справа № 278/4921/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2016 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Максименко М.С., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на свою користь 296 775 гривень боргу за договором позики. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що відповідач не повернула йому у визначені договором строки отримані у позику грошові кошти і ухиляється від їх повернення.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з названих у ньому підстав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала адже, як вказувала, договір позики, що нібито був укладений між сторонами, нею не підписувався та грошових коштів вона не отримувала.

Дослідив матеріали справи, заслухав пояснення учасників судового розгляду, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 22 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики (а.с.70), відповідно до умов якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 у позику грошові кошти у сумі 296 775,00 гривень, а остання прийнявши дані коти взяла на себе зобовязання повернути їх в строк до 1 жовтня 2014 року.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 1 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення безпідставно отримних коштів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком (а.с.10-11) судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на законних підставах отримали від ОСОБА_5 (матір позивача) грошові кошти у розмірі 393 250 гривні. Проведеною у справі, зокрема за клопотанням відповідача, судовою почеркознавчою експертизою встановлено що підпис від імені ОСОБА_2 у вищевказаному договорі позики виконано відповідачем, ознак підробки підпису від імені ОСОБА_2 у названому договорі не виявлено.

Правовідносини, що склались між сторонами у справі, регулюються та відповідають наступним нормам матеріального Закону. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 Кодексу). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ст. 1046 Кодексу).

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. ч. 1, 3 ст. 1049 Кодексу).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про повне задоволення позову з огляду на слідуюче. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов укладеного між ними договору позики та взятих на себе зобовязань, звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, як одним із способів та видів такого захисту. На даний час, правочин, що був укладений між сторонами, є діючим, оскільки позичальником не дотримано зобовязань по поверненню отриманих грошових коштів.

До тверджень відповідача про те, що договір позики вона не підписувала і він є підробленим, суд відноситься критично адже назване повністю було спростовано і не знайшло свого обєктивного підтвердження в ході розгляду справи. Також, не заслуговують на увагу доводи останньої про те, що грошових коштів вона фактично не отримувала адже зазначене спростовано судом в ході розгляду іншої цивільної справи. Крім цього, оскільки позов підлягає до повного задоволення, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної справи, які складаються із судового збору у розмірі 3 089,55 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, ст. 526, ст. 625, ст. 1049 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 296 775 (двісті дев'ятсот шість тисяч сімсот сімдесят п'ять) гривень.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 3 089, 55 (три тисячі вісімдесят дев'ять) гривень.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Грубіян