Справа № 594/527/16-ц
Провадження № 2/594/303/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Чир П.В.

з участю секретаря Козій Я.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів (в режимі відеоконференції) ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

01 червня 2016 року позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказав, що у відповідності до умов кредитного договору №TEО0GA00000041, укладеного 06.08.2007 року банк надав відповідачу ОСОБА_3 кредит у сумі 20000 доларів США на термін до 03.08.2017 року. Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 зобов'язання за договором щодо здійснення щомісячного погашення кредиту і відсотків не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, а відповідач ОСОБА_4 поручився перед позивачем за належне виконання позичальником зобов'язань за договором, просить стягнути з відповідачів солідарно 110555,39 доларів США боргу за кредитним договором, що еквівалентно 2990523,30 грн. та судові витрати.

08.09.2016 року від представника відповідачів ОСОБА_2 надійшло заперечення на позовну заяву, в якому він зазначив, що відповідачі заперечують проти позовних вимог в повному обсязі і просить застосувати строк позовної давності щодо всіх заявлених вимог позивача. Зокрема, строк позовної давності щодо штрафних санкцій, пені (спеціальний строк в 1 рік) станом на момент подання позовної заяви вже сплив. Строк позовної давності щодо стягнення боргу за певними періодичними платежами (згідно графіку з 2007 до 2013 р.р.) станом на момент подання позову також сплив. Згідно ст. 1050 ЦК України кредитор має право вимагати дострокового повернення позики. У разі направлення кредитором позичальнику відповідної вимоги згідно ст. 1050 ЦК України строк повернення всього залишку позики (кредиту) та нарахованих процентів є таким, що настав. Відповідно, з цього моменту кредитор набуває право вимагати від позичальника, в т.ч. шляхом звернення до суду з відповідним позовом, всього залишку боргу, незважаючи на строки повернення позики (кредиту), визначені у договорі позики (кредиту). У разі відсутності інших обставин, такий позов кредитора має бути задоволений судом як законний та обґрунтований. Однак, відповідне право вимоги до позичальника та підстави для задоволення такої позовної заяви судом існує у кредитора тільки протягом строку позовної давності, перебіг якої згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України починає відлік з дати, наступної за днем, коли позичальник мав виконати свій обов'язок згідно вимоги кредитора за ст. 1050 ЦК України. Після спливу строку позовної давності (3 роки згідно ст. 257 ЦК України) вимоги кредитора до позичальника є незаконними, а у поданому до суду позові має бути відмовлено (як передбачено ст. 267 ЦК України). Відповідно до умов кредитного договору № TEO0GA00000041 від 06.08.2007 передбачено повернення кредиту частинами, останній платіж має бути здійснено 03.08.2017 року. Тобто, позивач за загальним правилом, ще не отримав право вимагати від відповідачів сплати платежів, строк сплати яких за кредитним договором ще не настав. Зважаючи на це позивач надає копію повідомлення № 30,1,0,0/2-055 від 19.04.2016 року на адресу ОСОБА_4, ОСОБА_3 з вимогою згідно ст. 1050 ЦК України про повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, включаючи проценти та штрафні санкції. Однак, зазначене повідомлення не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки аналогічні повідомлення згідно ст. 1050 ЦК України з вимогою про повне повернення суми боргу та нарахованих платежів кредитор ПАТ КБ ПриватБанк вже направляв раніше на адресу відповідачів. Так, 6 березня 2013 року відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було отримано вимогу № 30,1,0,0/2-055 від 21.02.2013 року у якій ПАТ КБ ПриватБанк вимагав згідно ст. 1050 ЦК України сплатити у 30-денний термін суму всього залишку за кредитом № TEO0GA00000041 від 06.08.2007 року. Відповідно до п. 2.3.3. Кредитного договору TEO0GA00000041 від 06.08.2007: Банк, на власний розсуд має право змінити умови договору - зажадати від Позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно ст.ст. 212,611,651 ЦК України, щодо зобов'язань, строк виконання яких не настав, вважається що строк настав у зазначену в повідомленні дату. Тобто, зазначеною вимогою від 21.02.2013 року позивач змінив строки виконання зобов'язань за кредитним договором; строки сплати всіх платежів за кредитним договором станом на 06.04.2013 року є такими що настали. 09.12.2013 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Борщівського районного суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення - справа № 594/1892/13ц. В подальшому 26.11.2015 року позовну заяву банку у вказаній справі було залишено без розгляду у зв'язку з не усуненням недоліків. Таким чином, у встановлений законом строк банк скористався своїм правом захисту та подавав до суду позовну заяву щодо заборгованості, що є предметом позову. Однак позовну заяву позивача було залишено без розгляду. Згідно ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Тому, станом на 06.04.2016 року строк позовної давності за вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3 є таким, що сплив. Крім того позивачем не надано належних доказів, які підтверджують факт видачі кредитних коштів за кредитним договором № TEO0GA00000041 від 06.08.2007 року. На обґрунтування конкретної суми кредиту позивач надає лише розрахунок заборгованості. В матеріалах справи відсутня виписка за рахунком позичальника яка відображує рух коштів, в т.ч. рух кредитних коштів, якщо такі дійсно видавались, та яка є первинним фінансовим документом. В матеріалах справи є лише розрахунок заборгованості, наданий позивачем, який підписаний невстановленою особою. Відповідно до розрахунку вбачається, що банком з 20.11.2008 року було збільшено процентну ставку за користування кредитом з 11.04 % річних до 13.08 % річних. Відповідно до п. 2.1.3. кредитного договору в разі збільшення односторонньої процентної ставки за кредитом банк зобов'язаний направити на адресу позичальника відповідне письмове повідомлення про збільшення процентної ставки. Позичальник не був повідомлений про збільшення процентної ставки за кредитом, не сплачував платежі в рахунок погашення заборгованості за збільшеною процентною ставкою, а тому розрахунок заборгованості виходячи зі збільшеної процентної ставки за кредитом є необґрунтованим. На підставі викладеного просить застосувати строк позовної давності до всіх вимог, відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав і дав пояснення, що відповідач належним чином зобов'язання не виконав і Договір продовжує діяти до повного виконання зобов'язань. Згідно п. 1.1 кредитного договору Банк надає позичальнику кошти на термін до 03.08.2017р., а отже Банк звернувся до суду в межах строку позовної давності для захисту своїх законних прав та інтересів. Відповідно до п. 2.3.1 кредитних договорів, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитам банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому Банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки Банком у вищезазначеному порядку можливо в границях кількості пунктів, на які збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США. Обставини, які відбулися за час дії кредитного договору, належним чином підтверджені і є підставами для підвищення процентних ставок за діючим кредитним договором, а саме: - зміна курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення договору; зміна облікової ставки НБУ, що обґрунтовує підвищення розміру процентної ставки за користування кредитом з 11,04% річних до 13,08% річних. Про таку зміну відсоткової ставки Банк повідомив Позичальника своїм листом від 03.10.2008 року, який направлений на його адресу позичальника, про що свідчить реєстр поштових відправлень. Тобто Банком виконані умови кредитного договору та вимоги чинного законодавства щодо повідомлення про підвищення процентної ставки, яке направлено Позичальнику до дати набрання чинності ст. 1056-1 ЦК України. Стосовно доказів видачі кредитних коштів та користування кредитом, ОСОБА_3 належним чином виконувала зобов'язання за кредитним договором до травня 2009 року, що свідчить про згоду зі всіма умовами договору та є підтвердженням факту отримання кредитних коштів. На даний час, ОСОБА_3 належним чином свої зобов'язання за Кредитним Договором не виконала, а тому позовні вимоги Банку є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в зал судового засідання не прибули, про час і місце судового засідання були належним чином повідомлені за місцем реєстрації.

