АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа №683/2065/15-ц
Провадження №22-ц/792/105/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Спірідонової Т.В.,

суддів - Купельського А.В., Фанди В.П.,

секретар - Лапко Ю.В.,

за участю: апелянта - ОСОБА_1,

представника апелянта - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог - Старокостянтинівська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,

встановила:

В серпні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 та посвідчений Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 01.04.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що після смерті матері ОСОБА_5 він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак дізнався про існування заповіту на користь брата ОСОБА_4 Вважає, що заповіт є недійсним, оскільки ОСОБА_5 знаходилась в стані, в якому не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, оскільки вона в цей період приймала лікарські засоби, в тому числі і наркотичні.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції не враховано, що волевиявлення ОСОБА_5 при складанні заповіту не було вільним, оскільки вона знаходилась у стані, в якому не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали.

_____________________________________________________________________________

Головуюча в першій інстанції - Бондарчук Л.А.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 39

Відповідач ОСОБА_4 повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явився.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3, заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Третя особа без самостійних осіб - представник Старокостянтинівської державної нотаріальної контори повідомлений належним чином про час і місце слухання справи у судове засідання не з'явився, подала заяву про слухання справи у її відсутності.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що на момент складання оспорюваного заповіту ОСОБА_5 не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що 01 квітня 2015 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким все своє майно заповіла сину ОСОБА_4. Даний заповіт посвідчений державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за №2-558.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла, спадкоємцями після смерті якої є її сини - ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть ОСОБА_5, матеріалами спадкової справи №425/2015, заповітом від 01 квітня 2015 року.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Обґрунтовуючи недійсність заповіту, позивач посилався на те, що його мати ОСОБА_5 на момент складання заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки перебувала у хворобливому стані внаслідок вживання лікарських засобів, у тому числі і наркотичних.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів, які б свідчили про те, що на момент посвідчення заповіту заповідач ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, позивачем суду надано не було.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України встановлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.145 ЦПК України призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров'я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

На виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України судом першої інстанції та колегією суддів у судовому засіданні під час перегляду рішення суду в апеляційному порядку було роз'яснено сторонам про їх право заявити клопотання щодо призначення по даній справі посмертної судово-психіатричної експертизи для встановлення психічного стану ОСОБА_5 на момент складання заповіту.

Однак, клопотання про призначення такої експертизи жодна із сторін не заявила.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на момент складання оспорюваного заповіту ОСОБА_5 не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/ (Т.В.Спірідонова)

Судді: /підпис/ (А.В.Купельський)

/підпис/ (В.П.Фанда)

Згідно з оригіналом:суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова