Справа № 265/8278/13-ц
Провадження № 6/265/6/16
У Х В А Л А

13 січня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л.В.,

при секретарі Єфремовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання подання головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, посилаючись на наступне.

На виконанні у ВДВС перебуває виконавчий лист № 2/265/190/14 від 12.01.2015 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики від 29.10.2012 року в сумі 6 000 грн. та за договором позики від 10.12.2012 року в сумі 8 155 грн., а всього 14 155 грн.

Державним виконавцем на підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, копії яких направлено сторонам до відома.

В ході примусового виконання державним виконавцем встановлено, що за ОСОБА_2 будь яке рухоме та нерухоме майно не зареєстровано, згідно відповідей з ДПС України боржниця ніде не працює, розрахункових рахунків в установах банків не має, а згідно відповіді з УПФУ пенсію вона не отримує.

23.08.2015 року та 23.12.2015 року державним виконавцем здійснені неодноразові виходи за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1, але державного виконавця до вказаної квартири не впустили, двері ніхто не відчинив, потрапити до квартири для перевірки майнового стану не має можливості. Неодноразово надсилалися повістки, але боржниця до відділу ДВС не з*являлася.

09.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про примусовий привід боржника та направлено до Орджонікідзевського ВП ГУРП для виконання, згідно рапорту встановлено, що робітниками поліції здійснювався вихід за адресою: АДРЕСА_2, але двері ніхто не відчиняв, виконати привід боржниці не було можливим.

Станом на 29 грудня 2015 року боржницею не вчинено дій, спрямованих на виконання рішення суду, що свідчить про умисне його не виконання.

Вищевказаний виконавчий лист пред*явлено до відділу ДВС вдруге, і 16 квітня 2015 року державним виконавцем в порядку ст.89 Закону України «Про виконавче провадження», направлено подання до Орджонікідзевського РВ ГУМВС з проханням вирішити питання, щодо порушення кримінальної справи за ознаками ст.382 КК України відносно ОСОБА_2

17.04.2015 року Орджонікідзевським РВ ГУМВС порушено кримінальну справу.

Оскільки боржник ухиляється від сплати боргу, тому просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

На розгляд подання державний виконавець не з»явилася.

Як встановлено судом і це вбачається з матеріалів справи, на виконанні Орджонікідзевського ВДВС знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2/265/190/14 від 12.01.2015 року виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики від 29.10.2012 року в сумі 6 000 грн., та за договором позики від 10.10.2012 року в сумі 8 155 грн., а всього 14 155 грн.

Відповідно до статті 33 Конституції України, ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а також за змістом ст. 313 ЦК України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За вимогами ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За положеннями п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, вправі звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно із цим Законом у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов"язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов"язань, можливо обмеження у праві виїзду за межі України (ст. 6 п. 5).

Звертаючись до суду, державний виконавець обґрунтовував подання такими складовими як наявність статусу боржника у виконавчому провадженні і непогашення ним боргу у добровільному порядку, що зумовили необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення виконання виконавчого документу.

Проте, суд вважає, що сам по собі факт невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про його ухилення від виконання покладених на нього обов'язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, як йшлось вище, то, із урахуванням цього суд не впевнився в обґрунтованості обмеження ОСОБА_2 в свободі пересування і праві виїзду за кордон, що задекларовано ратифікованими Україною міжнародними нормами (ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права), Конституцією України і Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання ВДВС щодо обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі держави.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області протягом п»яти днів з дня отримання її копії.

Суддя _____________________