Єдиний унікальний номер 719/552/15-ц
Номер провадження 2/719/3/16
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року

м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Луців О.В.,

при секретарі - Матковській А.О.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новодністровськ Чернівецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №12 в буд. 14, м-н «Діброва» у місті Новодністровськ, Чернівецької області..

29 грудня 2015 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, зокрема, змінила підставу позову зі ст.. 71, 72 ЖК України на ч. 2 ст. 405 ЦК України, та не заперечувала проти винесення заочного рішення.

29.12.2015 року ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області, постановленою в судовому засідання без виходу суду в нарадчу кімнату, судом за власною ініціативою на піставі ст.. 35 ЦПК України було залучено в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача двох інших співвласників квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 33).

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є співвласником квартири, розташованої за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_1, яка перебуває у її приватній власності. У вказаній квартирі також зареєстровані відповідач її онук - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та інші співвласники - син ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_3.

Також позивач вказує, що відповідач, який зареєстрований за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_1, з кінця жовтня 2014 року фактично за вищевказаною адресою не проживає. Натомість його фактичне місце проживання є - АДРЕСА_2, де останній проживає з дружиною.

Реєстрація відповідача у даній квартирі створює ОСОБА_1 незручності в оформленні необхідних документів для отримання субсидій на житлово-комунальні послуги. Крім того, через реєстрацію ОСОБА_2 у зазначеній квартирі проводяться додаткові нарахування за комунальні послуги, які позивач вимушена сплачувати за нього.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Треті особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, жодних заперечень з приводу предявленого позову до суду не надсилали, в судове засідання не зявились.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, жодних заперечень чи документів на адресу суду не направляв, однак був належним чином повідомлений по місцю свого фактичного проживання про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується телефонограмою (а.с. 41) та поштовим конвертом з відміткою про неможливість вручення поштової кореспонденції - «За закінченням терміну зберігання».

Враховуючи вищевикладене, судом ухвалено розглянути справу без участі відповідача та третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача, у звязку з чим у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи.

Суд, вислухавши пояснення позивача, її доводи та міркування, покази свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, двохкімнатна квартира, що розташованої за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_1, та в якій зареєстровані позивач та відповідач, належить на праві приватної власності ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 24-28). ОСОБА_6 в подальшому, після реєстрації шлюбу, змінила своє прізвище на «Гроссову».

Позивач, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача та відповідач зареєстровані за адресою - м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про склад сімї № 5855 від 17.12.2015 року виданою КП «Новодністровський житловик» (а.с. 21) та відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Чернівецькій області (а.с. 42).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які являються сусідами позивача, показали, що ОСОБА_2 більше року за адресою - м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_1, не проживає, місце його проживання їм не відомо.

Як вбачається з актів обстеження на предмет проживання (а.с.7-12), ОСОБА_2 з червня до листопада 2015 року включно за адресою - м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_1, не проживав, що підтверджується підписами на вищевказаних актах депутата Новодністровської міської ради, юриста КП «Новодністровський житловик» та мешканців сусідніх квартир.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Вказані положення закріплені також у ЦК України.

Так відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч.2,3 ст.156 ЖК Української РСР за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК Української РСР.

Відповідно до положень ч.2 ст.64, ч.1 ст.156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла в подружжя не виникло право спільної власності), їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство.

У ч.4 ст.9 ЖК Української РСР зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Права членів сімї власника на користування жилим приміщенням урегульовані ст.405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням органом реєстрації - відділенням у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Враховуючи викладені вимоги закону та встановлені судом обставини, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 доведено належними та допустимими доказами, що відповідач ОСОБА_2, який являється членом сімї позивача, без поважних причин, понад один рік не проживає у квартирі за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві приватної власності, а тому, суд дійщов висновку, що ОСОБА_2 необхідно визнати таким, що втратив право на користування цим житлом.

Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного суду не представлено.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтовані та підлягають до задоволення.

На підставі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.41 Конституції України, ст.ст.16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.9, 64, 72, 150, 156 ЖК Української РСР, та керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 233, 294, 296 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_1, та фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір в розмірі 487,2 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

СУДДЯ