Справа №618/78/16-ц
Провадження №2-о/618/9/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року

Дворічанський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Буніна Є.О.,

за участю секретаря Козирєвої О.Ю.,

представника заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Дворічна справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу особі, зацікавлена особа Пісківська сільська рада Дворічанського району Харківської області,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу особі, мотивуючи свою вимогу тим, що постановою Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 64/02-31 від 03 лютого 2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері ОСОБА_3, у звязку з різним зазначенням у різних документах прізвища померлої.

Представник заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовольнити.

Представник зацікавленої особи Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області до суду не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення заяви.

Згідно ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 народилася 06 лютого 1958 року, у свідоцтві про народження серії ЧЕ № 356775 від 27 лютого 1958 року батьками зазначені «ОСОБА_4, ОСОБА_5» (російською мовою) (а.с. 10).

23 листопада 1979 року ОСОБА_6 одружилася, та змінила дівоче прізвище ОСОБА_6 на ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ВЛ № 437795 від 23 листопада 1979 року (а.с. 10).

30 серпня 1999 року померла мати заявниці ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 182654 від 01 вересня 1999 року (а.с. 9).

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області від 09 квітня 1993 року, яким все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, заповіла своїй дочці ОСОБА_1 (а.с. 8).

03 лютого 2016 року представник заявниці ОСОБА_2 звернувся до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу на імя заявниці свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері. Державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 64/02-31 від 03 лютого 2016 року (а.с. 5) у звязку з тим, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0216873 прізвище власника зазначено «Коліснікова» (а.с. 15), а в свідоцтві про смерть серії І-ВЛ № 182654 від 01 вересня 1999 року померла записана на прізвище «Колеснікова» (а.с. 9).

У свідоцтві про одруження серії XV-УА № 161070 від 24 листопада 1948 року вказано прізвище «Колесникова» (російською мовою) (а.с. 11).

У посвідченні від 23 січня 1982 року вказано прізвище «Колесникова» (російською мовою) (а.с. 12).

У трудовій книжці від 10 січня 1961 року вказано прізвище «Колесникова» (російською мовою) (а.с. 13).

У посвідченні серії АІV № 608070 від 21 жовтня 1996 року вказано прізвище «Колесникова» (російською мовою) (а.с. 14).

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснили, що знали ОСОБА_3 та її родичів досить тривалий час, мали дружні стосунки. Підтвердили факт того, що справжнє прізвище померлої ОСОБА_3 (українською мовою).

Помилки в написанні прізвищ в різних документах і різні часи повязані з тим, що до недавнього часу російська мова була державною мовою в Україні, і тому документи в різні роки складалися на різних мовах та в різних варіантах.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є зокрема, законність, рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Заявницею надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог.

Встановлення даного факту дає право заявниці на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері.

За таких обставин справи суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу є обґрунтованою.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилається заявниця, як на підставу своїх вимог, заслухавши пояснення її представника, приймаючи до уваги думку зацікавленої особи, показання свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 60, 208, 209, 212-215, 218, 234, 235, 256, 259, 292, 294, 296 ЦПК України, суд -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0216873 на земельну частку (пай) розміром 6,13 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться у колективній власності КСП «Топільське» с. ст. Тополі Дворічанського району Харківської області, на імя «Коліснікова Катерина Василівна» ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Суддя Є.О. Бунін