Справа № 642/9677/15-ц
Провадження № 2/642/426/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
15 січня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді Вікторова В.В.
за участю секретаря Лозоватої А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором, -
У листопаді 2015 року представник позивача ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» основну суму заборгованості за кредитним договором № 50003735 від 02.04.2012 року у розмірі 58 573,40 грн., збитки у розмірі 12 000грн. та 3% річних у розмірі 733,30 грн., а всього 71 306,70 грн., а також судові витрати у розмірі 1218 грн.
В обгрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 50003735 від 02.04.2012 року, відповідно якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 161 604 грн, що на дату укладання Договору складало еквівалент 20 100 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою. Цільове призначення кредиту - купівля автомобіля марки VW, модель Passat B 7, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 798 куб. см., рік випуску 2012, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов Договору. Згідно п. 1.6. Умов кредитування, виконання зобов'язання Відповідача за цим Договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного Сторонами Договору застави автомобіля від 03.04.2012 р., за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором відповідачем було передано у заставу вищезазначений автомобіль, заставною вартістю 269 340 грн. Починаючи з лютого 2014 року, в порушення вимог чинного законодавства та умов Договору, відповідач перестав виконувати свої зобовязання за Договором. У зв'язку з систематичним невиконанням умов Договору, 17.06.2014 р. позивачем було направлено відповідачу ОСОБА_2 (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, однак конверт із ОСОБА_2 було повернуто на адресу позивача з відміткою на поштовому відправленні «за закінченням терміну зберігання». У звязку з невиконанням умов Договору відповідачем, позивач почав процедуру звернення стягнення на автомобіль, в ході якого 21.05.2015 р. на рахунок позивача було перераховано 259 338,99 грн. Однак, враховуючи те, що з моменту направлення ОСОБА_2 відповідачу та моменту звернення стягнення на Предмет застави минуло більше ніж півроку, та те, що відповідно до умов Договору сума ОСОБА_3, яка підлягає поверненню розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу за безготівковими операціями банку, зазначеного у Договорі, станом на 02.10.2015 року із врахуванням коштів, які були отримані внаслідок звернення стягнення на предмет застави, сума ОСОБА_3 за Договором, яка підлягає поверненню, становить 2 499,64 доларів США, що станом на 27.10.2015 року становить 56 466,87 грн. Згідно з умовами Кредитного договору № 50003735 від 02.04.2012 р. процентна ставка становить 8,50 %. Таким чином, загальна сума основного боргу зі сплати ОСОБА_3 за Договором з урахуванням процентів складає 58 573,40 грн. Крім того, позивач зазначив, що у зв'язку з порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором, позивачу завдано збитки на загальну суму 12 000 грн. та нараховані 3% річних у розмірі 733,30 грн., які він також просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Порше Мобіліті».
Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» не з'явився, надав суду заяву, у якій просив провести судове засідання у відсутність представника.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не сповістив.
Направлена за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача судова повістка повернута до суду з відміткою відділу зв?язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
02.04.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 50003735, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 161 604 грн., що еквівалентно 20 100 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Passat B 7, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 798 куб. см., рік випуску 2012, а Відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу ОСОБА_3 у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання ОСОБА_3 та інші платежі відповідно до умов Договору (а.с. 8-15).
Відповідно до положень п. 1.3.1 Загальних умов кредитування, що становлять невідємну частину Договору, розмір платежів, що підлягають сплаті Відповідачем у повернення ОСОБА_3 та Додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на день укладення Договору у Графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною Договору. В подальшому Відповідач зобов'язався сплачувати платежі у повернення ОСОБА_3 та Додаткового кредиту відповідно до виставлених Позивачем рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу за безготівковими операціями банку, зазначеного у Договорі.
Згідно з п. 1.4.2, 2.4, 2.5 Умов кредитування, повернення ОСОБА_3/Додаткового кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по Договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку, виставленого Позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту.
Відповідно до п. 3.2.1. Умов кредитування у випадку порушення Відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення ОСОБА_3 та/або Додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або сплати за користування ОСОБА_3 на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць Позивач має право визнати термін повернення ОСОБА_3 таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання Договору.
Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
За Кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до змісту ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.
Згідно із умовами Договору, а саме п. 3.3. Відповідач зобов'язаний повернути Позивачеві у повному обсязі Суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу Відповідачем (для фізичних осіб) та протягом 5 (пяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу Відповідачем. Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.
У зв'язку з систематичним невиконанням умов Договору, 17.06.2014 року Позивачем було направлено Відповідачу ОСОБА_2 (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих. № 50003735 з вимогою повернути суму ОСОБА_3 (а.с. 25).
Проте конверт із ОСОБА_2 було повернуто на адресу Позивача з відміткою на поштовому відправленні «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 26).
Таким чином, останнім днем повернення ОСОБА_3 та заборгованості відповідно було 17.07.2014 р.
Крім того, судом встановлено, що 03.04.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 був укладений Договір застави транспортного засобу № 50003735, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Passat B 7, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 798 куб. см., рік випуску 2012, заставною вартістю 269 340 грн. (а.с. 19-24).
Згідно п. 1.6. Умов кредитування, виконання зобов'язання Відповідача за цим Договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного Сторонами Договору застави автомобіля від 03.04.2012 р.
Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Статті 19, 20 Закону України «Про заставу» встановлюють, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язань, забезпеченого заставою воно не буде виконано.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з п. 2.1.1. Договору застави у разі невиконання Відповідачем зобовязань за Договором, Позивач має право задовольнити за рахунок Предмету застави свої вимоги у порядку зазначеному у розділі 5 Договору застави, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання Предмету застави та його реалізацію.
Відповідно п. 5.4. Договору застави звернення стягнення на Предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису.
04.10.2014 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис № 1648, щодо звернення стягнення на Предмет застави з метою задоволення вимог Позивача за Договором у розмірі 259 338,99 грн. (а.с. 27).
21.01.2015 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 46132019 щодо примусового звернення стягнення на Предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1648 від 04.10.2014 р. (а.с. 28).
В ході здійснення даного виконавчого провадження на Предмет застави було звернуто стягнення та 21.05.2015 року на рахунок позивача було перераховано 259 338.99 грн. (а.с. 30).
Однак, станом на 02.10.2015 р., із врахуванням коштів, які були отримані внаслідок звернення стягнення на предмет застави, сума ОСОБА_3 за Договором, яка підлягає поверненню, становить 2 499,64 доларів США.
Курс ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_5» станом на 27.10.2015 року складав 22,59 грн. за 1 долар США. Таким чином, сума кредиту, яка підлягає поверненню становить:2 499,64*22,59 = 56 466,87 грн.
Відповідно до ч. 1. ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно з умовами Кредитного договору № 50003735 від 02.04.2012 р. процентна ставка становить 8,50 %.
Виходячи з того, що сума ОСОБА_3, яка підлягає поверненню становить 56 466,87 грн., кількість днів прострочення сплати суми ОСОБА_3 (строк користування ОСОБА_3) становить 158 днів (з 22.05.2015 р. по 26.10.2015 р.), розмір процентів за користування кредитними коштами розраховується наступним чином та становить: 56 466,87*8,50 %* 158/360 = 2 106,53 грн.
Таким чином, загальна сума основного боргу зі сплати кредиту за Договором станом на 27.10.2015 року становить 58 573,40 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не було належним чином здійсненно виконання своїх грошових зобовязань, встановлених сторонами в укладеному в кредитному договорі № 50003735 від 02.04.2012 року, в звязку з чим позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості за Кредитним договором та 3 % річних підлягає задоволенню в повному обсязі.
Частиною 1 статті 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Пунктами 47, 48 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 року № 10 визначено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавати, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справи (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Таким чином, до складу витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, включаються витрати на оплату праці представника позивача, а також відшкодування витрат, зумовлених наданням правової допомоги (зокрема, витрати, пов'язані із виконанням процесуальних дій по справі, наприклад, збір доказів, копіювання, поштові витрати).
Як вбачається з письмових матеріалів справи, між відповідачем та ТОВ "Юридична фірма Вернер і Партнери" 15.10.2010 року був укладений Договір про надання юридичних послуг, 09.01.2013 року Додаткова угода № 8 до зазначеного Договору, 10.08.2015 року Додаткова угода № 224 (а.с. 32-46).
На підставі рахунку-фактури № 815 від 27.10.2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» було здійснено оплату наданих послуг у розмірі 10 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.10.2015 року (а.с. 47).
27.10.2015 року був складений ОСОБА_4 № 812 до Договору про надання юридичних послуг, відповідно до якого виконавцем було надано юридично-консультаційні послуги у справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків, в тому числі представництво інтересів Замовника і підготовка юридичних документів. ОСОБА_6 визначено, що послуги надані у повному обсязі, а також у повній відповідності до умов Договору (а.с. 48).
Так, представники, які зазначені у довіреності від 21.09.2015 року, виданої ТОВ «Порше Мобіліті» для представлення інтересів у суді, участі у розгляді справи не приймали (а.с. 50).
Як встановлено діючим законодавством, розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною і особою, яка надає правову допомогу.
Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обгрунтованим за розміром.
При визначенні обгрунтованого розміру гонорару беруть до уваги такі фактори:
1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання дорученням; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення;
2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання у звичайному часовому режимі;
3) необхідність виїзду у відрядження;
4) важливість доручення для клієнта;
5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт;
6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт;
7) особливі або додаткові вимоги клієнта щодо строків виконання доручення;
8) характер і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом;
9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.
Жоден з цих факторів не має самодостатнього значення; вони підлягають врахуванню в їх взаємозв'язку щодо обставин кожного конкретного випадку.
ОСОБА_6 діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а адміністративних справах - суб"єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Крім того, предметом Додаткової угоди № 224 є надання юридичних послуг, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях.
Суду не було надано жодних належних доказів відповідності понесених витрат складності, обсягу та характеру наданих юридичних послуг.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що у задоволенні позову в частині витрат, понесених позивачем з підготовки позовної заяви, представництва інтересів в суді з урахуванням податку на додану вартітсть у сумі 12 000 грн. необхідно відмовити.
На підставі ст. 88 ЦПК України та згідно з Законом України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 1218 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 209, 169, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 549, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд, -
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ПоршеМобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача в порядку ст. 228 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя В.В. Вікторов