У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу предмета застави на публічних торгах; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Дарницьке районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, про скасування запису в державному реєстрі обтяжень рухомого майна про заборону відчуження автомобіля, повернення автомобіля, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 17 червня 2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті у сумі 40 тис. доларів США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 17 червня 2015 року та сплатити 13,5 % річних за користування кредитом.

У рахунок забезпечення зобов'язання по кредиту сторони уклали договір застави автомобіля марки «Toyota Camry», який належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 13 травня 2008 року.

У зв'язку з неналежним виконанням кредитних зобов'язань, позивач направив відповідачу повідомлення (вимогу) про погашення простроченої заборгованості по кредиту та нарахованих процентах. Станом на 25 липня 2011 року відповідач вказану заборгованість не сплатив, кредит у повному обсязі не повернув. За таких обставин ПАТ «УкрСиббанк» просив звернути стягнення на предмет застави та встановити спосіб реалізації заставного майна з дотриманням вимог Законів України «Про заставу», «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». З урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом у сумі 79 308, 63 доларів США.

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що що 22 серпня 2009 року у м. Одесі через автосалон ним було придбано автомобіль «Toyota Camry» у громадянина ОСОБА_6, який раніше придбав його у громадянина ОСОБА_7 в м. Києві. Ним була сплачена повна ринкова вартість автомобіль у розмірі 28 300 доларів США. Згодом він зареєстрував вказаний автомобіль на своє ім'я, отримав державний номерний знак та тимчасове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Через три місяці, після перевірки автомобіля, він отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. До 4 листопада 2010 року користувався автомобілем, ремонтував, обслуговував та проходив технічний огляд. 4 листопада 2010 року працівниками ВКР Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві було проведено обшук за місцем його мешкання і вилучено зазначений автомобіль на підставі постанови Дарницького районного суду Києва від 25 жовтня 2010 року. Згідно відповіді прокуратури Дарницького району м. Києва від 2 грудня 2010 року і з 17 грудня 2010 року даний автомобіль було визнано речовим доказом по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ст. ст. 289 ч. 2, 357 ч. 3 КК України та накладено на нього арешт. Автомобіль перебуває на відповідальному зберіганні на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів. 10 січня 2011 року постановою Дарницького районного суду м. Києва його та ОСОБА_4, яка раніше була власником спірного автомобіля, було визнано потерпілими у кримінальній справі. 1 листопада 2012 року Дарницьким районним судом м. Києва було винесено вирок у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 289 КК України, яким речові докази по справі автомобіль «Toyota Camry» залишено на відповідальному зберіганні на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, ключі від замка запалювання даного автомобіля разом з брелоком сигналізації, залишено на зберіганні у кімнаті речових доказів при Дарницькому РУ та свідоцтво про реєстрацію автомобіля залишено зберігати при справі, оскільки у зв'язку з виникненням спору про право власності на автомобіль це питання підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. Ухвалою апеляційного суду м.Києва від 11 липня 2013 року вирок Дарницького районного суду м. Києва змінено лише в частині призначення покарання. Оскільки автомобіль було куплено та зареєстровано ним ще 22 серпня 2009 року на законних підставах, тому вважає, що він є законним власником вказаного автомобіля. Просив задовольнити зустрічний позов.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Звернуто стягнення на предмет застави за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 17 червня 2008 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, а саме автомобіль марки «Toyota Camry», що належить ОСОБА_5, для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк», що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 17 червня 2008 року в розмірі 79 308, 63 доларів США, заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та 466 344, 27 грн пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за користування кредитом. Встановлено спосіб реалізації заставного майна, яке належить ОСОБА_5, а саме автомобіль марки «Toyota Camry», шляхом продажу на публічних торгах, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про Заставу», Закону України «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Встановлено початкову ціну предмету застави для його подальшої реалізації в розмірі оціночної вартості, що підлягає визначенню незалежним суб'єктом оціночної діяльності на момент такого продажу. Вирішено питання щодо розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову ПАТ «УкрСиббанк» та про задоволення його зустрічних позовних вимог.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України, згідно з якою висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку, з урахуванням норм Закону України «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та Закону України «Про Заставу» про задоволення позову ПАТ «УкрСиббанк» та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 Оскільки умовами договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу заборонено розпорядження предметом застави без попередньої письмової згоди банку, також з матеріалів справи убачається, що обтяжувач не надавав згоди на відчуження автомобіля і таке відчуження проведено не позичальником, а іншими особами поза її волею, а також на час придбання спірного автомобіля ОСОБА_5 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були наявні відомості про обтяження спірного автомобіля, тому суди дійшли правильного висновку про те, що обтяження зберігається для нового власника рухомого майна.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.П.Штелик