№ 556/312/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2016 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Іванків О.В.

при секретарі Кньовець Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, про що надала суду письмову заяву, просила розглянути справу у її відсутності.

Відповідач в судове засідання надіслав письмову заяву, в якій повністю визнав позов та клопотав про розгляд справи без його участі.

Розгляд справи проведено у відсутності сторін, у зв'язку із чим у відповідності до ст..197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Оцінивши та проаналізуваши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Так, зі свідоцтва про народження неповнолітньої ОСОБА_3 серія НОМЕР_3 вбачається, що сторони по справі є її батьками.

Дитина проживає спільно з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою сільської ради №87 від 18.01.2016 року.

Відповідно до статей 180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст.182 цього ж Кодексу суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, і зобов'язаний її утримувати до досягнення повноліття, працює вчителем у Великоцепцевицькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів, не має інших утриманців, а також відсутні обставини, які б перешкоджали ОСОБА_2 виконувати свій обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони проживають окремо, у добровільному порядку ОСОБА_2 коштів на утримання дитини не надає, і будь-яких домовленостей між сторонами з цього приводу не досягнуто, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Згідно з п.1 ст.3 Конвенції "Про права дитини" незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Ст.27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір аліментів - 1/3 частина всіх видів доходу відповідача щомісячно, є достатнім для забезпечення невідкладних потреб дітей, їх харчування, навчання, лікування, оздоровлення, придбання одягу, інших необхідних матеріалів.

Виходячи із взаємного обов'язку батьків утримувати дитину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у вказаному розмірі, який не є завищеним, з урахуванням віку неповнолітньої дитини, її потреб, та таким, що не створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру, відповідає засадам розумності і справедливості. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, є фізично здоровим чоловіком і може працювати та виконувати обов"язок по утриманні своїх дітей та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес дитини та її розвиток. Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду, відповідач не надав.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.182, 184, 194, 195, 196 СК України, ст.ст.15, 30, 62, 212, 223, 367 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, в користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/3 всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 26 січня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн.. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через районний суд. Апеляцію може бути подано сторонами протягом десяти днів після проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо апеляцію не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після оголошення ухвали апеляційного суду.

С У Д Д Я :