Справа № 523/6556/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився ОСОБА_6, батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який є громадянином Великої Соціалістичної Народної Лівійської Арабської Джамахірії (далі - Відповідач).

Син Позивача, ОСОБА_6, є громадянином України. Про набуття ним громадянства України свідчить Довідка № 329403 від 10 листопада 2010 року про реєстрацію особи громадянином України.

В даний час дитина перебуває на повному утриманні та проживає разом із Позивачем за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповідною Довідкою.

Позивачка стверджує, що батько дитини участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання і розвиток дитини не надає, не відвідує сина, не вітає його з Днем Народження та не висловлює, навіть, такого бажання.

При цьому батько не надає їй дозволу на перетинання державного кордону України спільно з дитиною.

На підставі викладеного, позивачка просить:

- надати дозвіл ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на оформлення проїзного документу на виїзд малолітній дитині, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Одеса Одеської області України, за кордон без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_4 до досягнення ОСОБА_6 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

- надати дозвіл ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на перетинання державного кордону України (виїзд або в'їзд до України) спільно з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_4 до досягнення ОСОБА_6 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги, а також підтвердив обставини, які були викладені в позовній заяві. В той же час, він пояснив, що позивачка проживає спільно із сином в м. Одесі, при цьому де фактично проживає відповідач вона не знає. Позивачка планує короткочасні виїзди за межи України спільно з дитиною для відпочинку, однак у зв'язку з тим, що вона не має можливості зв'язатись з відповідачем, у неї відсутня можливість отримати дозвіл на перетинання державного кордону.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідачка не дає можливості позивачу відвідувати дитину, забороняє його спілкування з дитиною. В зв'язку з чим, він був вимушений звернутись до суду з позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Він вважає, що надання дозволу на перетинання державного кордону взагалі позбавить позивача можливості бачити дитину.

Представники органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради в судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. В процесі розгляду справи представник органу опіки та піклування не висловив свою позицію щодо заявлених вимог.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Так судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився ОСОБА_6, батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який є громадянином Великої Соціалістичної Народної Лівійської Арабської Джамахірії (далі - Відповідач). (а.с. 9)

Син Позивача, ОСОБА_6, є громадянином України. Про набуття ним громадянства України свідчить Довідка № 329403 від 10 листопада 2010 року про реєстрацію особи громадянином України. (а.с. 6)

В даний час дитина перебуває на повному утриманні та проживає разом із Позивачем за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповідною Довідкою. (а.с. 7)

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, який є громадянином Великої Соціалістичної Народної Лівійської Арабської Джамахірії має право на постійне місце проживання в України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 50-59)

В той же час, фактично ОСОБА_4 в Україні не проживає, а проживає на території АДРЕСА_3, що підтверджується висновком органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради від 30.10.2014р. № 01-05-1/2738вх. (а.с. 109)

В цьому ж висновку було вирішено визначити час спілкування ОСОБА_4 з малолітнім ОСОБА_6, під час перебування батька в м. Одесі за попередньою домовленістю з матір'ю. (а.с. 109)

Судом також встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.12.2014р.. був розірваний шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 22.11.2009р. Центральним ЗАГС м. Бенгазі Великої Соціалістичної Народної Лівійської Арабської Джамахірії, актовий запис № 503. (а.с. 157).

Крім того, відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.11.2014р. по цивільній справі № 523/9448/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення порядку спілкування з нею було зобов'язано ОСОБА_3 на перешкоджати ОСОБА_4 в спілкуванні з сином ОСОБА_6. (а.с. 47).

Вищевказані правовідносини регулюються наступними нормами законодавства.

Так, ст. 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, зазначено, що дитина, в наслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року N 3857-XII документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; проїзний документ дитини.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року N 3857-XII оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року N 3857-XII за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року N 3857-XII встановлено, що проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

Відповідно до пп. 4 п. 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. N 724) (далі «Правил») перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну: проїзний документ дитини.

Частиною 3 «Правил» встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Згідно п. 4 «Правил» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Суд вважає, що можливо надати позивачці право на оформлення проїзного документу на виїзд малолітній дитині, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Одеса Одеської області України, за кордон без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_4 до досягнення ОСОБА_6 повноліття, а також на перетинання державного кордону України (виїзд або в'їзд до України) спільно з малолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_4 до досягнення ОСОБА_6 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

При цьому суд виходить з того, п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року N 3857-XII передбачено право на оформлення проїзного документу на дитину терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

Суд вважає, що виїзд дитини спільно з матір'ю за межи України з метою відпочинку та здійснення туристичних поїздок не позбавляє права відповідача на здійснення своїх батьківських прав щодо спілкування та виховання дитини. При цьому, суд не надає права на виїзд на постійне місце проживання до Австралії, як було первісно зазначено в підставах позовних вимог. В останньому уточненні позовних вимог позивачка позовних вимог щодо надання їй права на виїзд дитини на постійне місце проживання не заявляла.

Суд також виходить з того, що відповідач не проживає постійно на території України, а більше перебуває за кордоном на своїй батьківщині. Вищевказаний факт підтвердив в судовому засіданні представник відповідача.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що позивачка намагалась отримати дозвіл на перетинання державного кордону від відповідача, проте не мала можливості з ним зв'язатись.

За вищевказаних обставин, суд вважає, що необхідно визначити право на оформлення проїзного документу на дитину до досягнення нею 18-річного віку, оскільки позивачка не має можливості постійно шукати відповідача, який не проживає постійно на території України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» » від 21 січня 1994 року N 3857-XII, п. 2,3,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. N 724), ст.ст.10, 11, 208-209, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - задовольнити.

2. Надати дозвіл ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на оформлення проїзного документу на виїзд малолітній дитині, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Одеса Одеської області України, за кордон без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_4 до досягнення ОСОБА_6 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

3. Надати дозвіл ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на перетинання державного кордону України (виїзд або в'їзд до України) спільно з малолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_4 до досягнення ОСОБА_6 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення.

Суддя