АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/122/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Іваницький О.Р.
Провадження № 22-ц/789/26/16 Доповідач - Загорський О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Демкович Ю. Й., Хома М. В.,

при секретарі - Бріль В.Л.

з участю сторін - ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИЛА:

29.01.2015 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з вище вказаним позовом. Вимоги аргументовано тим, що відповідно до укладеного договору від 05.02.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов договору відповідач забовязання належним чином не виконує.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 15.10.2015 року позов задоволено і вирішено стягнути з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» - 11502,60 грн. заборгованості за кредитом.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом не враховано сплив строку позовної давності про застосування якого представник заявляла в судових засіданнях і що позивач не надав договуру без номера на який посилається.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали і надали відповідні пояснення. Представник ОСОБА_1 пояснила, що він кредитної карточки не отримував і банк не може доказати протилежного.

Вказала, що сам розрахунок банку спростовує доказ кредитування, оскільки не було ніякого руху коштів.

Зазначила, що вимоги заявлено з порушенням строку позовної давності, про застосування якого вона заявляла в судових засіданнях в суді першої інстанції.

Представник ОСОБА_1 зазначила, що з поданих ПАТ КБ Приватбанк умов до договору не вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений з ними, оскільки умови не завірені його підписами.

ОСОБА_1 вказав, що в 2006 році брав кредит і погасив його, карточку пропонували, але він відмовився і даного кредиту не брав, заяви не підписував і підпис його відрізняється від підпису на заяві.

Зазначив, що заяву побачив лише в суді першої інстанції і в ній вказано, що він живе в м.Тернополі, хоча він проживає в м. Зборові.

Представник ПАТ КБ Приватбанк в задоволенні апеляційної скарги заперечила і надала відповідні пояснення. Вказала, що 05.02.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит, але про строк дії карточки вона нічого пояснити не може.

Зазначила, що з 2007 року руху коштів по карточці не було, але через 7 місяців видно якийсь рух коштів

Пояснила, що вона не знає чи пред'являвся наказ про стягнення заборгованості 3158,93 грн. від 14.05.2008 року до виконання, але договір діє до повного виконання зобов'язань.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з неналежного виконання відповідачем обов'язків згідно кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість яка підлягає стягненню.

З висновком суду погодитись не можна, оскільки він суперечить вимогам закону.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

У відповідності до ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зобовязаний вирішити питання: чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 05.02.2007р. ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду від 14.05.2008 року з ОСОБА_1 в користь позивача стягнуто 3158,93 грн. заборгованості за вищезазначеним договором.

Доказів, що судовий наказ від 14.05.2008 року пред'являвся до виконання матеріали справи не містять і сторона відповідача наголошує на тому, що ОСОБА_1 вперше дізнався про цей наказ при розгляді даної справи в суді першої інстанції і кошти з нього не стягувались дане твердження представником банку не спростовано.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 05.02.2007 року (а.с. 6-10) станом на 30.11.2014 року заборгованість за мінусом стягнутого боргу згідно судового наказу від 14.05.2008 року - 3158,93 грн. і становить 11502,60 грн.

Як вбачається з поданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач вносив кошти на погашення заборгованості по кредиту та відсотків ще 20.09.2007 року в сумі 220 грн. і 24.09.2007 року 200 грн. і після цього не було здійснено жодного платежу протягом строку більше як сім років.

Рух коштів ще в 2007 році не може пояснити представник банку, а ОСОБА_1 стверджує що жодних операцій з коштами за вказаним кредитним договором він не здійснював.

Згідно п.6.5. Умов і правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, оплачувати комісії на умовах, визначених цим договором.

Відомості щодо строку дії виданої відповідачу кредитної картки у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п.9.12 Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, з можливістю продовження його дії.

Виходячи із зазначеного положення договору, картка була видана відповідачу на строк 12 місяців.

На пропозицію колегії суддів надати докази щодо строку дії виданої відповідачу картки, представник позивача пояснила, що відомості щодо строку дії виданої відповідачу кредитної карти, а також доказів продовження строку дії карти, чи видачі нової карти вона не може представити.

Таким чином, виходячи з наявних у справі доказів, строк дії виданої відповідачу картки, та строк повернення кредитних коштів, закінчився через 12 місяців після укладення договору 05.02.2008 року.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу.

Відповідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно вимог ч.ч. 3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

З технічного запису судових засідань вбачається, що в судовому засіданні як 08.10.2015 року в 10 год. 10 хв., так і 15.10.2015 року о 10 год. 59 хв. представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просила застосувати строк позовної давності який минув з часу предявлення останньої вимоги банку стосовно виконання боржником грошових зобов'язань за кредитним договором.

Оскільки строк дії кредитної картки закінчився 02.05.2008 року і матеріали справи не містять доказів звернення банку з вимогами до ОСОБА_1 з 02.05.2008 року по час звернення до суду, часом з якого починається відлік строку позовної давності є 03.05.2008 року.

Колегією суддів критично оцінюється твердження представника ПАТ КБ Приватбанк що строк дії картки відповідає строку дії кредитного ліміту, оскільки в заяві про відкриття рахунку і надання кредитних послуг від 05.02.2007 року зазначено протилежне що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки (а.с.11).

Враховуючи матеріали справи, представлені докази,- банком пропущено строк звернення до суду, оскільки 29.01.2015 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом про стягнення коштів з ОСОБА_1, але з врахуванням різниці між загальною заборгованістю і сумою заборгованості стягнутої судовим наказом від 15.05.2008 року, минуло більш як шість з половиною років з моменту пред'явлення останньої вимоги банку до ОСОБА_1 і представник ОСОБА_1 двічі в судових засіданнях заявляла про застосування строку позовної давності.

Твердження представника ПАТ КБ Приватбанк, що дія укладеного між сторонами кредитного договору не припинена, колегія суддів оцінює критично, оскільки:

- Верховним Судом України висловлена правова позиція в постанові від 19.03.2014 року у справі №6-14цс14, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії карти, а не закінченням строку дії договору;

- строк дії виданої відповідачу карти закінчився і докази щодо видачі нової карти відсутні;

- твердження ОСОБА_1 і його представника, що кредитна картка ОСОБА_1 не видавалась представником банку не спростовано;

- останній рух коштів по кредиту відбувся 24.09.2007 року, про що позивачу було відомо, отже і строк позовної давності обчислюється з моменту, коли особа дізналася про порушення свого права.

Враховуюючи вказане, сплив строку позовної давності, звернення представника ОСОБА_1 з клопотанням про застосування строку позовної давності, колегія суддів вважає що суд першої інстанції порушивши вимоги ЦК України, не застосував строк позовної давності до спірних правовідносин, що призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи вище вказане, матеріали справи, що в судовому засіданні як 08.10.2015 року, так і 15.10.2015 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заявлялося клопотання про застосування строку позовної давності, правову позицію Верховного Суду України викладену зокрема і в постанові від 24.06.2015 року, зокрема в справі №6-738цс15 - що без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватись не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише із наявністю про це заяви сторони, колегія суддів приходить до переконання про скасування рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 15.10.2015 року і ухвалення нового - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2015 року скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5