У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-торгстрой» до ОСОБА_3, третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування», про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-торгстрой» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 4 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-торгстрой» (далі - ТОВ «АТБ-торгстрой») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 19 березня 2014 року ОСОБА_3, керуючи належним йому автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, на перехресті вулиць Погребняка та Гусенка у м. Дніпропетровську, не надав дорогу автомобілю «Фольксваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який належить ТОВ «АТБ-торгстрой» на праві власності й рухався по головній дорозі, та допустив зіткнення, внаслідок чого обидва автомобілі отримали технічні пошкодження, а товариству завдано майнової шкоди, яка згідно з висновком експерта складає 27 004 грн 68 коп. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Альфа Страхування») сплатило товариству страхове відшкодування в розмірі 16 093 грн 73 коп.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь різницю між розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 10 910 грн 95 коп., та витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 950 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 4 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2015 року, у задоволенні позову ТОВ «АТБ-торгстрой» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «АТБ-торгстрой» просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «АТБ-торгстрой», суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що в результаті настання страхового випадку страхова компанія зобов'язана відшкодувати шкоду в межах ліміту страхової суми, яка складає 50 тис. грн. Оскільки позивачу завдано шкоди в межах страхової суми, то решту грошових коштів, які просить стягнути позивач, повинна відшкодувати страхова компанія відповідно до вимог чинного законодавства у разі надання належних та допустимих доказів на підтвердження цієї суми.

Проте погодитись із такими висновками судів не можна, оскільки до них суди дійшли з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судовірішення не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19 березня 2014 року о 15 год. 30 хв., на перехресті вулиць Погребняка та Гусенка в м. Дніпропетровську, за участю автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 і знаходився під його керуванням, та автомобіля «Фольксваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ТОВ «АТБ-торгстрой», яким керував водій ОСОБА_4, сталася дорожньо-транспортна пригода.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, та згідно зі ст. 124 КУпАП позбавлено права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована ПрАТ «СК «Альфа Страхування» відповідно до договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21 березня 2013 року. Ліміт відповідальності - 50тис. грн.

Згідно з платіжним дорученням від 16 липня 2014 року ТОВ «АТБ-торгстрой» отримало страхове відшкодування в розмірі 16 093 грн 73 коп.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 28 січня 2015 року вартість матеріальної шкоди, завданої з технічної точки зору власнику автомобіля «Фольксваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортноїпригоди, в цінах станом на момент завершення виконання даної експертизи становить 27 004 грн 68 коп.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортноїпригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року № 6-691цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином, розмір фактичної виплати страховика на користь потерпілого не завжди співпадає з розміром страхової суми, тобто граничним лімітом виплати страховика, оскільки страхове відшкодування виплачується згідно з вимогами закону та умовами договору, якими визначено не лише ліміт виплати, а й той розмір страхової суми, яку страховик має сплатити.

У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що відповідно до ст. 1194 ЦКУкраїни особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім того, у п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст. 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Проте суди в порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернули, доводів позивача належним чином не перевірили та не надали їм належної правової оцінки, не врахували, що у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої винною особою шкоди потерпілому сплачується різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою та дійшли передчасного висновку про відмову в задоволенні позову.

За таких обставин, коли фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-торгстрой» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 4 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

В.А.Черненко

С.П.Штелик