Представник відповідачів ОСОБА_2 в залі судового засідання (в режимі відеоконференції) позовні вимоги не визнав, дав пояснення аналогічні запереченню та просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю та застосувати строки позовної давності до всіх позовних вимог. Додатково пояснив, що відповідачі дійсно отримали кредит в сумі 20000 доларів США в 2007 році і 12000 доларів США в 2008 році. Вони не проживають по місцю реєстрації, яке вказано в договорах укладених з банком і їх місце перебування йому не відоме та зв'язку з ними в нього немає.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" у відповідності до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809, довідки АА № 241170 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, як юридична особа зареєстроване 19 березня 1992 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради.

У відповідності до Статуту Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", ПАТ КБ "Приватбанк" є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк".

06 серпня 2007 року між "Приватбанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № TEO0GA00000041 (далі - кредитний договір) про надання банком ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 20000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 03.08.2017 року.

Відповідно до кредитного договору відповідач ОСОБА_3 щомісяця в період сплати з 15 по 20 число кожного місяця повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 317,69 доларів США для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між публічним акціонерним товариство комерційний банк "Приватбанк" та відповідачем ОСОБА_4, укладено договір іпотеки № TEO0GA00000041 від 06 серпня 2007 року, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав в іпотеку позивачу цілий житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_2

Також в забезпечення виконання зобов'язань 06.08.2007 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки №TEO0GA00000041 відповідно до п.1 вказаного договору поручитель взяв на себе обов'язок солідарно відповідати в повному обсязі перед кредитором за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором №TEO0GA00000041 від 03.08.2007 року.

Окрім цього, 28 серпня 2008 року між "Приватбанк" та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № TEO0GA00000041, згідно якої відповідно до п.1.1 Банк надав ОСОБА_3 грошові кошти на строк з 06.08.2007 року по 03.08.2017 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 31240,24 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом.

Погашення заборгованості за кредитом, відсотках здійснюється в наступному порядку щомісяця в період сплати з 15 по 20 число кожного місяця позичальник повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 539,25 доларів США.

У випадку нарахування відсотків в порядку, передбаченому п.3.2 Договору, нарахування комісій в порядку передбаченому п.п.3.10, 6.8 Договору, нарахування неустойки в порядку передбаченому п.4.1 Договору, а також пред'явлення Позичальнику вимог про відшкодування витрат/збитків в порядку, передбаченому п.2.2.9 Договору, погашення заборгованості за вказаними у цьому пункті комісіями, неустойками та відшкодування витрат/збитків здійснюється Позичальником понад щомісячні платежі в строки, встановлені Договором для сплати цих комісій, неустойки відшкодування витрат/збитків.

При порушенні Позичальником зобов'язань з погашення заборгованості за Кредитом, передбачених п.п.2.2.1, 2.3.3 договору, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом в розмірі 2,45 % в місяць від суми простроченої заборгованості за Кредитом за кожний день прострочки погашення, виходячи з фактичної кількості днів прострочки та 360 днів у році.

Зазначені в даному пункті Договору відсотки сплачуються Позичальником в період сплати понад щомісячні платежі, передбачені п1.1. Договору.

Як вбачається з договору про внесення змін до договору іпотеки від 29 серпня 2008 року, сторони уклали цю угоду про наступне: у зв'язку із змінами, що вносяться сторонами згідно додаткової угоди №1 від 28 серпня 2008 року до Кредитного договору № TEO0GA00000041 від 06 серпня 2007 року, внесено зміни до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Борщівського районного нотаріального округу Прокопович Л.П. 06.08.2007 року за № реєстру 2435, а саме: п.2 викладено в такій редакції: «За цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов'язань Позичальника за кредитним договором від 06.08.2007 року № TEO0GA00000041, додаткової угоди №1 від 28.08.2008 року до кредитного договору з: - поверненню кредиту, наданого у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 31240,24 дол. США на строк до 03 серпня 2017 року.

