АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/262/15-ц Номер провадження 22-ц/786/644/16Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів : Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 15 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту, визнання права власності на автомобіль,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та зобов'язання вчинити певні дії, в якому позивач просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки ЗАЗ, модель LANOS, колір сірий, номерний знак НОМЕР_1, укладений між її чоловіком ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посилаючись на те, що вказаний транспортний засіб являється спільною власністю подружжя, тоді як правочин був вчинений ОСОБА_5 без її згоди як дружини, що суперечить нормам ст. 369 ЦК України та ст. ст. 65, 67 СК України, та зобов'язати відповідача повернути позивачці автомобіль, технічний паспорт на нього та ключі.

У березні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4 про встановлення факту припинення шлюбно-сімейних стосунків, визнання права особистої власності на автомобіль. Впозові просили встановити факт припинення шлюбно-сімейних відносин між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 з червня 2006 року, визнати автомобіль марки ЗАЗ, модель LANOS, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, придбаний ОСОБА_5 відповідно до договору купівлі-продажу № 414308-Y03914 від 17.05.2013 року, його особистою власністю.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказували на наявність достовірних доказів того, що померлий ОСОБА_5 та позивач по справі ОСОБА_4 приблизно з червня 2006 року припинили шлюбно-сімейні стосунки, з кінця 2009 року після придбання ОСОБА_5 за особисті заощадження квартири по АДРЕСА_1, і до смерті останнього проживали окремо, спільне господарство не вели, спільного бюджету не мали, тобто фактично їхній шлюб був припинений, а майно, набуте ОСОБА_5 у вказаний період є його особистою власністю.

Ухвалою суду від 30.03.2015 року позови об'єднано в одне провадження.

Ухвалою суду від 15.01.2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та зобов'язання вчинити дії залишений без розгляду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 15 січня 2016 рокув задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відмовлено.

З рішенням суду не погодилися ОСОБА_2, ОСОБА_3, які його оскаржили, просили скасувати та ухвалити нове рішення, яким їх позов задовольнити,, оскільки вважають, що рішення суду прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права.

19 лютого 2016 року від ОСОБА_2, ОСОБА_3 на адресу Апеляційного суду Полтавської області надійшло клопотання про відмову від позову про встановлення факту шлюбно-сімейних стосунків, визнання права власності на автомобіль та закриття провадження у справі, яке під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції було підтримано ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їхнім представником - адвокатом Оніпко Т.Є.

Наслідки відмови від позову позивачам роз'яснені та зрозумілі.

Колегія суддів, роз'яснивши наслідки відмови від позову, заслухавши ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їхнього представника - адвоката Оніпко Т.Є., представника ОСОБА_4 - адвоката Ошеку О.А., приходить до такого висновку.

Частиною 2 ст. 31 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст. 310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи, що відмова від позову це диспозитивне право позивача (позивачів), колегія суддів, вважає за необхідне прийняти відмову від позову, рішення суду скасувати, а провадження у справі - закрити.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним додатково роз'яснити позивачам про неможливість повторного звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Керуючись ч.1 ст. 310, п.3 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Прийняти відмову ОСОБА_2, ОСОБА_3 від позову.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 15 січня 2016 року- скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту, визнання права власності на автомобіль.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна

Згідно оригіналу

суддя В.П. Пікуль