АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

12 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Корчевного Г.В.

при секретарі: Калініній Я.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2,

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року ОСОБА_1, посилаючись на невиконання відповідачкою своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, звернувся до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав та стягнення з останньої аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі ј з усіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2015 року позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 900 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16.12.2014 і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмови у задоволені позову, позивач через свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просив рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Вказував, що мати дитини починаючи з кінця 2009 року свою доньку бачила лише декілька разів, та лише декілька разів надсилала дитині поштою речі. Відповідач долею та життям доньки не цікавиться, не телефонує та не спілкується з дитиною за допомогою Інтернету, жодним чином не бере участь у вихованні та утриманні дитини, зовсім не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини.

Незважаючи на висновок Служби у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації про недоцільність позбавлення батьківських прав вважає, що є всі передбачені законом підстави для позбавлення ОСОБА_3батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4

Зазначав, що при вирішення питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідачки, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а саме ст. 184 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації, що дає підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин справи та ухвалення незаконного рішення.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні, апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з підстав наведених в ній.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 проти апеляційної скарги заперечувала, просила відхилити.

Третя особа про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання свого представника не направила, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, її неявка не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Рішення суду в частині задоволення позову не оскаржувалося, а тому на підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України не переглядається.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дитина проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, суд першої інстанції, врахувавши висновок служби у справах дітей та сім'ї Києві-Святошинської районної державної адміністрації № 1009 від 07.08.2015 року та положення закону, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку служби у справах дітей та сім'ї Києві-Святошинської районної державної адміністрації № 1009 від 07.08.2015 року, не є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її доньки ОСОБА_4.

Доводи апеляційної скарги, що мати не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини та не надає їй матеріальної допомоги спростовуються доказами дослідженими в судовому засіданні.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження підстав, передбачених ст. 164 СК України, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини чи жорстоко поводяться з дитиною.

ОСОБА_3 на даний час проживає в Канаді, проте з матеріалів справи вбачається, що відповідачка періодично здійснює грошові перекази на користь позивача для забезпечення потреб дитини. Надсилає іграшки та інші речі. З показів свідків, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 не втрачала зв'язок з дитиною та здійснювала допомогу по утриманню.

Відповідачка не має регулярного доходу в Україні та перебуває на утриманні у свого чоловіка громадянина Канади ОСОБА_9.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного застосування положень ст. 184 СК України, щодо не проведення судом індексації, визначеного розміру аліментів не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки позовна заява не містить вимог, щодо індексації розміру аліментів, а відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи та дав належну оцінку всім доказам, наданим сторонами згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України, а в рішенні навів переконливі доводи на обґрунтування своїх висновків.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 760/27350/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/622/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Козленко Г.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.