Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гапоненко А. П. ,

при секретарі Кричевська Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Біла Церква, справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, Центральний відділ реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про встановлення факту, що має юридичне значення , -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, якою просить суд встановити факт, що ОСОБА_2, яка померла 04 січня 1995 року є за національністю "полька", а також зобов'язати Центральний відділ реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, за місцем зберігання відповідного актового запису, внести зміни до запису № 812 від 31 березня 1971 року про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, де в графі про національність матері ОСОБА_2 з "українка" змінити на "полька". Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що його мати ОСОБА_2 (до шлюбу Абрамчук) ОСОБА_3, є нащадком родини ОСОБА_4 які були поляками, розмовляли польською мовою, належали до парафіян римо-католицького костьолу, який знаходився в Погребищенському районні Вінницької області. Його прадід ОСОБА_4 за національністю був поляк та похований на польському кладовищі в с. Самгород Сквирського району Київської області. Крім того його бабусю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_3, яка також була полькою за національністю, звали польським ім'ям «Люцена», однак згідно відповіді державного архіву Київської області у документах архівного фонду «Колекція книг реєстрації актів цивільного стану, метричних книг РАЦС архіву Головного управління юстиції Київської області» актового запису про народження ОСОБА_5 (Люцени) Едуардівни не виявлено. У видачі архівної довідки заявнику відмовлено із-за неможливості її видати, так як книга реєстрації актових записів про народження по с. Самгород Сквирського району Київської області за 1922 р. на зберігання до Державного архіву Київської області не надходила, а книги по с. Шамраївка Сквирського району Київської області за 1922 р. збереглися частково. В радянський період родина не мала змоги вільно та відкрито виражати своє походження та віросповідання, так як боялася політичних переслідувань, а щоб уникнути гонінь зі сторони влади приховували свою приналежність до польської національності. В зв'язку з чим, до документів діда з бабою було внесено записи про українську національність, а до документів матері були внесені актові записи про українське громадянство. На даний час заявник виявив бажання відновити свою дійсну національність, як це передбачено Законом України «Про національні меншини», він звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області із заявою щодо внесення змін в актовий запис, отримав відмову, мотивовану відсутністю підтверджуючих документів. У звязку з неможливістю відновити свою належність до польської національності в позасудовому порядку заявник звернувся до суду.

В судовому засіданні заявник підтримав вимоги заяви в повному обсязі, пославшись на обставини та підстави, викладені у заяві та просять суд її задовольнити.

Представники заінтересованих осіб - відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області та Центрального відділу реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, до суду не зявилися, надіслали заяви про розгляд справи без участі їхніх представників.

Суд заслухавши пояснення заявника, покази свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, народився 22 лютого 1971 року у м. Кіровограді. Його мати ОСОБА_1 (до шлюбу Абрамчук) ОСОБА_3, є нащадком родини ОСОБА_5 які були поляками, розмовляли польською мовою. Прадід заявника ОСОБА_4 також за національністю був поляк та похований на польському кладовищі в с. Самгород Сквирського району Київської області. Бабуся заявника ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка та жителька с. Самгород Сквирського району Київської області, також була полькою за національністю, односельчани звали її польським ім'ям «Люцена», що повністю підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Дані факти також підтвердили належним чином завіреними письмовими заявами гр. ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Відповідно до ст.35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання.

Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом.

Згідно зі ст.271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

У відповідності до ст.300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форми та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Ст. 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995р., ратифікованої ЗУ «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» від 09.12.1997 року, встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва.

Відповідно до ст. 3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про національні меншини» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

За змістом ст.15 ЗУ «Про національні меншини» громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські об'єднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати зв'язки з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій.

На підставі Указу Президента України №70/99 від 27 січня 1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, якими передбачаються настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових прав в залежності від національності особи.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки в позасудовому порядку визнати неправильність запису в акті громадянського стану та встановити факт приналежності до певної національності є неможливим, тому заявник звернувся до суду для вирішення цього питання.

Встановлення даного факту необхідно для реалізації права заявника на вибір національності та інших прав згідно із Законом України «Про національні меншини в Україні».

Аналізуючи докази по справі суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.35 Конституції України, ст.ст. 1,3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» від 09.12.1997 року, ст.ст. 11, 15 Закону України «Про національні меншини» від 25.06.1992 року, ст.ст. 269, 271, 300 ЦК України, ст.ст. 10, 30, 60, 212, 213, 234, 235, 256-258 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Визнати встановленим факт, що ОСОБА_2, яка померла 04.01.1995 року за національністю «полька».

Зобов'язати Центральний відділ реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, за місцем зберігання відповідного актового запису, внести зміни до запису № 812 від 31 березня 1971 року про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, де в графі про національність матері ОСОБА_2 з «українка» змінити на «полька».

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 18.01.2016 року.

Суддя ОСОБА_11