СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/862/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» ЖЕД №3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що завдана залиттям квартири,

В С Т А Н О В И В:

08.10.2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися з позовом про стягнення з ОСОБА_4 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1 080,33 грн. на кожного з позивачів, моральної шкоди по 2 000,00 грн. на кожного. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1. 14.09.2015 року, з належної відповідачеві квартири АДРЕСА_2, відбулося залиття квартири позивачів. Після залиття квартира позивачів зазнала матеріальної шкоди та потребує відновлювального ремонту. Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачам завдано моральної шкоди, яка полягає в негативних емоціях, переживаннях з приводу пошкодженого майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя.

Позивачі та їх представник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Щодо моральної шкоди пояснили, що її завдано ОСОБА_1 і пов'язана вона з відмовою ОСОБА_4 добровільно відшкодувати завдану шкоду.

Відповідач в судовому засіданні пропонував позивачам укласти мирову угоду, за умовами якої він зобов'язувався повністю відшкодувати заявлену матеріальну шкоду, проте від укладення мирової угоди позивачі відмовилися. По суті заявлених вимог позивач і його представник заперечували проти задоволення позову з тих підстав, що розмір шкоди не доведений належними доказами, а достовірну причину затоплення не було встановлено.

Представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (ЖЕД №3) в судове засідання не з'явився.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві власності належить по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим Святошинською районною у м. Києві радою від 19.03.2007 року згідно розпорядження №717. Право власності зареєстровано в БТІ м. Києва і записане у реєстрову книгу за реєстровим №5969 (а. с. 10).

Після укладення шлюбу 10.08.2013 року, про що складено відповідний актовий запис №197, ОСОБА_3 змінила прізвище на «ОСОБА_3». Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_5 (а. с. 12).

12.09.2015 року відбулося залиття квартири позивачів з квартири №4, що знаходиться поверхом вище. Залиття сталося внаслідок тривалої експлуатації сан. технічного обладнання, що призвело до пориву гнучкої підводки, яка була встановлена власними силами мешканців квартири №4. Під час залиття у квартирі позивачів пошкоджено кухню - стеля підвісна (гіпсокартон, водоемульсійне пофарбування) сліди від залиття, стіни (шпалери покращеного гатунку) сліди від залиття, ванна, коридор - стеля (гіпсокартон, водоемульсійне пофарбування), стіни (шпалери з покраскою) сліди від залиття. Дані обставини встановлені в акті від 17.09.2015, складеному комісією у складі: головного інженера, майстра технічної, ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка. Акт затверджено начальником «ЖЕД-3» (а. с. 8).

Згідно довідки форми №3, виданої ЄРРЦ філія № 803-804 №2166 від 14.08.2013 року, власником особового рахунку квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 У вказаному житловому приміщення відповідач не зареєстрований (а. с. 11 - копія довідки). Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві від 26.10.2015 року, ОСОБА_4 зареєстрований в АДРЕСА_3 (а. с. 15). Право власності на квартиру АДРЕСА_2, зареєстроване за ОСОБА_4 відповідно до Реєстраційного посвідчення № 009771 КМ БТІ (а. с. 42).

Локальним кошторисом №2-1-1 на ремонт кв. АДРЕСА_1 (після залиття з вищерозташованої кв. 4) від 01.10.2015 року (а. с. 6 - 7) визначено вартість ремонтних робіт у розмірі 3 241 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для встановлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України).

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір; наведене положення закону судами під час розгляду справи не враховано.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини і якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Факт заподіяння шкоди не заперечується сторонами і підтверджується матеріалами справи. Враховуючи акт від 17.09.2015 (а. с. 8), яким встановлено, що залиття квартири позивачів відбулося з квартири №4 (власником якої є відповідач), а також відсутність будь-яких доказів того, що шкода завдана не з вини відповідача, суд дійшов висновку про обґрунтованість звернення з позовними вимогами саме до відповідача.

Щодо обґрунтованості зазначеного розміру шкоди суд враховує наступне. Відповідач в судовому засіданні неодноразово пропонував позивачам укласти мирову угоду, за умовами якої він зобов'язувався повністю відшкодувати заявлену матеріальну шкоду. Тобто, фактично він визнавав розмір заподіяної шкоди. В матеріалах справи наявний локальний кошторис №2-1-1 на ремонт кв. АДРЕСА_1 (після залиття з кв. 4) від 01.10.2015 року (а. с. 6 - 7), яким визначено вартість ремонтних робіт у сумі 3 241 грн. і обґрунтованість вказаних у кошторисі розрахунків не спростована відповідачем. У зв'язку із наведеним, суд вважає доведеним розмір заподіяної шкоди.

За таких обставин, враховуючи приписи ст. ст. 22, 1166, 1192 ЦК України, роз'яснення Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року та правову позицію Верховного Суду України по справі N 6-183цс14 від 03.12.2014 року, з відповідача підлягає стягненню на користь відповідачів у відшкодування матеріальної шкоди, що завдана залиттям квартири, по 1080,33 грн. на кожного.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд звертає увагу на наступне. Стаття 23 ЦК України встановлює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Для відшкодування моральної шкоди, в силу наведених норм, необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв'язку із знищенням чи пошкодженням свого майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача.

В судовому засіданні позивачі зазначали лише про заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1, що полягала у відмові ОСОБА_4 добровільно відшкодувати завдану шкоду.

Проте, відповідач неодноразово пропонував добровільно відшкодувати завдані збитки, на що позивачі відповідали відмовою. Також сама обставина відмови добровільно відшкодувати завдану шкоду не є доказом заподіяння моральної шкоди. Позивачами не надано жодних належних доказів заподіяння моральної шкоди (наявності душевних страждань), що виключає можливість задоволення даних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. ст. 57, 60, 209, 212-215, 360-7 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5., АДРЕСА_2, ІН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_1, ІН: НОМЕР_2) 1080,33 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, що завдана залиттям квартири.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5., АДРЕСА_2, ІН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_1, ІН: НОМЕР_3) 1080,33 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, що завдана залиттям квартири.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5., АДРЕСА_2, ІН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, АДРЕСА_1, ІН: НОМЕР_4) 1080,33 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, що завдана залиттям квартири.

Відмовити у задоволенні інших вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