У х в а л а

іменем україни

20 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Маляренка А.В.,

Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_3, про повернення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_3, про повернення коштів, посилаючись на те, що 09 січня 2014 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу № 6813 «Найкращий від Миколая on li-ne» у гривнях. За умовами зазначеного договору вкладник розмістила в банку на вкладному (депозитному) рахунку № НОМЕР_1 кошти в сумі 309 тис. грн терміном до 14 січня 2015 року під 22 % річних. Виплата відсотків за депозитним вкладом здійснюється щомісячно (п. 1.9 договору).

Для зарахування відсотків за користування вкладом позивачу відкрито картковий рахунок № НОМЕР_2 (п. 1.9 договору) та видано картку НОМЕР_3.

12 січня 2015 року нею на ім'я ПАТ «Дельта Банк» подано заяву з проханням повернути кошти які були предметом договору від 09 січня

2014 року у зв'язку з закінченням терміну його дії та відсутністю бажання його продовження на інший термін.

Відповідно до п. 1.10 вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п. 1.3 даного договору шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки № НОМЕР_2, відкритій в установі банку.

Зазначає, що станом на 15 січня 2015 року по картковому рахунку

НОМЕР_3 залишок коштів складає 313 234, 83 грн.

09 лютого 2015 року між нею та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги з договору № 6813 банківського вкладу (депозиту) Найкращий від Миколая «Оп-Line» (у гривнях) від 09 січня 2014 року зі змінами і доповненнями на суму 100 тис. грн. Про укладення договору за яким право вимоги було відступлено ОСОБА_3 в сумі 100 тис. грн був повідомлений відповідач ПАТ «Дельта Банк», а 20 лютого 2015 року у відділенні ПАТ «Дельта Банк» в м. Ужгороді по вул. Перемоги, 11б нею було виставлено платіжне доручення на перерахування на ім'я ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 100 тис. грн. згідно з договором від 09 лютого 2015 року. Однак таке доручення на перерахування коштів з одного карткового рахунку на інший в цьому ж банку не було виконано оскільки сума операцій з урахуванням поточного платежу перевищує встановлений щоденний ліміт на проведення операцій в системі по ваших рахунках.

Позивач просила її позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 березня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Усунуто ОСОБА_6 перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні грошовими коштами в сумі 213 234, 83 грн, які містяться на картковому рахунку № НОМЕР_2, номер картки

НОМЕР_3.

Зобов'язано ПАТ «Дельта Банк» надати безперешкодний доступ ОСОБА_6 до грошових коштів у сумі 213 234, 83 грн, які містяться на картковому рахунку № НОМЕР_2, номер банківської пластикової картки НОМЕР_3 - тип платіжної системи Master Card. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 15 жовтня

2015 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 березня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Судом установлено, що по закінченню дії договору банківського вкладу грошові кошти були повернуті позивачу на поточний рахунок, відкритий на його ім'я, відповідно до п. 1.10. договору.

Отже, у подальшому між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору банківського рахунка (ст. ст. 1066 - 1076 ЦК України).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 червня 2015 року № 6-36цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Крім того, на підставі постанови правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2 березня 2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким у період з 3 березня 2015 року до 2 червня 2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк», а в подальшому продовжено до 2 вересня 2015 року.

Отже, починаючи з 3 березня 2015 року банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 36 зазначеного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виконання операцій з виплати переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог апеляційний суд указував на те, що банк свої зобов'язання за депозитним договором виконав повністю зарахувавши на поточний рахунок позивача вклад по закінченню дії депозитного договору. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернув позивачу частину коштів у розмірі 200 тис. грн..

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4, відхилити, рішення апеляційного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.В. Маляренко

І.К.Парінова