АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/374/16 Справа № 199/5648/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л. Г. Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 жовтня 2014 року за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном,-

В с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном(а.с.3-5).

Позивачі зазначали, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.2013 року вони є власниками по ? частині нежитлової будівлі скло-пункту, загальною площею 213,9 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Власником суміжної земельної ділянки, що межує з ділянкою, на якій розташована будівля скло-пункту, є ОСОБА_5, яка на вказаній земельній ділянці самовільно збудувала житлові будинки та господарські будівлі і споруди та паркан.

Будівля скло-пункту однією стіною межує по межі Е-Ж-З з земельною ділянкою ОСОБА_5 відповідно акту на землю.

Після купівлі будівлі скло-пункту у них виникла необхідність у капітальному ремонті, однак через самовільне будівництво відповідачкою паркану по межі літ.З-Ж-Е впритул до стіни скло-пункту вони не мають вільного доступу до належної їм нерухомості з боку житлового будинку ОСОБА_5, що унеможливлює проведення будівельних робіт та обслуговування будівлі.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що відповідачка не допускає їх на свою земельну ділянку для здійснення ремонту фасаду будівлі, чим порушує правила добросусідства та їхнє право на вільне користування своєю власністю, позивачі просили зобов'язати ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні належною їм на праві приватної власності нежитловою будівлею скло-пункту для проведення будівельних робіт з реконструкції за адресою: АДРЕСА_1, шляхом покладення на відповідачку обов'язку облаштувати хвіртку у паркані по межі Ж-З земельної ділянки для вільного доступу до будівлі з боку домоволодіння, розташованого за адресою: вул.Трансформаторна, 8 в м.Дніпропетровську.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 жовтня 2014 року позов задоволено(а.с.28).

Усунуті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкоди у користуванні власністю - нежитловою будівлею скло-пункту, яка розташована по АДРЕСА_1

Зобов'язано ОСОБА_5 надати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доступ до межі літ.З-Ж-Е з боку домоволодіння №8 по вул.Трансформаторній у м.Дніпропетровську для ремонту та обслуговування будівлі скло-пункту, яка розташована по АДРЕСА_1, шляхом встановлення хвіртки у паркані по межі літ.З-Ж-Е земельної ділянки.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_5 відхилена. Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 жовтня 2014 року залишено без змін(а.с.102-103).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що станом на час відкриття провадження у справі власником домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, був він, ОСОБА_2, суд розглянув справу з неналежним відповідачем, порушив норми процесуального права(а.с.165-166).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України.

За змістом ст.ст.317,321 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним.

Із справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.2013 року є власниками по ? частині нежитлової будівлі скло-пункту, загальною площею 213,9 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1(а.с.8-9).

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд виходив з того, що ОСОБА_5, як власник суміжної земельної ділянки площею 0,1724 га по АДРЕСА_2, чинить останнім перешкоди у користуванні належною їм на праві власності нежитловою будівлею скло-пункту, яка розташована по АДРЕСА_1

Однак такі висновки суду не можна визнати обгрунтованими з огляду на наступне.

Так, із договору дарування нерухомого майна від 30 жовтня 2013 року вбачається, що 30 жовтня 2013 року ОСОБА_5, як дарувальник, та ОСОБА_2, як обдарований, уклали договір, за яким дарувальник безоплатно передає у власність обдарованого житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_2. Нерухоме майно, що відчужується, знаходиться на земельній ділянці площею 0,1000 га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів 18.05.2000 року №1053, зареєстрований у відділі Держкомзему м.Дніпропетровська 15 серпня 2000 року в Книзі записів державних актів на правоприватної власності на землю за №030987, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_2, що відчужується одночасно з земельною ділянкою.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайлець К.О., зареєстровано в реєстрі за №3984(а.с.156,167-168).

Згідно договору дарування земельної ділянки від 30 жовтня 2013 року ОСОБА_5, як дарувальник, та ОСОБА_2, як обдарований, уклали 30 жовтня 2013 року договір, за яким дарувальник передає безоплатно у власність обдарованого земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Розмір земельної ділянки, що є предметом цього договору, становить 0,1000 га, у межах, які визначені в натурі(на місцевості), закріплені межовими знаками і зазначені у Державному акті. Кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_2.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайлець К.О., зареєстровано в реєстрі за №3988(а.с.157-158,169-171).

Згідно договору дарування земельної ділянки від 30 жовтня 2013 року ОСОБА_5, як дарувальник, та ОСОБА_2, як обдарований, уклали 30 жовтня 2013 року договір, за яким дарувальник передає безоплатно у власність обдарованого земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Розмір земельної ділянки, що є предметом цього договору, становить 0,0724 га, у межах, які визначені в натурі(на місцевості), закріплені межовими знаками і зазначені у Державному акті. Кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_3.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайлець К.О., зареєстровано в реєстрі за №3992(а.с.159-160,172-174).

Наведене свідчить, що станом на 10.07.2014 року, коли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з зазначеним позовом(а.с.3-5), та станом на 30 жовтня 2014 року, коли ухвалено судове рішення(а.с.28), яким ОСОБА_5 зобов'язана вчинити певні дії щодо домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, вона не була власником вказаних об'єктів нерухомого майна, власником останніх на підставі вказаних договорів значився ОСОБА_2

Таким чином, вирішуючи заявлений ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов про захист права останніх, як власників нежитлової будівлі скло-пункту, яка розташована по АДРЕСА_1, та межує з домолодінням АДРЕСА_2, суд з дотриманням положень ст.10 ЦПК України не з'ясував дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, не встановив фактичного власника об'єктів нерухомого майна по АДРЕСА_2 в той час як з'ясування зазначеного питання має значення для справи, оскільки за твердженнями позивачів саме власник останніх чинить наведені в позовній заяві перешкоди в користуванні належним їм майном.

Отже, суд розглянув справу з неналежним відповідачем. Питання про залучення до участі у справі власника об'єктів нерухомого майна по АДРЕСА_2 яким згідно вказаних договорів на вказаний період значився ОСОБА_2, у встановленому порядку не вирішувалось.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції на підставі п.1,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в задоволенні позову до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном, як пред'явлений до неналежного відповідача.

З урахуванням наведеного на підставі ст.318 ЦПК України підлягає скасуванню ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316,318 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 жовтня 2014 року скасувати.

Ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року скасувати.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в задоволенні позову до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -