У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,
Карпенко С.О., Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом товариства з обмеженою відповідальністю ОТП «Факторинг Україна» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_8 на рішення судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір ML703/213/2008, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 131 448,36 доларів США з терміном повернення до 22 липня 2023 року зі сплатою процентів за його користування в розмірі 4,49% річних. Також 22 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_9 було укладено договір поруки, відповідно до якого останній зобов'язався нести відповідальність як солідарний боржник за виконання ОСОБА_6 умов кредитного договору. Зобов'язання за кредитним договором відповідач ОСОБА_6 не виконала, а тому у останній перед банком утворилася заборгованість в сумі 143 365,21 доларів США. 12 листопада 2010 року відповідно до договору факторингу до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за вказаним кредитним договором. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості у розмірі 14 067 556,56 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 09 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитом у розмірі 2 095 577,72 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пеню у розмірі 2 095 577,72 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_8 просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з неналежного виконання відповідачами умов кредитного договору, стягнувши при цьому заборгованість в межах трирічного строку що передувало зверненню.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна з наступних підстав.

Судами встановлено, що 22 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір ML703/213/2008, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 131 448,36 доларів США строком до 22 липня 2023 року зі сплатою процентів за його користування в розмірі 4,49% річних.

22 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_9 було укладено договір поруки, відповідно до якого останній зобов'язався нести відповідальність як солідарний боржник за виконання ОСОБА_6 умов кредитного договору.

12 листопада 2010 року відповідно до договору факторингу до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за вказаним кредитним договором в сумі 143 365,21 доларів США.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_6 умов кредитного договору, остання допустила заборгованість за кредитним договором, яка станом на 09 червня 2015 року становила 14 067 556,56 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 128 527,28 доларів США, заборгованість по сплаті процентів у сумі 14 837,93 доларів США, пені у сумі 11 042 550,63 грн.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно зі ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у ст. 526 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок як позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд у порушення ст.ст. 212-215, 303, 315 ЦПК України, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, залишив поза увагою доводи апеляційної скарги, де серед іншого зазначено, що 10 грудня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, за яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ML703/213/2008 від 22 липня 2008 року було звернуто стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, не з'ясувавши належним чином вказаної обставини, крім того не надано відповідної оцінки розрахунку, наданому відповідачем під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції (а.с. 189).

Разом з цим, беручи до уваги власний розрахунок, апеляційний суд дійшовши висновку про стягнення заборгованості з відповідачів за кредитним договором в межах трьох років, що передували зверненню, не перевірив належним чином правильності розрахунків, та стягнув заборгованість за кредитним договором за виключенням коштів сплачених відповідачами у серпні 2008 року, вересні 2008 року, жовтні 2008 року, листопаді 2008 року, залишивши поза увагою, що позивач відповідно до розрахунку заборгованості станом на 09 червня 2015 року (а.с. 130) просив стягнути з відповідачів заборгованість, яка виникла за період з 24 листопада 2008 року до 19 листопада 2009 року, тобто поза межами сплати відповідачами згаданих платежів.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином чи в межах строку позовної давності звернувся позивач за захистом свого порушеного права.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, щов силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук