Справа №751/545/16-ц
Провадження №2/751/253/16
Рішення

Іменем України

01 лютого 2016 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Цибенко І. В.

при секретарі Брик Л. М.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» про стягнення середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходу у звязку з порушенням строків їх виплати,

Встановив:

ОСОБА_3 звертаючись до суду з позовом до ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів» ( ПАТ «ЧЕЗАРА»), просить стягнути з відповідача середній заробіток за час розрахунку при звільненні за період з 09.10.2015 по 22.12.2015 в розмірі 4872, 44 грн., компенсацію втрати частини доходу у звязку з порушенням строків їх виплати у розмірі 193,66 грн., та судові витрати.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 16.02.2010 по 08.10.2015 працювала у ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів». При звільненні відповідач не виплатив нараховану заробітну плату, сума заборгованості становила 10 763,98 грн. Розрахунок заборгованості по заробітній платі відповідач здійснив лише 22.12.2015. Посилаючись на ст. 117 КЗпП України вважає, що підприємство повинно сплатити їй середню заробітну плату за час розрахунку при звільненні (період з 09.10.2015 по 22.12.2015) в розмірі 4872, 44 грн. У відповідності до ст.. 34 ЗУ «Про оплату праці» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 № 159, вважає, що на її користь необхідно стягнути компенсацію втрати частини доходу у звязку з порушенням строків їх виплати у розмірі 193,66 грн.

В судовому засіданні представник позивача відмовився від позовних вимог в частині стягнення на користь позивача компенсації втрати частини доходу у звязку з порушенням строків їх виплати у розмірі 193,66 грн.

Ухвалою суду від 01.02.2016 року закрито провадження по справі в цій частині.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час розрахунку при звільненні за період з 09.10.2015 по 22.12.2015 в розмірі 4872, 44 грн. підтримав повністю та послався на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивача було звільнено 12.10.2015. Тобто, розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід починати з 13.10.2015 по 21.12.2015, оскільки 22.12.2015 вже було виплачено заборгованість по заробітній платі і згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП цей день не враховується. Крім того, сума середньоденної заробітної плати позивача в розмірі 119,59 грн., розрахована без виключення сум відрахування на податки. Також зазначає, що в затримці розрахунку по заробітній платі відсутня вина відповідача, оскільки дана затримка сталася у звязку з тяжким фінансовим становищем ПАТ «ЧЕЗАРА».

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав:

Як вбачається із копії трудової книжки позивач перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів» з 16.02.2010 та була звільнена 12.10.2015 ( ПАТ «ЧЕЗАРА») (а.с.8-11).

Відповідно до витягу з наказу №282/к від 08.10.2015 позивача було звільнено з посади провідного інженера з проектно-кошторисної роботи відділу технічного нагляду, експлуатації, ремонту будівель та споруд з роботи у звязку зі скороченням штату, чисельності працівників, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку, ст.. 44 КЗпП України, згідно п.1 ст.40 КЗпП України 12.10.2015 (а.с.18).

У відповідності до положень частити 1 статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення; про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.20 постанови від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні останнього до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові по справі № 6-64цс13 від 03.07.2013 року, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Таким чином, доводи відповідача про те, що однією із причин затримки виплати позивачеві заробітної плати є тяжке фінансове становище підприємства, суд не приймає до уваги, оскільки зазначені обставини не звільняють та не виключають відповідальності роботодавця щодо своєчасної виплати працівникові заробітної плати та проведення із звільненим працівником відповідних розрахунків.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач була звільнена 12.01.2015. Розрахунок по заробітній платі відповідач провів 22.12.2015, що підтверджується довідкою ПАТ «ЧЕЗАРА» № 466/433 від 28.01.2016 (а.с. 37). Отже, враховуючи, що у ОСОБА_3 мав місце чотирьохденний робочий тиждень, час затримки розрахунку з позивачем становить 39 днів.

При визначенні суми середнього заробітку, що підлягає стягненню, суд враховує, середньоденну заробітну плату ОСОБА_3, яка відповідно до довідки ПАТ «ЧЕЗАРА» від 28.01.2016 № 466/434 без утримання податку і обовязкових платежів складає 119,59 грн..

При проведенні розрахунку середнього заробітку суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8лютого 1995 року № 100 з врахуванням правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові по справі № 6-195цс14 від 21.01.2015 року, згідно якої обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні.

Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 119,59 грн. х 39 = 4664,01 грн . Відповідно до роз»яснень п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України N 13 від 24.12.99р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» дані суми судом зазначені без утримання податку й інших обов'язкових платежів.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Оскільки, відповідачем порушено право позивача щодо строку проведення розрахунку при звільненні, передбаченого ст.116 КЗпП, а тому відповідно до ст.117 КЗпП підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 4664,01 грн. В іншій частині вимог слід відмовити.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України та Закону України Про судовий збір, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 507 грн. 45 коп..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.38, 44, 117,233,237-1 КЗпП України, ст.ст. 10, 57 62, 88, 208, 209, 212 215, 218, 292 ЦПК України, Законом України Про оплату праці, Законом України Про судовий збір, враховуючи розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, суд,

Вирішив:

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» про стягнення середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 4664 (чотири тисячі шістсот шістдесят чотири) грн. 01 коп. (сума визначена без урахування обовязкових відрахувань до бюджету і державних цільових фондів).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» на користь ОСОБА_3 507 грн. 45 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Цибенко