03.10.2008 року позивачем ПАТ КБ "Приватбанк" на ім'я ОСОБА_3 направлено повідомлення за вих..№20.1.3.2/6-22855/8815, в якому відповідача попереджено про те, що згідно кредитного договору № TEO0GA00000041 від 06.08.2007 року, починаючи з 20.11.2008 року відсоткова ставка за кредитним договором № TEO0GA00000041 від 06.08.2007 року складатиме 13,08 на рік. Відсоткова ставка/пеня у разі невиконання грошових зобов'язань за Кредитним договором змінюється відповідно до зміни відсоткової ставки по кредиту.

Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк відповідно до умов договору.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за договором кредиту банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено та не заперечувалося представником відповідача, що кредитором повністю виконано зобов'язання перед відповідачем ОСОБА_3, яка одержала кредит у розмірі 31240,24 доларів США.

Однак, відповідачем ОСОБА_3 не виконуються зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом.

Згідно поданого розрахунку заборгованості станом на 29 лютого 2016 року заборгованість по наданому кредиту ОСОБА_3 становить 110555,39 доларів США, що еквівалентно 2990523,30 грн., в тому числі залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі - 32707,64 доларів США, що еквівалентно 884741,66 грн.; залишок простроченої заборгованості за надання кредитом - 24221,87, що еквівалентно 655201,58, загальний залишок заборгованість за процентами - 45478,48 доларів США, що еквівалентно 1230192,88 грн.; в тому числі залишок заборгованості за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом - 45434,41 доларів США, що еквівалентно 1229000,79 грн; заборгованість з комісії - 5373,28 доларів США, що еквівалентно 145347,22 грн.; в тому числі заборгованість за простроченою комісією 5373,28 доларів США, що еквівалентно 145347,22 грн.; погашення пені в тому числі списано 29,98 доларів США, що еквівалентно 810,96 грн.; загальна сума нарахованої пені - 86055,99 доларів США, що еквівалентно 2327814,53 грн.

До стягнення: залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі - 32707,64 доларів США, що еквівалентно 884741,66 грн.; заборгованість за процентами - 45478,48 доларів США, що еквівалентно1230192,88 грн. ; заборгованість з комісії - 5373,28 доларів США, що еквівалентно 145347,22 грн.; заборгованість по пені - 26995,99 доларів США, що еквівалентно 730241,53 грн.

Як видно із наданого позивачем розрахунку та графіку погашення заборгованості відповідачка останній платіж провела 09.04.2010 року.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилося, та сплати процентів, належних йому.

Що стосується спливу позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача ОСОБА_2, то суд зазначає наступне.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 5.1 договору кредиту № TEO0GA00000041 визначено, що договір діє до повного виконання зобов'язань сторонами.

В Постанові пленуму ВСС України №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» (п.17) зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки зобов»язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 Цивільного кодексу України.

ПАТ КБ "Приватбанк" починаючи з вересня 2011 року неодноразово звертався з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки, які ухвалами суддів Борщівського районного суду від 24.10.2011 року, 28.11.2011 року, 04.12.2012 року, 31.07.2013 року поверталися позивачу у зв'язку з не усуненням недоліків позовної заяви.

21.02.2013 року ПАТ КБ "Приватбанк" за вихідним №30.1.0.0/2-055 на ім'я відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було надіслано повідомлення, з вимогою про повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги.

10 лютого 2014 року Борщівським районним судом постановлено заочне рішення, згідно якого, врахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ТЕО0GA00000041 від 6 серпня 2007 року в розмірі 93882,17 доларів США, що, за курсом 7,99 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 3 вересня 2013 року, складає 750118,54 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами загальною площею 162,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 іпотекодавцем якого, у відповідності до договору іпотеки від 6 серпня 2007 року № ТЕО0GA00000041 є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, і належить останньому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Борщівського районного округу ОСОБА_6 11 березня 2004 року за Р №552, зареєстрованого в єдиному Реєстрі прав власності 16 червня 2004 року, реєстраційний №5033420, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

18 вересня 2015 року ухвалою Борщівського районного суду, заочне рішення Борщівського районного суду від 10 лютого 2014 року у цивільній справі № 594/1892/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, скасовано.

