АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Бреславського О. Г.

суддів: Чупікової В.В., Яремко В.В.

секретаря: Тодорюка Г.Д.

за участю: скаржника ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представників КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» Блажіної І.Ю., Катеринчук Ю.В. та прокурора Шановської Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою головного лікаря комунальної медичної установи «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» Левицької А.П. про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 березня 2015 року

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року головний лікар КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» Левицька А.П. звернулась до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_1 26 лютого 2015 року була госпіталізована у 2-е відділення Чернівецької обласної психіатричної лікарні на підставі направлення лікаря-психіатра у зв'язку з її небезпекою для себе і оточуючих та суттєвої шкоди її здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога.

Після огляду ОСОБА_1 комісією у складі: завідувача медичної частини Азова Ю.Ф., завідувача відділення Блажиної І.Ю., лікаря Соколової М.І. зроблено висновок про необхідність її госпіталізації у стаціонар психіатричної лікарні для лікування у зв'язку з тим, що у неї виявлено психомоторне збудження, агресію до оточуючих, відсутність критики до свого стану.

Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію та дійшла висновку, що лікування ОСОБА_1 можливе лише в умовах стаціонару у психіатричному відділенні обласної психіатричної лікарні, однак згода хворої на госпіталізацію відсутня у зв'язку з неможливістю її отримання через її психічний стан.

На цій підставі просила госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_1 до Чернівецької обласної психіатричної лікарні для лікування.

№22ц-794/151/16 Головуючий в І інстанції Кирилюк Л.К.

Категорія 73 Доповідач Бреславський О.Г.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 березня 2015 року заяву задоволено.

Госпіталізовано у примусовому порядку в Чернівецьку обласну психіатричну лікарню для стаціонарного лікування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає в АДРЕСА_1.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви відмовити.

Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну оцінку доказів та порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом першої інстанції, в порушення вимог ч.2 ст.28 ЦПК України, проведено розгляд справи у її відсутності. Крім того зазначає, що у суду були відсутні обставини, передбачені ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», на госпіталізацію та проведення її лікування у примусовому порядку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 була госпіталізована у 2-е відділення психіатричної лікарні на підставі направлення лікаря-психіатра у зв'язку з її небезпекою для себе та оточуючих та суттєвої шкоди її здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у випадку ненадання психіатричної допомоги. Після огляду ОСОБА_1 комісія лікарів-психіатрів Чернівецької обласної психіатричної лікарні підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію та дійшла висновку, що обстеження та лікування ОСОБА_1 можливе тільки в умовах стаціонару.

Проте, погодитись з висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов цих висновків неповно з'ясувавши всі обставини справи, без належної оцінки всіх наявних у справі доказів, що призвело до помилкового висновку та застосування норм матеріального й процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та проживає АДРЕСА_2 була госпіталізована в 2-е відділення Чернівецької обласної психіатричної лікарні на підставі направлення лікаря-психіатра у зв'язку із небезпекою для себе і оточуючих та суттєвої шкоди здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану в разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога.

Після огляду ОСОБА_1 комісією у складі: завідувача медичної частини Азова Ю.Ф., завідувача відділення Блажиної І.Ю., лікаря Соколової М.І. зроблено висновок про необхідність її госпіталізації у стаціонар психіатричної лікарні для лікування у зв'язку з тим, що у неї виявлено психомоторне збудження, агресію до оточуючих, відсутність критики до свого стану. Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію та дійшла висновку, що лікування ОСОБА_1 можливе тільки в умовах стаціонару в психіатричному відділенні обласної психіатричної лікарні, оскільки при її огляді встановлений важкий психічний розлад, який відповідає діагностичними маніакального епізоду з психічними включеннями, стану психомоторного збудження (а.с.3). ОСОБА_1 не надала згоди на госпіталізацію. Згідно ч. 1. та ч. 2 ст. 280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» у разі встановлення обґрунтованості заяви про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника лікар-психіатр направляє до суду за місцем проживання цієї особи заяву про проведення психіатричного огляду особи в примусовому порядку. До заяви додається висновок лікаря-психіатра, який містить обґрунтування такого огляду, та інші матеріали. Психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром у примусовому порядку за рішенням суду.

Згідно з ч.3 ст.13 Закону «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність

Частиною 3 ст.16 Закону передбачено надання до заяви висновку комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність примусової госпіталізації.

Ухвалюючи рішення щодо задоволення заяви головного лікаря комунальної медичної установи «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» Левицької А.П. про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що, на виконання вимог статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», не надано достатніх доказів на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 чи вчинення останньою наміру вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або доказів того, що ОСОБА_1 неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Під час апеляційного перегляду справи представники заявника також не надали суду допустимі та належні докази, які б стверджували підставність проведення психіатричного огляду лікарем психіатром та госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Разом з тим будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9, який є колишнім чоловіком ОСОБА_1, пояснив, що він до лікаря психіатра з приводу психічного стану здоров'я колишньої дружини не звертався. Його дружина разом з малолітньою дитиною знаходилися у лікувальному закладі з метою обстеження на предмет ушкоджень отриманих від травм після дорожньо-транспортної пригоди за їх участю, яка мала місце цього ж дня. Він весь час перебував з дружиною та дитиною. Його дружина була схвильована, як людина після дорожньо-транспортної пригоди. Небезпеку для себе та оточуючих не створювала. Лікар психіатр у даному закладі огляд останньої не проводив. У його присутності двоє працівників лікарні в медичних халатах підійшли до його дружини, обмеживши її у вільному пересуванні, помістили у автомобіль швидкої допомоги на якому відвезли в Чернівецьку обласну психіатричну лікарню.

Обставини про те, що ОСОБА_1, знаходячись у лікувальному закладі, небезпеку для себе та оточуючих не створювала та щодо обмеження її у вільному пересуванні та поміщенні у автомобіль швидкої допомоги двома працівниками у медичних халатах, знайшли своє підтвердження і в показах свідка ОСОБА_10, даними останнім під час апеляційного розгляду справи.

Водночас, застосування ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», тобто про примусовий огляд особи, можливе лише у виняткових випадках та при доведеності такого критерію, як серйозна небезпека для здоров'я пацієнта у разі ненадання такої психіатричної допомоги.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено презумпцію психічного здоров'я. За приписами цієї статті, кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Отже, виходячи із засад приорітету забезпечення прав і свобод людини і громадянина при вирішенні питання про надання громадянинові психіатричної допомоги, активної ролі суду у справах даної категорії, заявником суду не надано, а суд першої інстанції не забезпечив отримання і дослідження безпосередньо у судовому засіданні (ч.1 ст.159 ЦПК України), крім висновку лікарів-психіатрів, інших доказів, які підтверджують або спростовують вимоги заявника і, зокрема, щодо необхідності лікування ОСОБА_1 лише в стаціонарних умовах; реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих та процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, відповідно до п.4 ч.1 та ч.3 ст.309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову головному лікарю комунальної медичної установи «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» Левицькій А.П. у задоволенні заяви про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 березня 2015 року скасувати.

У задоволенні заяви головного лікаря комунальної медичної установи «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» Левицької А.П. про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: