Справа № 565/1638/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

з а о ч н е

12 січня 2016 року м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області-

під головуванням судді Ковтуновича М.І.,

при секретарі судового засідання Ломазі С.О.,

з участю:

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітного сина ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітного сина ОСОБА_3, звернулися в суд із позовом до ОСОБА_4 про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №16 будинку №9 корпус №1 по м-ну Будівельників м. Кузнецовськ Рівненської області (далі квартира №16).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_5 (у звязку з укладенням шлюбу 23.10.2015р. нині має прізвище ОСОБА_1) є власником ? частки у праві власності на квартиру №16, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками по ? частки в праві власності на спірну квартиру. В квартирі №16 зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_4 Останній не є власником квартири, шлюб між ОСОБА_1 та відповідачем розірвано 11.08.2005р. У квартирі відповідач не проживає вже приблизно тринадцять років, там немає його речей. Письмового договору про користування відповідачем приміщеннями квартири сторони не укладали. Рішення не проживати в квартирі №16 ОСОБА_4 прийняв сам, проте добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає. Позивач ОСОБА_1 зверталася до відповідної житлово-експлуатаційної дільниці з проханням зняти з реєстрації місця проживання відповідача, однак в задоволенні прохання було відмовлено, оскільки це можливо лише за наявності заяви самої особи або судового рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою №16. Позивачі вважають, що є підстави для захисту прав власників шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою №16.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов підтримали повністю. З показань позивача ОСОБА_1, наданих суду за правилами допиту свідків, слідує, що її шлюб із відповідачем розірваний. ОСОБА_4 не проживає у вищевказаній квартирі №16 приблизно 13-14 років, а після розлучення взагалі не проживав у даній квартирі. Відповідач не захотів жити із позивачами, перешкод йому в користування квартирою не було. Він проживає у селищі Рафалівка. Позивач бажає, щоб відповідач, у звязку з реєстрацією його місця проживання, не мав у подальшому претензій щодо даного житла і тому заявлено позов.

Показаннями позивача ОСОБА_2, наданими за правилами допиту свідків, стверджено, що з того часу, як йому було приблизно 7-8 років відповідач пішов від їхньої сімї. Позивач памятає, що починаючи із 2006р. ОСОБА_4 вже не проживав у квартирі №16, але фактично він не проживав, можливо і раніше. Перешкод відповідачу в користуванні квартирою не було, він має житло в селищі Нова Рафалівка. Позивачу не відомо, щоб ОСОБА_4 хотів повернутися в квартиру №16.

Відповідач ОСОБА_4, який належно повідомлявся про час, місце та дату проведення розгляду справи (ст.74 ч.5, ст.76 ч.9 ЦПК України) в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомляв, тому судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивачі проти такого вирішення справи не заперечують.

Суд, заслухавши та проаналізувавши показання позивачів, показання свідка, дослідивши інші докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Судом із копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.09.2004р. серії САА № 669125 встановлено, що квартира №16 перебувала у спільній частковій власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, по ? частці кожному.

З копії свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, від 24.05.2012 року (бланк №ВРР №636712, зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.06.2012р.) вбачається, що ОСОБА_1, як стягувач у виконавчому провадженні, набула право власності на ? частку в праві власності на квартиру №16, належну раніше ОСОБА_4 Ця обставина також підтверджується і записом, вчиненим 24.05.2012р. державним нотаріусом Кузнецовської міської державної нотаріальної контори Рівненської області на вищевказаному свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 09.09.2004р. серії САА № 669125.

Отже, із зазначеного слідує, що у 2012р. право власності ОСОБА_4 на ? частку квартири №16 було припинене.

Копією свідоцтва серії 1-ГЮ №053380 підтверджено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 11.08.2005р. розірвали шлюб. Позивач у подальшому 23.10.2015р. у звязку із укладенням шлюбу змінила прізвище із ОСОБА_5 на ОСОБА_1.

Із довідки, виданої ЖЕД №1 від 03.12.2015р. №3200 слідує, що в спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Показаннями свідка ОСОБА_6 стверджено, що відповідач у квартирі №16 тривалий час, не менше десяти років, не проживає. Причин не проживання відповідача у даному житлі свідок не знає, перешкод йому в користуванні квартирою не було.

Згідно із нормами ст.ст.317 ч.1, 319 ч.1, 391 ЦК власникові належать право володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.383 ч.1 ЦК тільки власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На думку суду, є підстави застосувати по аналогії закону вказану норму і до колишнього члена сімї власника житла.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 понад один рік не проживає у квартирі №16 без поважних причин. Доказів, що свідчать про поважність причини відсутності відповідача за місцем реєстрації проживання, судом не здобуто. Тому, є підстави для задоволення позовних вимог.

Стягненню із відповідача також підлягають документально підтверджені судові витрати кожного з позивачів у розмірі по 243, 60 грн.

Керуючись ст.ст.8, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №16 будинку №9 корпус №1 по м-ну Будівельників у м.Кузнецовськ Рівненської області.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судових витрат, кожному.

Заочне рішення може бути переглянуте Кузнецовським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача, поданою до Кузнецовського міського суду Рівненської області протягом десятиденного строку з дня отримання копії рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі через Кузнецовський міський суд Рівненської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Кузнецовський міський суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я :