26 листопада 2015 року ухвалою Борщівського районного суду, позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення залишено без розгляду.

За таких обставин суд вважає, що заява про застосування строку позовної давності в цій частині не є підставною та не підлягає до задоволення, а тому з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути заборгованість за кредитом в сумі 32707,64 доларів США і заборгованість по комісії в сумі 5373,28 доларів США, в гривневому еквіваленті.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249 цс15, яка в силу вимог ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

На підставі заяви про застосування позовної давності (за умови, що зміст спірних правовідносин не передбачає збільшення тривалості позовної давності порівняно із загальним строком) заборгованість за відсотками за кредитом підлягає стягненню лише за останні три роки перед зверненням кредитора до суду.

Виходячи з вищенаведеного, з урахуванням часу звернення позивача з позовом до суду (27.05.2016 року) та визначеного позивачем розрахунку заборгованості по кредиту і заявлених вимог станом на 29.02.2016 року, сума заборгованості за відсотками має бути зменшена відповідно до розрахунку в межах трирічного строку позовної давності, а саме за період з 27.05.2013 року по 29.02.2016 року.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованості за відсотками в розмірі 45478,48 доларів США, що еквівалентно 1230192,88 грн. підлягають до часткового задоволення в сумі 22603, 11 доларів США, що еквівалентно 587929 грн. 50 коп.

Що стосується вимог позивача про стягнення нарахованої пені, слід зазначити наступне.

Пунктом 3 частини першої статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір установлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (частина друга статті 551 ЦК України).

Відповідно до п.4.1 Договору при порушенні позичальником будь - якого зобовязання передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного Договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати

Виходячи з вищенаведеного, з урахуванням часу звернення позивача з позовом до суду (відмітки на поштовому конверті про відправлення рекомендованого листа позивачем до суду, дата відправлення позову 27.05.2016 року. Дата надходження позову до суду 01.06.2016 року) та визначеного позивачем розрахунку заборгованості по кредиту станом на 29.02.2016 року і підтриманих позовних вимог, сума заборгованості по пені становитиме за 12 місяців перед зверненням кредитора до суду, а саме за період з 27.06.2015 року по 29.02.2016 року в сумі 511491 грн. 74 коп.

У відповідності до ст.ст.553,554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Аналізуючи наведені докази, суд вважає, що без згоди поручителя ОСОБА_4 було змінено зобовязання і збільшено обсяг відповідальності, а тому в задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, та стягнути з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача заборгованість за кредитним договором №ТЕО0GА00000041, укладеного 06 серпня 2007 року, а саме:

-Заборгованість за кредитом в сумі 32707,64 доларів США, що еквівалентно 850758 грн. 42 коп.;

-заборгованість по комісії в сумі 5373,28 доларів США, еквівалентно 139764 грн. 38 коп.;

-заборгованість за процентами - 22603, 11 доларів США, в гривневому еквіваленті - 587929 грн. 50 коп.;

-пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 511491 грн. 74 коп.,

а також стягнути з ОСОБА_3 в користь позивача 31349 грн. судових витрат.

На підставі ст.ст.526, 536, 548, 549, 554, 610, 612, 624, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» м.Дніпропетровськ вул.Набережна Перемоги, 50, рах.№3111, МФО 305299, , суму заборгованості за кредитним договором ТЕО0GA00000041 від 06 серпня 2007 року в розмірі 80348 (вісімдесят тисяч триста сорок вісім) доларів 47 центів США, що еквівалентно 2089944 (два мільйони вісімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот сорок чотири) грн., а також сплачені судові витрати в сумі - 31349 (тридцять одна тисяча триста сорок девять) грн. 16 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії через Борщівський районний суд до апеляційного суду Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: підпис

З оригіналом згідно

Рішення не набрало законної сили.

Суддя Борщівського районного суду: Чир П. В.