Провадження № 2/127/1344/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

10.06.2015 року позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.07.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №13/191к-07.

10.03.2009 року, 07.04.2009 року між ВАТ «Банк Універсальний» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено додаткові угоди №б/н до кредитного договору.

Крім того, 24.07.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір поруки №б/н.

Також, 07.04.2009 року між банком та відповідачем ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду до договору поруки від 24.07.2007 року.

27.08.2007 року рішенням загальних зборів учасників ВАТ «Банк Універсальний» перейменовано у ВАТ «Універсал Банк», що є правонаступником всіх прав та обовязків ВАТ «Банк Універсальний».

Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» найменування юридичної особи відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк» змінено на публічне акціонерне товариство «Універсал Банк».

Таким чином, публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» з усіма його правами та зобовязаннями.

Відповідно до умов кредитного договору №13/191к-07 від 24.07.2007 року банк надав позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на наступних умовах: сума кредиту 50 000 тис., валюта кредиту долари США, термін кредиту 240 місяців, дата погашення кредиту 23 липня 2027 року, процентна ставка з 24.07.2007 року по 07.04.2009 року 12,45% річних, з 15.07.2008 року по 09.03.2010 року 12,95% річних, з 07.04.2009 року по 09.03.2010 року 9,07% річних, з 10.03.2010 року 13,88% річних, підвищена процентна ставка за користування кредитними коштами понад встановлений строк з 07.04.2009 року по 09.03.2010 року 17,05% річних, з 10.03.2010 року по 09.03.2015 року 21,88% річних.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 24.11.2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 17.05.2011 року у цивільній справі №2-4129/2009 р. за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості у розмірі 358 073,97 грн. та судові витрати.

Однак, позивач вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526, 599 ЦК України.

А тому, вищевикладені осбавини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором №13/191к-07 від 24.07.2007 року, яка станом на 18.05.2015 року становить 6 538,29 США, що еквівалентно 135 330,92 грн., з них: заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами у розмірі 6 230,92 дол. США, що становить 128 968,92 грн.; заборгованість по підвищеним відсотках за користування кредитними коштами понад встановлений строк у розмірі 307,37 дол. США, що становить 6 362,01 грн. А також, з урахуванням суми боргу стягнутої на підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 24.11.2009 року суму індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за даним договором, що становить 286 459,18 грн., з них: індекс інфляції з травня 2012 року по травень 2015 року 254 232,52 грн., 3% річних 32 226,66 грн.

04.11.2015 року до початку розгляду справи по суті позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач змінив валюту позовних вимог та просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №13/191к-07 від 24.07.2007 року, яка станом на 26.10.2015 року становить 33 894,35 дол. США, та складається із суми заборгованості по кредиту 29 229,81 дол. США за період з 20.03.2010 року по 26.10.2015 року; несплачені відсотки 4 357,79 дол. США за період з 20.03.2010 року по 26.10.2015 року, несплачені підвищені відсотки 307,08 дол. США за період з 20.03.2010 року по 26.10.2015 року, із зазначенням еквіваленту такого боргу (в цілому та у розрізі по видам зобовязань), крім доларів США, також в гривнях України в перерахунку за офіційним курсом НБУ станом на дату ухвалення рішення.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 збільшені позовні вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представники відповідачів за довіреностями ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні останніх відмовити у звязку з безпідставністю. Окрім того, до позовних вимог в частині стягнення відсотків по кредиту та підвищених відсотків просили застосувати загальний строк позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 24.07.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №13/191к-07 (а.с.14-20).

10.03.2009 року, 07.04.2009 року між ВАТ «Банк Універсальний» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено додаткові угоди №б/н до кредитного договору (а.с.21-22, 23-35).

27.08.2007 року рішенням загальних зборів учасників ВАТ «Банк Універсальний» перейменовано у ВАТ «Універсал Банк», що є правонаступником всіх прав та обовязків ВАТ «Банк Універсальний».

Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» найменування юридичної особи відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк» змінено на публічне акціонерне товариство «Універсал Банк».

Таким чином, публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» з усіма його правами та зобовязаннями, що також підтверджується статутом ПАТ «Універсал Банк» (а.с.47-50).

