НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/5152/15
№ 2/183/258/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участю: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача-2 ОСОБА_2, представника відповідача-3 ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання права на приватизацію земельної ділянки,-

встановив:

ОСОБА_4 звернувся з позовом, в якому просив визнати безпідставною відмову ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як суміжних землекористувачів, земельна ділянка, яких розташована по вул. Залізнична, буд. 6, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область у підписанні акту встановлення і погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі по вул. Залізнична, буд. 4, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область. Визнати документи на приватизацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянином ОСОБА_4 на території м. Новомосковськ, вул. Залізнична, буд. 4, Дніпропетровська область такими, що підлягають оформленню без підписання Акта прийомки - передачі межових знаків на зберігання суміжними землекористувачами земельної ділянки по вул. Залізнична, буд. 6, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область: ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 є власником домоволодіння, яке знаходиться за адресою: вул. Залізнична, буд. 4, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область на підставі договору дарування від 04 грудня 2002 року. Також, у користуванні позивача перебуває земельна ділянка, розташована за означеною адресою. Позивач, з метою приватизації означеної земельної ділянки звернувся до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки та отримав рішення Новомосковської міської ради Дніпропетровської області №1115 від 05 вересня 2014 року та №1257 від 27 лютого 2015 року, якими надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність, орієнтовною площею 0,0800 га., за адресою: вул. Залізнична, буд. 4, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ-02.01). З метою складання проекту землеустрою, позивач звернувся до ТОВ «Геопро», яким виготовлено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянину ОСОБА_4 на території м. Новомосковськ, вул. Залізнична, буд. 4, Дніпропетровська область. 10 квітня 2015 року інженером ТОВ «Геопро» у присутності позивача, за участю власників (користувачів) суміжних земельних ділянок складено Акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання, який підписано всіма власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок, окрім ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є власниками земельної ділянки по вул. Залізничній, буд. 6, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область. Через означену відмову, представник позивача звернулась до комісії з розгляду земельних спорів виконавчого комітету Новомосковської міської ради. Розглянувши заяву щодо земельного спору з сусідніми землекористувачами: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стосовно не підписання Акта погодження меж земельної ділянки для оформлення права власності на земельну ділянку, комісія за фактом виїзду, враховуючи рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі №2-69/11, від 30 жовтня 2013 року та згідно плану земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку по вул. Залізнична, 4, викопіювання із збірного кадастрового плану М 1:500 не встановила факт порушення меж земельної ділянки зі сторони власника домоволодіння № 4 по вул. Залізнична. У рішенні комісії з розгляду земельних спорів зазначено, що не підписання акта встановлення меж земельної ділянки по вул. Залізнична, 4 сусідніми землекористувачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є безпідставне. Оскільки погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами є обовязковою умовою для виготовлення кадастрового плану земельної ділянки, який є невідємною частиною технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку та у звязку з відмовою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підписати акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання (встановлення і узгодження меж земельної ділянки) позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на приватизацію виділеної земельної ділянки, що перебуває у безстроковому користуванні та звернувся з позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов, просила його задовольнити, вказуючи на безпідставність відмови відповідачів 2 та 3. Вказала на те, що після звернення до комісії з розгляду земельних спорів, до відповідача-1 з приводу затвердження проекту землеустрою не зверталася. Зазначила, що розмір земельної ділянки, яку позивач просить передати у приватну власність підтверджується правовстановлюючими документами. Надала на огляд суду розроблений проект землеустрою.

Представник відповідача-до судового засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Представники відповідачів 2 та 3, кожний окремо заперечили проти позову. Вказали на те, що позивач до відповідачів з приводу підписання акту погодження меж земельної ділянки не звертався, представники комісії з розгляду земельних спорів на засідання комісії їх не викликали. Вказали на небажання відповідачів підписувати акт погодження меж через наявність тривалого спору між позивачем та відповідачами з приводу меж земельної ділянки, розміру земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивача.

Представник третьої особи просив розглянути справу за його відсутності, не заперечив проти позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, суд приходить до наступних висновків.

На підставі договору дарування житлового будинку від 04 лютого 2002 року, позивач набув права власності житловий будинок, розташований за адресою: Залізнична, буд. 6, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область /а.с.8-9, 14-15/. У відповідності до договору, житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 410 кв.м, держфонду, 305 кв.м. узаконено рішенням Виконкому Новомосковської міської ради депутатів від 24 травня 1995 року № 346.

Рішенням Новомосковської міської ради Дніпропетровської області №1115 від 05 вересня 2014 року, в тому числі надано дозвіл ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність, орієнтовною площею 0,0800 га., за адресою: вул. Залізнична, буд. 4, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ-02.01). Встановлено шестимісячний строк для замовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок /а.с.10/.

Рішенням Новомосковської міської ради Дніпропетровської області №1257 від 27 лютого 2015 року, в тому числі ОСОБА_4 продовжено строк для розроблення, погодження та надання проекту землеустрою до 15 червня 2015 року /а.с.11/.

