АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2338/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Сирбул О.Ф.
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Кабанченко О.А., Желепа О.В.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 10 листопада 2015 року у справі за позовом Дочірнього підприємства «Старавто» закритого акціонерного товариства «Київстар Дж.Ес.Ем.» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2015 року позов Дочірнього підприємства «Старавто» закритого акціонерного товариства «Київстар Дж.Ес.Ем.» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства «Старавто» закритого акціонерного товариства «Київстар Дж.Ес.Ем.» заборгованість за договором позики №22 від 17 вересня 2004 року у розмірі 68 900 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства «Старавто» закритого акціонерного товариства «Київстар Дж.Ес.Ем.» судовий збір у розмірі 689 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Судом встановлено, що 02 січня 2002 року між Дочірнім підприємством «Старавто» закритого акціонерного товариства «Київстар Дж.Ес.Ем.» та ОСОБА_1 був укладений трудовий договір № 002, на підставі якого та відповідно до наказу № 01/1 від 02.01.2002 року відповідач був прийнятий на роботу на посаду заступника директора (а.с. 9-11).

Згідно наказу № 634-к від 01.12.2008 року та відповідно до заяви відповідача від 28.11.2008 року його було переведено на посаду заступника директора з експлуатації (а.с. 13).

17 вересня 2004 року між сторонами було укладено договір позики № 22 (а.с. 6).

Відповідно до п. 1.1. Договору Кредитор (Позивач) надає Позичальнику (Відповідач) безвідсоткову цільову позику на господарчі потреби у сумі 200 000,00 грн. на термін 13 років.

Відповідно до п. 2.3. Договору повернення кредиту здійснюється щомісячними платежами в розмірі 1 300,00 грн. до повного погашення суми позики.

Згідно п. 2.4. Договору у випадку звільнення працівника з підприємства, працівник зобов'язаний повністю погасити залишок позики.

06 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору (а.с. 7).

Розділом 1 Додаткової угоди № 1 передбачено, що Позикодавець (Позивач) надає додаткову Позику Позичальнику (Відповідачу) у розмірі 100 000,00 грн.

Згідно розділу 2 Додаткової угоди № 1 загальна сума позики 324 000,00 грн. Залишок не погашеної позики на час підписання цієї додаткової угоди складає 252 400,00 грн.

Розділом 4 Додаткової угоди № 1 передбачено, що в разі прострочення повернення чергової частини позики Позикодавець (Позивач) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

07 серпня 2014 року сторони уклали Додаткову угоду № 2 до Договору (а.с. 8).

Розділом 1 Додаткової угоди № 2 встановлено, що залишок непогашеної позики згідно Договору на час підписання цієї Додаткової угоди складає 86 400,00 грн.

Розділом 2 Додаткової угоди № 2 до Договору Позивач та Відповідач визначили графік погашення позики, що передбачав сплату кожного першого числа місяця суму 2 500,00 грн.

Згідно розділу 3 Додаткової угоди № 2 відповідач має право достроково погасити позику, у т.ч. збільшувати суму щомісячного платежу.

Розділом 4 Додаткової угоди № 2 визначено, що все інше, не передбачене цією Додатковою угодою № 2 регулюється Договором.

26 грудня 2014 року відповідно до заяви відповідача між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 2 до Трудового договору, відповідно до якої сторони дійшли до згоди припинити дію Трудового договору на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін, 31 грудня 2014 року (а.с. 16).

29 грудня 2014 року позивач видав наказ № 528-ос про припинення трудового договору та звільнення відповідача за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України з 31.12.2014 року (а.с. 14).

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржував дії відповідача про його звільнення до суду.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до дочірнього підприємства «Старавто» закритого акціонерного товариства «Київстар Дж.Ес.Ем.» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення за лікарняними листами за період непрацездатності та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.10.2015 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2015 року змінено в частині правового обґрунтування, а саме - виключено із мотивувальної частини рішення пропущення строку звернення до суду, в іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 49-53).

Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На дату припинення трудових правовідносин та звільнення відповідача ним здійснювалось погашення позики відповідно до графіку, встановленого Додатковою угодою № 2 від 07.08.2014 року.

Станом на дату припинення трудових правовідносин і звільнення відповідача залишок не погашеної частини позики становить 68 900,00 грн., що підтверджується довідкою від 27.05.2015 року № 67/27 (а.с. 19).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (зокрема, грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача було направлено досудову вимогу про повернення боргу за Договором позики (а.с. 17, 18), однак дана вимога залишена відповідачем без виконання.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач не виконав свої зобов'язання перед позивачем, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності факту передачі грошових коштів відповідачу та відсутності банківських документів, що підтверджували б такий факт, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на наступне.

Як вбачається з відповіді, наданої АТ «УкрСиббанк» на запит головного бухгалтера ДП «Старавто» ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем.» від 19.05.2015 року №61/27, компанією ДП «Старавто» () перераховано на картковий рахунок НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 100 000, 00 грн. з призначенням платежу ОСОБА_1 згідно платіжного доручення від 07.09.2007 року №10413 (а.с.98).

Крім того, матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 з проханням про видачу йому кредиту в розмірі 200 000, 00 грн. для купівлі дачної ділянки з резолюцією на оформлення видачі (а.с.99), платіжну відомість №1 про видачу ОСОБА_1 вказаної суми (а.с. 100) та відповідь АТ «УкрСиббанк» на запит директора ДП «Старавто» ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем.» від 19.05.2015 року №59/27, що підтверджує перерахування 200 000, 00 грн. на рахунок № 0001 (а.с.101).

Крім цього, матеріали справи містять докази того, що відповідачем вносились платежі в зарахування погашення позики, наданої йому відповідно до умов договору від 17.09.2004 року №22, зокрема - бухгалтерська довідка, з якої вбачається, що з серпня по грудень 2014 року відповідачем сплачено 17 500, 00 грн. (а.с.19). Дане свідчить про визнання відповідачем свого боргового зобов'язання перед позивачем, а отже - і факту передачі йому грошових коштів.

Таким чином, станом на дату припинення трудових правовідносин та звільнення відповідача, відповідачем здійснювалось погашення позики відповідно до графіку, встановленого додатковою угодою №2 від 07.08.2014 року, та станом на дату припинення трудових відносин і звільнення залишок непогашеної відповідачем частини позики становить 68 900 гривень, яку відповідач зобов'язаний погасити повністю у випадку звільнення з підприємства згідно пункту 2.4. розділу 2 Договору.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що договір позики укладено в письмовому вигляді, відповідачем підписано як договір, так і додаткові угоди до договору (а.с. 6-8).

Судом встановлено та підтверджено представником відповідача, що договір відповідачем оспорено не було, договір позики не визнано недійсним та не було розірвано.

В апеляційному суді представник відповідача пояснив, що відповідач не вважав за потрібне оскаржувати договір позики та додаткові угоди до нього.

Твердження представника відповідача в апеляційному суді про те, що перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача у розмірі 100 000 грн. є премією, виплаченою відповідачу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказане не підтверджується доказами відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України, та оцінює ці пояснення критично.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2015 року - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді