УхвалА

іменем україни

18 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою його представником - ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Черкаської області від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 2 липня 2008 року невідомою особою від його імені було укладено кредитний договір із публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), відповідно до умов якого він отримав кредит у розмірі 4 715 грн 74 коп. зі сплатою 12 % річних. Зазначав, що він кредитний договір не укладав, кошти не отримував. У червні 2008 року він втратив свій паспорт, у зв'язку з чим звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів. Про наявність кредитного договору дізнався із заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2013 року яким стягнуто з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд визнати кредитний договір недійсним з підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Останнім рішенням апеляційного суду Черкаської області від 17 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено з інших правових підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє його представник -ОСОБА_5, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та ухвалити нове рішення яким позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову з інших правових підстав, апеляційний суд, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, правильно застосувавши положення ст. ст. 203, 215 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до вірного висновку про те, що підстав для визнання кредитного договору недійсним немає, оскільки преюдиційним рішенням апеляційного суду Черкаської області від 6 вересня 2013 року, що набрало законної сили (ч. 3 ст. 61, ч. 2 ст. 223 ЦПК України), встановлено факт кредитних правовідносин між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнено заборгованість за кредитним договором. Зазначене рішення суду залишено без змін після касаційного перегляду (ухвала судді Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 жовтня 2013 року).

Також суд установив, що факт укладання кредитного договору підтверджено самим договором та копією заяви ОСОБА_4про видачу готівки. Отже, своїх позовних вимог позивач не довів, що є його процесуальним обов'язком (ст. 10, 60 ЦПК України).

Крім того, доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

О.В. Закропивний

С.П. Штелик