У відповідності до дослідженого судом проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленого ТОВ «Геопро», 10 квітня 2015 року у присутності позивача, за участю власників (користувачів) суміжних земельних ділянок складено Акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання, який підписано всіма власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок, окрім ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які зазначені, як власники земельної ділянки по вул. Залізничній, буд. 6, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область.

26 червня 2015 року рішенням комісії з розгляду земельних спорів Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, вирішено, що не підписання акта встановлення меж земельної ділянки по вул. Залізнична, 4 сусідніми землекористувачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є безпідставне. рішення обґрунтоване тим, що комісією за фактом виїзду, враховуючи рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі №2-69/11, № 2/183/20/13 та згідно плану земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку по вул. Залізнична, 4, викопіювання із збірного кадастрового плану М 1:500 не встановила факт порушення меж земельної ділянки зі сторони власника домоволодіння № 4 по вул. Залізнична.

Згідно з відповіддю Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 2514 від 26 листопада 2015 року, із заявою про погодження проекту землеустрою ОСОБА_4 до відповідача-1 не звертався /а.с.62/.

У відповідності до ст. 116 ЗК України, Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Ст.118 ЗК України визначає, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Згідно зі ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради надають земельні ділянки у постійне користування юридичним особам із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Стаття 184 ЗК України відносить до складу землеустрою: встановлення (відновлення) на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, землеволодінь і землекористувань; складання проектів відведення земельних ділянок; встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок; проведення топографо-геодезичних, картографічних, ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень і розвідувань земель.

Ст.198 ЗК України встановлено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Ст.186 ЗК України визначає, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому цим Кодексом, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, встановлених цим Кодексом, розпоряджаються земельними ділянками або приймають рішення про зміну їх цільового призначення.

У відповідності до статті 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 165 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач, на обґрунтування своїх вимог посилався на норми ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Водночас, з урахуванням наявних в справі матеріалів, суд приходить до переконання, що права позивача не порушені, оскільки законодавством України встановлено принцип добровільності вчинення дій субєктом земельних правовідносин, тому суміжний землекористувач має право як погодити межі земельної ділянки, так і заперечувати проти погодження, не підписувати акти, інші документи.

Законодавством України не покладений обовязок землекористувача з надання згоди по погодженню меж суміжних земельних ділянок в процесі розгляду питання щодо відведення суміжної земельної ділянки, в звязку з чим, суд не може примусово зобовязати землекористувача надати згоду на погодження у примусовому порядку.

Так, норми статті 106 ЗК України вказують, що право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними надано власнику земельної ділянки, в той час, як в даному випадку позивач звернувся не як власних земельної ділянки, а як користувач земельної ділянки, щодо якої реалізується право приватизації та складається проект землеустрою щодо її подальшого відведення.

Таким чином, у випадку, що розглядається судом, відмова відповідача у наданні згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача (позивача) для останнього може мати негативні наслідки, однак не може розцінюватись як зловживання відповідачем своїми правами та як порушення прав позивача, оскільки така відмова є формою реалізації відповідачем свого права. І сама лише процедура погодження меж під час розроблення проекту землеустрою є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. При цьому, судом враховується і те, що позивачем не надано доказів на підтвердження визначення під час надання йому в користування земельної ділянки, чи в подальшому її меж.

В той же час, суд приходить до переконання, що оскільки погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача з боку відповідача у справі відбулось у формі відмови, то таке погодження повинно бути прийнято і враховано органами місцевого самоврядування при підготовці технічної документації із землеустрою щодо складання документу, який посвідчує право позивача на земельну ділянку, розглянуто відповідачем-1 в межах процедури, визначеної ст.118 ЗК України і сам спір може виникнути в подальшому коли уповноважений орган приймає (не приймає) рішення щодо надання земельної ділянки у власність або користування з підстав відсутності відповідного погодження.

В звязку з наведеним, підписання акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав позивача у процедурі здійснення комплексу робіт при кадастровій зйомці, тому спір про право у випадку не підписання акту погодження меж, у розумінні вимог ч.1 ст.3 ЦПК України, відсутній.

Крім того, з урахуванням положень Розділу V ЗК України, до компетенції суду не віднесено вирішення питання щодо визнання документів на приватизацію земельної ділянки такими, що підлягають оформленню без підписання Акта прийомки - передачі межових знаків на зберігання суміжними землекористувачами, оскільки нормами законодавства встановлено як перелік документів, які необхідні для розгляду питання щодо передачі земельних ділянок у власність/користування, так і органи, які розглядають питання щодо наявності чи відсутності підстав для передачі земельної ділянки, затвердження проекту землеустрою з урахуванням конкретних обставин.

Таким чином, враховуючи викладене вище, вимоги позивача є такими що не обґрунтовані та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання права на приватизацію земельної ділянки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 15 січня 2016 року.

Суддя Д.О. Парфьонов