Номер провадження: 22-ц/785/7023/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Сібової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року комунальне підприємство (далі КП) «Теплопостачання міста ОСОБА_2» звернулось до суду із зазначеним позовом.

Зазначало, що ОСОБА_3 є споживачем послуг з центрального опалення та отримує послуги з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води за адресою: АДРЕСА_1. У порушення п.п.18, 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, боржник свої зобовязання не здійснює, внаслідок чого станом на 1 березня 2015 року виникла заборгованість у сумі 18393,31 грн.

Посилаючись на наведені обставини КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18393,31грн. (а.с. 2-3).

Відповідач позов не визнала, посилаючись на те, що до укладення договору від 06 листопада 2014 року послуг з теплопостачання від позивача не отримувала, тому ніяких зобов'язань перед позивачем вона немає. Також зазначала, що після укладення договору у відповідності з його умовами проводить оплату, у звязку з чим не має заборгованості по оплаті. Крім того, іншою підставою для відмови у задоволенні позову вважала пропуск позивачем строку позовної давності (а.с.45).

Рішенням Малиновського районного суду міста ОСОБА_2 від 19 липня 2016 року позов КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» суму заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 11014,17 грн. та суму оплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн.

В задоволенні інших вимог КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» до ОСОБА_3 відмовлено (а.с.49-51).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 11 жовтня 2004 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності в рівних частках належить 299/1000 частин приміщення квартири №2, розташованої в будинку №34, по вул. В.Терешкової в м.Одесі. 299/1000 частин складає 30,7 кв.м. загальної площі квартири №2 (а.с.85).

Встановлено, що позивач надавав послуги з постачання опалення та гарячего водопостачання у зазначене приміщення.

Незважаючи на наявність двох співвласників квартири позов про стягнення заборгованності заявлено лише до ОСОБА_3О.(а.с.2-3).

Відповідно до наведеного в позові розрахунку заборгованість відповідача ОСОБА_3 за період з листопада 2006 року по лютий 2015 року складала 18 393,31 грн. (а.с.5).

Суд першої інстанції встановив, що позивач у жовтні 2013 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за вказані комунальні послуги.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 31 жовтня 2014 року за заявою ОСОБА_3 скасовано судовий наказ від 21 жовтня 2013 року у справі №521/17293/13-ц, виданий цим судом за заявою КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 15113,87 грн.(а.с.4,87).

Заперечуючи проти позову відповідач ОСОБА_3 в суді першої інстанції заявила про застосування строку позовної давності (а.с.45).

Отже, оскільки КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2», звернувшись у жовтні 2013 року до суду із заявою про видачу судового наказу, вчинив дію, передбачену ч.2 ст.264 ЦК України, та перервав перебіг строку позовної давності, то такий строк у даній справі обчислюється із жовтня 2010 року по лютий 2015 року.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що заборгованність у межах строку позовної давності складає 11014,17 грн. (18393,31 грн. з відрахуванням 7379,14 грн.), адже вимоги позову про заборгованість з листопада 2006 року до вересня 2010 року включно (7379,14 грн.) знаходяться поза межами трирічного строку позовної давності (а.с.5)

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з надання позивачем послуг з постачання теплової енергії та фактичного їх споживання, проте помилково стягнув всю суму заборгованості, за затвердженими в установленому порядку тарифами, лише з одного співвласника квартири ОСОБА_3

Оскільки до участі у справі не був притягнутий ОСОБА_2- інший співвласник квартири №2, розташованої в будинку №34, по вул. В.Терешкової в м.Одесі, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню заборгованість в розмірі 5507,08 грн.(11 014,17 : 2).

Доводи відповідача щодо відсутності у неї обовязку сплати за опалення та гаряче водопостачання, з огляду на не укладення письмово договору про надання послуг з КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» до 06 листопада 2014 року є безпідставними.

Апеляційним судом встановлено, що 06 листопада 2014 року укладено договір між КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» та ОСОБА_3 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (далі договір) а.с.89-90.

Послуги з постачання теплової енергії є комунальними послугами.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005 року № 630, укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є обовязком споживача.

ОСОБА_3 не надала доказів того, що намагалася укласти з позивачем договір на надання послуг з теплопостачання. За таких обставин, враховуючи положення закону щодо обовязку безпосередньо споживача по укладенню договору, ухилення ОСОБА_3 від укладення договору не звільняє її, як співвласника квартири, від сплати 50% заборгованості за фактично надані та спожиті комунальні послуги, оскільки обовязок по сплаті цих послуг випливає перш за все із закону.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

ОСОБА_3 не надала доказів неналежного надання послуг чи не отримання таких у період з жовтня 2010 року до лютого 2015 року або не укладення договору з теплопостачання з вини теплопостачальної організації тощо.

З огляду на обставини справи, діюче в сфері житлово-комунального господарства законодавство, відсутність договору на надання послуг не є безумовною підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості плати за фактично надані та спожиті послуги.

Такий висновок був також висловлений Верховним Судом України в постанові від 30 жовтня 2013р. у справі № 6-59цс13, і в силу ч.1 ст.360-7 ЦПК України має бути врахований судом загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3 ст. 10 ЦПК України).

Позивач заявлені вимоги довів, відповідач такі не спростовував.

Посилання апелянта на те, що вона не отримувала платіжні квитанції про оплату за спожиту теплову енергію, також не може вважатися доказом неотримання нею послуг з постачання теплової енергії.

Доводи апелянта про те, що позивач неналежно надає теплопостачання не заслуговують на увагу.

Згідно з п. 29 зазначених Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630 споживач має право на зменшення розміру плати у разі: надання послуг у повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг.

Відповідно до пункту 7.1 (порядок розвязання спорів) договору від 06 листопада 2014 року в разі відхилення кількісних та якісних показників послуг Споживач викликає представника Виконавця у письмовій, або усній формі за телефонами, для складання та підписання акта-претензії Споживача, в якому зазначаються строки, види порушень кількісних та якісних показників послуг.

Відповідно до пункту 4.1.(права та обовязки сторін) зменшення розміру плати у разі ненададання послуг, надання послуг не в повному обсязі, зниженої якості, зокрема відхилення від кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів споживання на підставі складеного в відповідному порядку акту-претензії.

Відповідно до пункту 3.5. (оплата споживчих послуг) у разі ненададання послуг, надання послуг не в повному обсязі, зниженої якості, зокрема відхилення від кількісних та/або якісних показників від нормативних, Виконавець здійснює перерахунок розміру плати згідно «Порядку проведення перерахунків розміру плати за налання послуг» ПКМУ №151 від 17.02.2010р.

Відповідач не надала судам першої та апеляційної інстанцій жодного доказу на підтвердження того, що вона зверталась до позивача із заявами (претензіями, скаргами) стосовно неналежного постачання теплової енергії або гарячої води.

Керуючись ст.ст.303,304,п.3ч.1ст.307,п.3ч.1ст.309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_2» заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 5507,08 грн.

Рішення суду в частині стягнення судового збору залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4