АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарях: Хилюк І.О., Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційним банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

у лютому 2015 року ПАТ «КБ Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, в якому просило стягнути солідарно з останніх заборгованість за кредитним договором 6 958,14 доларів США, що еквівалентно 108 268,66 грн. посилаючись на те, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.10.2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 958,14 доларів США, що еквівалентно 108 268,66 грн. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Справа № 761/4442/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/1774/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову до нього та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що банк з вимогою про сплату заборгованості з 18.04.2007 року по 30.11.2015 року до нього не звертався, відтак порука є припиненою. Крім того, банк збільшив обсяг відповідальності поручителя. Автомобіль, який був предметом застави по кредитному договору, був оцінений та реалізований без будь-якої участі та повідомлення поручителя, що вплинуло на обсяг відповідальності останнього.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.04.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № КІР0АU00050065, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 20 061, 38 доларів США, зі сплатою 0, 84 % на місяць, строком до 18.04.2012 року.

Цього ж дня для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № КІР0АU00050065/1, за умовами якого останній зобов'язався відповідати перед банком за невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

Станом на 13.11.2014 року заборгованість ОСОБА_3 перед банком становить 13 660, 45 доларів США, яка складається із: заборгованості по кредиту - 4 786, 67 доларів США; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 4 245, 49 доларів США; заборгованість з комісії за користування кредитом - 259, 48 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 4 368, 71 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30.07.2012 року з ОСОБА_3 на користь банка стягнуто заборгованість в розмірі 6 702, 31 доларів США.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а позичальник та поручитель порушили умови кредитного договору.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя

Відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 554 цього ж Кодексу поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином цивільне законодавство передбачає можливість поручителя забезпечувати виконання основного зобов'язання як в повному обсязі, так і частково. Це залежить від волі поручителя, його платоспроможності, оскільки саме він вправі обирати обсяг своєї відповідальності у разі невиконання боржником зобов'язання перед кредитором.

Вирішуючи питання про стягнення заборгованості з поручителя суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно з кредитним договором від 18.04.2007 року та додатковою угодою до нього від 12.05.2008 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 20 061, 39 доларів США, з яких 15 180,12 доларів США на придбання автомобіля та 4 881, 27 доларів США - на сплату страхових платежів.

Відповідно до договору поруки від 18.04.2007 року ОСОБА_1 поручився за виконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором у розмірі 15 490, 66 доларів США, сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84 %, а при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту - 2,08 %.

Суд не звернув уваги на зміст договору поруки та помилково встановив, що поручитель взяв на себе зобов`язання у повному обсязі відповідати за своєчасне виконання зобов'язань позичальником.

У договорі поруки також зазначено, що щомісячний платіж, який має сплачувати позичальник складає 352,50 доларів США. У такому ж розмірі щомісячний платіж було вказано у кредитному договорі від 18.04.2007 року.

Проте, 12.05.2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору від 18.04.2007 року, де щомісячний платіж збільшено до 374,91 доларів США.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_1 надав свою згоду на збільшення щомісячного платежу. Будь - яких додаткових угод до договору поруки з поручителем не укладалося.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з аналізу зазначеної норми порука припиняється за дії двох умов:внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Оскільки зміна умов основного зобов`язання без згоди поручителя призвела до збільшення обсягу відповідальності останнього, суд помилково визнав позовні вимоги до поручителя законними та обґрунтованими, до того ж у повному обсязі, незважаючи на те, що порука стосувалася лише частини боргових зобов'язань позичальника.

За вказаних обставин рішення суду в частині задоволення позовних вимог до поручителя про солідарне стягнення кредитної заборгованості підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в позові.

Рішення в частині задоволення позову до ОСОБА_3, у тому числі розмір заборгованості не оскаржується, а відтак у апеляційному порядку не перевіряється. Підстав для виходу за межі доводів апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року в частині задоволення позову до ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційним банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді