АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 551/1070/15-ц Номер провадження 22-ц/786/717/16Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 25 грудня 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до укладеного договору від 10 травня 2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, у порушення умов кредитного договору відповідач взятих на себе зобов'язань належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2015 року у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 14 873 грн. 66 коп., яка разом з витратами, пов'язаними з сплатою судового збору, підлягає стягненню з останнього в примусовому порядку.

11 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, відповідно до якої останній просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками по кредитному договору за період часу з 23 жовтня 2012 року по 23 жовтня 2015 рік у загальному розмірі 5 453 грн. 39 коп.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 25 грудня 2015 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Вважає, що суд помилково застосував позовну давність, оскільки банк звернувся до суду в межах останньої.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 10 травня 2006 року між ПАТ КБ « Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір без номеру, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2 500 грн. 00 коп. зі сплатою 36.00 % річних на залишкову суму заборгованості за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно умов кредитного договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг, відповідно до яких позичальник зобов'язався погашати кредит в порядку, сумах і строки, передбачені договором, сплатити відсотки за користування кредитом та винагороду банку.

У зв'язку з тривалим невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, у останнього виникла заборгованість по відсотках у загальному розмірі 5 453 грн. 39 коп., яка позивачем нарахована на прострочену суму заборгованості по кредиту за період часу з 23 жовтня 2012 року по 23 жовтня 2015 рік

14 грудня 2015 року, тобто до винесення остаточного рішення по справі, відповідач звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності / а. с. 53 /.

Ухвалюючи рішення, суд встановив неналежне виконання позичальником умов договору, що призвело до заборгованості та з врахуванням поданої відповідачем заяви про застосування строку позовної давності відмовив в задоволенні позову на підставі ч.ч. 3 і 4 ст. 267 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Згідно ст. 509 ч.1 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено обов'язковість виконання зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частинами 1,4 ст.631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 4 статті 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

У відповідності до пунктів 3.1.1., 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на платіжній карті (поле MONTH).

Дія картки закінчилася 09 травня 2007 року.

З аналізу наведених вище умов договору та змісту правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Вказана правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-127цс14, яка, відповідно до ст.360-7 ЦПК України, є обов'язкова для всіх судів України.

В даному випадку, позичальник згідно до умов договору повинен був здійснювати щомісячне погашення процентів по кредиту за попередній місяць.

Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, позичальник ОСОБА_2 в погашення відсотків вніс щомісячний платіж останній раз 08.08.2011 року. Таким чином, обрахування строку позовної давності, слід обчислювати з 09 серпня 2011 року, а відтак строк позовної давності сплинув 09 серпня 2014 року.

Між тим, банк звернувся до суду в серпні 2015 року з вимогами про стягнення заборгованості саме по відсоткам, які є щомісячними платежами та нараховані на прострочену заборгованість по кредиту за період з 23 жовтня 2012 року по 23 жовтня 2015 року, тобто за межами позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 25 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ..

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Обідіна О.І. /підпис/ Прядкіна О.В.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ________________ Панченко О.О.