забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих ОСОБА_2, за кредитним договором № 1797-ЧД від 14.04.2008 на суму 107500 доларів США, строком до 13.04.2028, а також процентів за користування кредитними ресурсами, комісійної винагороди, неустойки та інше, що передбачено п. 4 іпотечного договору.

На даний час зобовязання по кредитному договору не виконуються належним чином у звязку з чим станом на 15.07.2015 наявна заборгованість в розмірі 13 361714,56 грн., яка складається з суми строкової заборгованості по основному боргу кредиту 66 776,29 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2015 становить 1 468 764,53 грн.; суми простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 36 712,71 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2015 становить 807 507,07 грн.; суми строкової заборгованості по відсоткам 862,41 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2015 становить 18968,97 грн.; суми простроченої заборгованості по відсоткам 106623,66 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2015 становить 2345 219,39 доларів США; сума пені 8 721 254,60 грн.

Обставина щодо невиконання умов кредитного договору позичальником та факт отримання кредитних коштів встановлений рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.03.2009 у справі № 2-6297/08, а тому відповідно до норм ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель в праві задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» передбачено іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Враховуючи те, що термін повернення кредиту настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була сплачена, просять суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договором 1797-ЧД від 14.04.2008 в розмірі 13 361714,56 грн., яка складається з суми строкової заборгованості по основному боргу кредиту 66 776,29 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2015 становить 1 468 764,53 грн.; суми простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 36 712,71 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2015 становить 807 507,07 грн.; суми строкової заборгованості по відсоткам 862,41 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2015 становить 18968,97 грн.; суми простроченої заборгованості по відсоткам 106623,66 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2015 становить 2345 219,39 доларів США; суми пені 8 721 254,60 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру № 2, що знаходиться в будинку № 325 по вул. Гоголя в м. Черкаси, загальною площею 64,0 кв.м., житловою площею 37,0 кв.м., що перебуває у власності ОСОБА_2 шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Витрати по сплаті судового збору просять покласти на відповідача.

16.12.2015 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з остаточною редакцією уточнених позовних вимог, в якій просили суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором 1797-ЧД від 14.04.2008 в розмірі 14 919 346,19 грн., яка складається з суми строкової заборгованості по основному боргу кредиту 67 224,21 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2015 становить 1 478 616,67 грн.; суми простроченої заборгованості по основному боргу по кредиту 36 264,79 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2015 становить 797 654,94 грн.; суми строкової заборгованості по відсоткам 2 328,50 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2015 становить 51 216,06 грн.; суми простроченої заборгованості по відсоткам 127 619,04 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2015 становить 2 807 019,07 грн.; суми пені 9 784 839,45 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру № 2, що знаходиться в будинку № 325 по вул. Гоголя в м. Черкаси, загальною площею 64,0 кв.м., житловою площею 37,0 кв.м., що перебуває у власності ОСОБА_2 шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за узгодженою сторонами вартістю предмета іпотеки в розмірі 603 428,48 грн. Витрати по судовому збору покласти на відповідача.

В судове засідання представник позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за довіреністю ОСОБА_3 не зявився. До початку розгляду справи 13.01.2016 звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, 10.12.2015 звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, при ухваленні рішення просила врахувати строки позовної давності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи рекомендованим листом.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.04.2008 між ОСОБА_2 (відповідно до свідоцтва про зміну імені виданим 10.02.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції змінив своє прізвище на ОСОБА_1) та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений кредитний договір № 1797-ЧД. Відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит на суму 107 500 доларів США під 15 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 13.04.2028.

Відповідно до додаткової угоди до кредитного договору № 1797-ЧД від 14.04.2008 розмір процентів був змінений з 15 % річних на 18 % річних. Решта пунктів кредитного договору залишена без змін.

В звязку з невиконанням відповідачем умов вищевказаного договору кредиту рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.03.2009 у справі № 2-6297/08, стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредитному договору в сумі 815046 грн. Вищевказане рішення суду вступило в законну силу, а тому відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені даним рішенням суду не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, укладення між сторонами договору кредиту, отримання відповідачем кредитних коштів на суму 107 500 доларів США, наявність у відповідача заборгованості за не виконання умов договору станом на день винесення судом рішення від 04.03.2009, суд вважає встановленими та такими, що не потребують доказуванню.

Також, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 14.04.2008 між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений іпотечний договір № 1797-ЧД, згідно якого передано в іпотеку ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в рахунок забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих ОСОБА_2, за кредитним договором № 1797-ЧД від 14.04.2008 на суму 107500 доларів США, строком до 13.04.2028, а також процентів за користування кредитними ресурсами, комісійної винагороди, неустойки та інше, що передбачено п. 4 іпотечного договору.

Згідно зі ст. 524 ЦК України сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором позивач отримує право дострокового стягнення кредиту в повному обсязі, та нарахованих відсотків. (п. 3.6 кредитного договору).

Право на дострокове стягнення кредиту передбачено також ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в якій зазначено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Згідно з п. 6.1. договору кредиту за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1 % річних від простроченої суми за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.3.2, 3.4, 4.3, 4.4, 4.6, 4.7, 4.8 цього Договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань, кінцевий строк повернення кредиту до 13.04.2028 (пункт 3.2 договору), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів щомісяця в термін з 26 числа по останнє число кожного місяця (п. 3.2 договору).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобовязання боржником йдеться також у ч.1 ст. 611, ч.ч. 2-4 ст. 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника.

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом 30.07.2015, відповідач протягом останніх трьох років жодних платежів, які би свідчили про погашення заборгованості по договору кредит, не здійснював, що підтверджується довідками-розрахунками заборгованості, а тому на підставі заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, що до стягнення з відповідача підлягає заборгованість нарахована позивачем за період з 15.07.2012 по 15.07.2015 в розмірі 13 308 679,20 грн., яка складається із: суми строкової заборгованості по основному боргу кредиту 67 224, 21 доларів США, що по курсу НБУ станом 15.07.2015 становить 1 478 616,67 грн.; суми простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 36 264,79 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2015 становить 797 654,94 грн.; суми строкової заборгованості по відсотках за період 2 328,50 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2015 становить 51 216,06 грн.; суми простроченої заборгованості по відсотках за період 54 391,26 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2015 становить 1 196 352,08 грн.; пені в сумі 9 784 839,45 грн., яка розрахована позивачем за період з 30.07.2014 по 15.07.2015.

Крім того, відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель в праві задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 тієї ж статті передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі на підставі рішення суду.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» передбачено іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 8.4.3. Договору іпотеки, позивач набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого іпотекою, воно не буде виконано чи будуть виконані неналежним чином.

Пунктом 8.4.8. договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання Іпотекодавцем будь-яких умов кредитного договору, у тому числі, але не обмежуючись переліченим нижче, у разі несвоєчасної чи неповної сплати платежів рівними частинами, несвоєчасного повернення суми зобов'язаннь за кредитним договором, в т.ч. кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. Право звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває також, якщо іпотекодержатель, відповідно до п.3.4 кредитного договору, заявить Іпотекодавцю вимогу повернути кредит та сплатити проценти, комісійну винагороду до настання строку, зазначеного у п.3.2 кредитного договору, а Іпотекодавець не виконає зазначене зобов'язання.

Відповідно до п. 10 Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд Іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса.

Підпунктом 11.3.1 п. 11.3 Договору іпотеки передбачено, що задоволення вимог Іпотекодержателя може здійснюватися шляхом передачі Іпотекодеражателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання за Кредитним договором в порядку, встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовим наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним, суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 17 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

У постанові від 11.12.2013 року по справі № 6-124цс13 Верховним судом України зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, Рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно- правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішення Верховного Суду України.

Виходячи з положень ч.2 ст. 16 ЦК України, ч.3 ст. 33, ст. 36, ч.1 ст. 37 Закону України Про іпотеку не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Оскільки позивачем при подачі позову до суду був сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11011 від 29.07.2015, на підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судові витрати в сумі 243,60 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 7,12,33,36,37,39 ЗУ "Про іпотеку", ст.ст. 16,253, 254,256,258, 261,267,524,525,526,590,611,625,1050,1054 ЦК України, ст.ст. 8,10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 223, 224-228 ЦПК України, Суд,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договором 1797-ЧД від 14.04.2008 в розмірі 13 308 679,20 грн., яка складається із: суми строкової заборгованості по основному боргу кредиту 67 224, 21 доларів США, що по курсу НБУ станом 15.07.2015 становить 1 478 616,67 грн.; суми простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 36 264,79 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2015 становить 797 654,94 грн.; суми строкової заборгованості по відсотках за період 2 328,50 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2015 становить 51 216,06 грн.; суми простроченої заборгованості по відсотках за період 54 391,26 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.07.2015 становить 1 196 352,08 грн.; пені в сумі 9 784 839,45 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру №2, що знаходиться в будинку №325 по вул. Гоголя в м. Черкаси, загальною площею 64,0 кв.м., житловою площею 37,0 кв.м., шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» за узгодженою сторонами вартістю предмета іпотеки в розмірі 603 428,48 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судові витрати в сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_7