Ухвала

іменем україни

22 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дем'яносова М.В., МаляренкаА.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили право користування житлом, усунення перешкод у користуванні житлом та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають у належному їй житловому будинку, чинять перешкоди у користуванні майном, погрожують їй фізичною розправою та добровільно виселятися відмовляються. Зазначила, що упродовж двох з половиною років вона не може користуватися належним їй будинком у зв'язку з тим, що відповідачі не звільняють його в добровільному порядку, не допускають її та членів її сім'ї до житлового будинку, у результаті чого вона разом зі своєю сім'єю змушені проживати в неналежних умовах, про що свідчить відповідний акт обстеження житлових умов.

Уточнивши під час розгляду справи вимоги позову, ОСОБА_3 остаточно просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 зі зняттям їх із реєстрації та усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом виселення відповідачів із цього будинку.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2015 року позов задоволено у повному обсязі.

Визнано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 із зняттям останніх із реєстрації.

Усунуто перешкоди ОСОБА_3 у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном - житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із цього будинку.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір у сумі 243 грн 60 коп. та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 4 500 грн, а всього - 4 743 грн 60 коп.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 01 грудня 2015 року змінено рішення суду першої інстанції у частині стягнення судових витрат.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення 4 500 грн витрат за надання правової допомоги відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 243 грн 60 коп, тобто по 121 грн 80 коп. із кожного.

У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач ОСОБА_5 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким заяву позивача про збільшення позовних вимог залишити без розгляду, а в задоволенні її первісного позову відмовити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 405 ЦК України установлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Задовольняючи указаний позов, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості зазначених позовних вимог, адже право членів сім'ї власника жилого будинку, у тому числі й колишнього, на користування цим жилим приміщенням може існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є, однак відповідачі не були і не є членами сім'ї позивача.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи, зокрема про порушення судом вимог ст. 31 ЦПК України та неправильне застосування ст. ст. 6, 7 Закону України «Про судовий збір» не впливають на правильність висновків судів попередніх інстанцій.

Отже, рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення апеляційного суду є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2015 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Дем'яносов

А.В.Маляренко