Справа № 405/8728/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2016 р. Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись в суд із скаргою в порядку ст.ст. 383, 384 ЦПК України на дії начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_3 та просять зобов»язати його повернути виконавчий лист № 405/8728/13-ц 2/405/1718/13 від 17.12.2014 року, виданий Ленінським районним судом м. Кіровограда.

Скаргу обґрунтовують тим, що 05.12.2015 року начальник Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ ОСОБА_3 направив на їх адресу виклик державного виконавця, в якому повідомив, що з метою примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з будинку по вулиці Саратовська, 85 м. Кіровограда зобов»язує їх знаходитись за вказаною адресою для проведення виконавчих дій. 14.12.2015 року та 21.12.2015 року на ім»я начальника Ленінського ВДВС ними були подані заяви про повернення виконавчого листа відповідно до п.9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

В порушення ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» рішення за їх заявами не прийнято, але повідомлено про проведення виконавчих дій щодо їх виселення 25.12.2015 року. Вважають дії державного виконавця незаконними, посилаючись на п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», правовий висновок Верховного Суду України в постанові від 18.03.2015 року у справі № 6-39цс15, статтю 109 Житлового Кодексу України вказують, що їх виселення є неможливим без надання іншого жилого приміщення, а відтак, державний виконавець має повернути виконавчий лист. Просять задовольнити скаргу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини та просив її задовольнити. ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилась, про час та місце слухання скарги повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції в судовому засіданні вимоги скарги не визнала, просила відмовити в її задоволенні. Посилалась на те, що дії державного виконавця є правильними, відповідають нормам чинного законодавства, в рішенні суду не зазначено надання особам, яких виселяють іншого житлового приміщення, а тому вказаний виконавчий лист не підлягає поверненню.

Заслухавши пояснення скаржника та суб»єкта оскарження, дослідивши письмові матеріали, матеріали виконавчого провадження та цивільної справи № 405/8728/13-ц, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 1, 2, 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до вимог п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, повертається стягувачу, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Судом встановлено, що на виконанні в Ленінському відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 405/8728/13-ц 2/405/1718/13 від 17.12.2014 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда на підставі рішення суду від 20.05.2014 року, яким позов ПАТ «Мегабанк» про виселення задоволено та виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 з квартири за адресою: м. Кіровоград вулиця Саратовська, будинок 85. Вказане рішення ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 06.11.2014 року залишено без змін.

Відповідно до вимог ст. 109 Житлового Кодексу Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жилеприміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Жиле приміщення, що надається виселюваному, повинно бути зазначено в рішенні суду або постанові прокурора.

Звернення стягнення на передані в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або новоговласникацьогожилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяцяздня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею132-2 цього Кодексу,не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті.

Вказане кореспондується і правовим висновком Верховного Суду України у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку суд зробив правовий висновок про те, що за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із житлового будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв»язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

В даному випадку, в рішенні Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.05.2014 року не зазначено про надання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 інших жилих приміщень для проживання після виселення. Крім того, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.02.2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 яка також діє в інтересах, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про відстрочку виконання вищезазначеного рішення відмовлено. Інших підстав щодо неправомірності дій начальника Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ скаржником не зазначено.

Згідно підпункту 5 пункту 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 383, 387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 на дії державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом п»яти днів.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда Шевченко