Відповідно до п.1.1. кредитного договору кредитор зобовязується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 50 000 дол. США, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом з 24.07.2007 року по 07.04.2009 року 12,45% річних, з 15.07.2008 року по 09.03.2010 року 12,95% річних, з 07.04.2009 року по 09.03.2010 року 9,07% річних, з 10.03.2010 року 13,88% річнихв порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.

За користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка з 07.04.2009 року по 09.03.2010 року 17,05% річних, з 10.03.2010 року по 09.03.2015 року 21,88% річних. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника.

Кінцевий термін повернення кредиту 23.07.2027 року.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Крім того, для забезпечення виконання зобовязань, передбачених кредитним договором №13/191к-07 від 24.07.2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_5 24.07.2007 року було укладено договір поруки №б/н (а.с.36).

Також, 07.04.2009 року між банком та відповідачем ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду до договору поруки від 24.07.2007 року (а.с.38-39).

Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_4 кредит у розмірі 50 000 дол. США, що підтверджується заявою на видачу готівки №123_70 від 25.07.2007 року (а.с.42). Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 525-526, 530, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 24.11.2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 17.05.2011 року у цивільній справі №2-4129/2009 р. за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості у розмірі 358 073,97 грн. та судові витрати (а.с.8-10, 11-13).

Зі змісту вищезазначеного рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 24.11.2009 року та матеріалів цивільної справи №2-4129/2009 р. за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вбачається, що сума у розмірі 58 073,97 грн., що стягнута солідарно з відповідачів, складається із 348 400,31 грн., що станом на 24.11.2009 року згідно курсу НБУ еквівалентно 43 604,54 дол. США, як дострокового стягнення коштів за кредитним договором та 9 673,67 грн. відсотків за користування коштами в силу ч.2 ст.1050 ЦК України.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, факт дострокового стягнення з відповідачів на користь позивача усієї суми кредиту та нарахованих відсотків встановлено рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 24.11.2009 року, а тому дані обставини доказуванню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що на даний час згідно постанови заступника начальника Замостянського В ДВС Вінницькго МУЮ ОСОБА_7 про закінчення виконавчого провадження від 24.04.2015 року вищезазначене рішення суду боржником виконано у повному обсязі, а виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу закінчено (а.с.170).

Таким чином, є неприпустимим подвійне стягнення з відповідачів тіла кредиту. Окрім того, суд не приймає до уваги пояснення представників позивача як на підставу про задоволення позовних вимог, в тому числі про стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 29 229,81 дол. США за період з 20.03.2010 року по 26.10.2015 року, що грошові кошти, які направляються на виконання зобовязань, передбачених у даному договорі, перераховуються у наступному порядку: в першу чергу для сплати процентів за кредит та винагороди; в другу чергу сплата штрафних санкцій та пені; в третю чергу погашення основної суми кредиту, оскільки боржником ОСОБА_4 були сплачені кошти саме на погашення відповідної (конкретної) заборгованості за виконавчим листом №2-4129/2009, виданим Замостянським районним судом м. Вінниці 25.01.2012 року, про що зазначено державним виконавцем у своїй постанові про закінчення виконавчого провадження від 24.04.2015 року, а тому дані суми ніяким чином не могли бути зараховані в рахунок погашення іншої заборгованості.

Разом з тим, відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні сторів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

В свою чергу Верховним Судом України у своїх постановах від 20.11.2013 року у цивільній справі №6-126цс13, від 19.11.2014 року у цивільній справі №6-160цс14 висловлені правові позиції, відповідно до змісту яких відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

У відповідності до приписів ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Положеннями ч.2 ст.214 ЦПК України передбачено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення відсотків по кредиту та підвищених відсотків подано з порушенням загальних строків позовної давності, а тому дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.120-122) вищезазначені відсотки по кредиту виникли 10.05.2010 року (графа 18), тоді як позивач звернувся до суду з даним позовом 10.06.2015 року.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.212, 214, 257, 267, 509, 525, 526, 530, 536, 629, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.10, 60, 61, 88, 212-215, 218, 360-7 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: