УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа - приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Моісєєва Ольга Ярославівна, про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та визнання недійсним договору дарування,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області із заявою про перегляд рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 квітня 2014 року в частині, що була залишена без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа - приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Моісєєва Ольга Ярославівна, про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та визнання недійсним договору дарування.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано житловий будинок НОМЕР_1 з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,1010 га, які знаходяться по АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку із земельною ділянкою, укладений 13 травня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Моісєєвою О.Я. і зареєстрований в реєстрі за № 884.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності за кожним з них на Ѕ ідеальної частини вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 25 листопада 2014 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 квітня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 квітня 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 25 листопада 2014 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,1010 га, яка розташована за адресою: с. Підбірці, Пустомитівський район Львівська область, спільною сумісною власністю подружжя та її поділ; про визнання недійсним договору дарування, який укладений 13 травня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, у частині земельної ділянки - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 25 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання житлового будинку НОМЕР_1 з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та його поділ; про визнання недійсним договору дарування, який укладений 13 травня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у частині житлового будинку - скасовано, залишено в силі в цій частині рішення суду першої інстанції.

Заявник у заяві про перегляд рішення як на підставу для її задоволення посилається на те, що судом не враховано наступних обставин: позивачеві було відомо ще у 2009 році про те, що ОСОБА_3 подарувала йому - ОСОБА_1 спірний будинок, а відтак про порушення свого права позивач дізнався не у 2013 році, як він стверджував під час розгляду справи, а насправді набагато раніше - восени 2009 року. Зазначене може підтвердити ОСОБА_4 Крім того, документи, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, та які покладені в основу судового рішення, зокрема: лист, виданий Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки № 2/2374 від 12 вересня 2003 pоку; лист, виданий Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки № 2/1985 від 21 червня 2004 pоку; довідка, видана виконкомом Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 1398 від 20 вересня 2004 року; довідка, видана виконкомом Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 538 від 26 квітня 2007 року; довідка, видана виконкомом Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 1412 від 04 листопада 2014 року, мають ознаки підроблення та виготовлення їх «заднім» числом. Такий висновок слідує із того, що ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», повідомило, що «довідки № 2/2374 від 12 вересня 2003 pоку, та № 2/1985 від 21 червня 2004 pоку не виготовлялись та не видавались. Лисиничівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, в особі в. о. сільського голови Бедрія М.М., повідомила, що виконавчий комітет Лисиничівської сільської ради справді видав ОСОБА_2 довідку № 1412 від 04 листопада 2014 року про обліковування домоволодіння по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 Що стосується довідок № 1398 від 20 вересня 2004 року та № 538 від 26 квітня 2007 року, то виконавчий комітет Лисиничівської сільської ради не може підтвердити або спростувати факт видачі таких довідок, оскільки не збереглися книги реєстрації довідок за 2004 та 2007 роки. Виконавчий комітет Лисиничівської сільської ради також повідомляє, що станом на 26 квітня 2007 року ОСОБА_5 не міг підписати довідку, так як не виконував повноважень сільського голови Лисиничівської сільської ради, оскільки не був обраний на чергових виборах у 2006 році.

На підставі викладеного, просив скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 квітня 2014 року в частині, що була залишена без змін ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в даній частині відмовити.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 квітня 2014 року у зв'язку із нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вищезазначеними ухвалами, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву про перегляд рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно пунктів 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, підставами для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для перегляду рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 квітня 2014 року, оскільки обставини, на які посилався в якості нововиявлених,ОСОБА_1, виходячи зі змісту ст. 361 ЦПК України, нововиявленими не являються і не можуть бути підставою для перегляду рішення за правилами глави 4 розділу V ЦПК України.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних ухвал вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даного судового рішення. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами, не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа - приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Моісєєва Ольга Ярославівна, про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та визнання недійсним договору дарування.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова