Справа № 635/8746/15-ц
Провадження № 2/635/338/2016
У Х В А Л А

21 січня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Полєхіна А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Сушко Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 35193,60 грн., суму процентів в розмірі 9392,94 грн., інфляційні втрати за прострочення грошового зобовязання в розмірі 16962,73 грн., три проценти річних в розмірі 1055,81 грн., а всього стягнути 62605,08 грн. та судові витрати з судового збору в розмірі 626,05 грн.

ОСОБА_1 надав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_2 В обґрунтування заяви позивач зазначив, що ОСОБА_2 може в будь-який час відчужити своє майно, у звязку з чим, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення виконання можливого рішення суду.

Заява про забезпечення позову підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Так, згідно ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В матеріалах справи не міститься відомостей щодо конкретного майна, на яке позивач просить накласти арешт, потрібних для забезпечення позову.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом неможливо встановити загальну вартість майна відповідача, на яку позивач просить накласти арешт, в звязку з чим суд позбавлений можливості зясувати відповідність забезпечення позову та співмірність з заявленими позовними вимогами.

З огляду на наведене, заява ОСОБА_1 не відповідає вищезазначеним вимогам закону.

Відповідно до ч.8 ст.153 ЦПК України в разі невідповідності наведеним вище вимогам заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявникові.

Керуючись ст.153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Розяснити ОСОБА_1, що він не позбавлений права повторного звернення до суду з заявою після усунення обставин, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі в 5-денний строк з дня з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя - А.Ю. Полєхін