УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_4 укладений договір від 22 серпня 2007 року № 0, до якого в подальшому вносилися зміни шляхом укладення додаткових договорів.

Згідно вищевказаного договору відповідач ОСОБА_4 в банківській установі позивача отримала кредит у розмірі 77 000 доларів США.

Відповідач взяла на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 11,3 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами. Кінцевий строк погашення кредиту 19 серпня 2024 року. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачу кошти в зазначеному розмірі.

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, між позивачем та відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 22 серпня 2007 року були укладені договори поруки № 0/П та № 0/П/1 відповідно.

За умовами договорів поруки поручителі несуть солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору.

Станом на 27 липня 2015 року заборгованість відповідача перед банком становить 57 589,82 доларів США.

Посилаючись на те, що станом на час подання позовної заяви заборгованість за кредитним договором позичальником та поручителями у добровільному порядку не погашена, позивач просить стягнути з відповідачів на його користь зазначену заборгованість та понесені ним судові витрати.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі: 57 859,82 доларів США; 72 462 грн 03 коп. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 654 грн.

У задоволенні решти позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови в задоволенні вимог до поручителів та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що враховуючи правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 08 жовтня 2014 року № 6-128цс14, а також те, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до моменту припинення дії основного договору, та що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимогу до поручителів про виконання зобов'язання, а тому суди дійшли висновку про те, що зобов'язання за договорами поруки припинилися.

Судами також враховано правові висновки, викладені Верховним судом України у постановах від 10 вересня 2014 року № 6-28цс14, від 17 вересня 2014 року № 6-125цс14, від 24 вересня 2014 року № 6-106цс14, від 21 січня 2015 року № 6-190цс14, за якими пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та пені, кредитор, відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання, і строк пред'явлення вимоги до поручителя підлягає обрахуванню від зміненого строку виконання основного зобов'язання.

Правильно визначивши зміну строку виконання основного зобов'язання - 29 листопада 2014 року, суди попередніх інстанцій встановили факт пропуску 6-ти місячного строку пред'явлення вимоги до поручителів, оскільки позивач звернувся до суду 28 липня 2015 року, відраховуючи від зміненого строку виконання основного зобов'язання, а отже дійшли вірного висновку про припинення поруки з 30 травня 2015 року.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про вжиття нею заходів щодо стягнення заборгованості з позичальника протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, є безпідставними, оскільки законодавством не передбачене поновлення, продовження, зупинення або переривання передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителів.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк