Справа №583/1505/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/43/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Попруги С. В.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 листопада 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Староіванівської сільської ради Охтирського району Сумської області, Охтирської районної державної нотаріальної контори, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7, про визнання дій щодо реєстрації заповіту незаконними, визнання незаконною вчиненої реєстрації заповіту,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, у якому після уточнення, ОСОБА_3 просила суд визнати незаконними дії Староіванівської сільської ради Охтирського району щодо внесення 04.12.2013 р. через Охтирську районну державну нотаріальну контору відомостей до Спадкового реєстру заповітів та спадкових договорів про державну реєстрацію заповіту, складеного від імені ОСОБА_8, посвідченого 17.02.2012 року секретарем Староіванівської сільської ради ОСОБА_4, визнати незаконною та неправомірною державну реєстрацію у Спадковому реєстрі заповітів та спадкових договорів за номером у спадковому реєстрі 55422818 від 04.12.2013 року заповіту, складеного від імені ОСОБА_8, посвідченого 17.02.2012 року секретарем Староіванівської сільської ради ОСОБА_4

Свої вимоги мотивує тим, що 17.02.2012 р. від імені її батька ОСОБА_8 був складений заповіт, який посвідчений секретарем Староіванівської сільської ради ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі органу місцевого самоврядування за №01. Після цього, майже через рік після вчинення нотаріальної дії, вже коли її батько помер (дата смерті 25.10.2013 р.), після відкриття спадщини 25.10.2013 р. та спадкової справи 29.11.2013 р., секретар Староіванівської сільської ради ОСОБА_4 за вимогою колишньої дружини померлого ОСОБА_8 - ОСОБА_6, склав та подав 04.12.2013 р. заяву про державну реєстрацію заповіту у Спадковому реєстрі до Охтирської районної державної нотаріальної контори, яка не є реєстратором для органів місцевого самоврядування, та вніс таким чином у незаконний спосіб заповіт до Спадкового реєстру.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.11.2015 року провадження у даній цивільній справі за позовом ОСОБА_3 закрито та розяснено позивачу, що з даними позовними вимогами він має право звернутися в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_3, посилаючись на недотримання та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову про відмову у задоволенні клопотання представника третьої особи ОСОБА_9 про закриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд не вірно визначив підсудність даної справи адміністративному судочинству, оскільки аналіз законодавства дає підстави вважати, що процесуальний статус секретаря сільської ради, який вчиняє нотаріальні дії шляхом посвідчення заповіту, не відповідає статусу субєкта владних повноважень, тому що в цей момент він не наділений владними повноваженнями та управлінськими функціями.

Крім того, вважає що суд дійшов не правильного висновку про відсутність порушення, невизнання чи оспорювання цивільних прав будь-якої із сторін у справі, оскільки порушення закону, які відбулися під час складання та посвідчення заповіту, можуть вплинути на права позивача, як спадкоємця.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги і просив задовольнити.

Завідуюча Охтирської державної нотаріальної контори просила розглянути апеляційну скаргу без її участі.

Інші учасники по справі в судове засідання не зявилися, але про час проведення судового засідання були повідомленні належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи 17.02.2012 р. ОСОБА_8, який є батьком ОСОБА_3, склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів усе своє майно, яке на день його смерті буде йому належати і на яке за законом він буде мати право, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заповіт посвідчено секретарем Староіванівської сільської ради Охтирського району ОСОБА_4 (а. с. 8, 10).

25.10.2013 року ОСОБА_8 помер (а.с. 9).

04.12.2013 року Охтирською районною державною нотаріальною конторою були внесені відомості про заповіт до Спадкового реєстру за № 55422818 на підставі заяви про державну реєстрацію заповітів та спадкових договорів, поданої Староіванівською сільською радою Охтирського району Сумської області, яка відображена у журналі вхідних документів Охтирської районної державної нотаріальної контори та передана на зберігання у справу № 01-09 (а.с. 70-71, 121-122).

ОСОБА_10 управління юстиції у Сумській області від 28.01.2015 р. на звернення ОСОБА_3 щодо реєстрації Охтирською районною державною нотаріальною конторою у Спадковому реєстрі заповіту, посвідченого Староіванівської міською радою Охтирського району, позивачу було повідомлено про те, що за її скаргою було проведено перевірку, за наслідками якої встановлено, що посадовою особою органу місцевого самоврядування помилково було подано заяву про реєстрацію заповіту до Охтирської районної державної нотаріальної контори, проте це не є підставою для внесення до Спадкового реєстру запису про скасування заповіту, оскільки дійсність заповіту не залежить від того, яким реєстратором були внесені відомості. Відомості про зміну чи скасування заповіту вносяться одночасно з реєстрацією документа, який змінює або скасовує заповіт, або у разі визнання заповіту недійсним (а.с. 127-129).

У пунктах 2, 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно з ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Враховуючи викладене судом першої інстанції правильно встановлено, що позовна заява в частині вимог до Староіванівської сільської ради, полягають лише у скасуванні та виключенні з державного реєстру запису про реєстрацію, обґрунтовуються такі вимоги перевищенням, порушенням тощо секретарем сільради, як субєктом владних повноважень з питань реєстрації делегованих йому державою повноважень.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, щодо відсутності підстав для розгляду даної справи в частині оскарження дій секретаря Староіванівської сільської ради в порядку цивільного судочинства з огляду на зміст даного спору, який виник у сфері публічно-правових відносин, та суб`єктного складу сторін, бо спір заявлено до органу місцевого самоврядування, дії посадової особи якого оскаржують ся.

Проте колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду в частині закриття провадження у позовних вимогах ОСОБА_3 до Охтирської районної державної нотаріальної контори виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Тобто зі змісту даної статті вбачається, що нотаріус не здійснює владних управлінських функцій, а лише наділений повноваженнями щодо посвідчення прав, фактів, що мають юридичне значення та вчиняє інші дії з метою надання їм юридичної вірогідності у відповідності до закону.

За таких обставин, висновок суду про наявність підстав для закриття провадження в частині позовних вимогах ОСОБА_3 до Охтирської районної державної нотаріальної контори є помилковим, тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України через порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, оскаржуване судове рішення в цій частині підлягає скасуванню з направленням цієї частини позову до суду першої інстанції для продовження розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 листопада 2015 року в частині закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Охтирської районної державної нотаріальної контори скасувати і направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: