Категорія: 27 Доповідач: Стрільчук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

секретар судового засідання Шугалова О.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Кредитної спілки (далі КС) «Форум-Кредит» про визнання договору поруки припиненим за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду від 14 грудня 2015 року,

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 липня 2012 року з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 зобовязань за кредитним договором № 22 від 09 лютого 2012 року, між ним та КС «Форум-Кредит» було укладено договір поруки № 26.

17 липня 2012 року між КС «Форум-Кредит» та позичальником ОСОБА_5 було укладено додатковий договір № 22/1 до кредитного договору № 22 від 09 лютого 2012 року на суму 5000 грн., а 10 вересня 2012 ще один додатковий договір № 22/2 до того ж кредитного договору на суму 3000 грн.

Наведеними змінами до кредитного договору, внесеними без його згоди, було збільшено розмір його відповідальності як поручителя, а тому відповідно до законодавства порука припинилася.

Крім того, при укладенні договору поруки були порушені права інших осіб.

Враховуючи викладене, просив визнати недійсним та розірвати договір поруки № 26 від 16 липня 2012 року і стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 14 грудня 2015 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_4 просить скасувати це рішення та ухвалити нове рішення, яким визнати припиненим договір поруки, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу (далі ЦК) України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 09 лютого 2012 року між КС «Форум-Кредит» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 22, за яким позичальник отримав на споживчі потреби на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості кошти у розмірі 21400 грн. під 46 % річних від основної суми наданого кредиту (від фактичного залишку суми виданого кредиту) на строк до 09 вересня 2014 року (а. с. 6-7).

Відповідно до ч. 1 ст. 553, ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_5 зобовязань за вищевказаним кредитним договором 16 липня 2012 року між КС «Форум-Кредит» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за яким поручитель зобовязався у разі невиконання позичальником умов кредитного договору солідарно з ним відповідати перед кредитором (а. с. 8).

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання припиненим договору поруки, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні цього договору ОСОБА_4 надав згоду на можливу зміну в майбутньому сторонами кредитного договору будь-яких його умов з укладенням додаткових договорів про це і що порука є частковою, так як обмежується 21400 грн.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи і зроблені з порушенням норм матеріального права.

За змістом вищенаведених ст. ст. 553, 554 ЦК України порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобовязальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржника, та кредитором боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що 17 липня 2012 року між КС «Форум-Кредит» та ОСОБА_5 було укладено додатковий договір № 22/1 до кредитного договору № 22 від 09 лютого 2012 року. Цим додатковим договором були внесені зміни в пункти 1.1, 2.1 та 2.3 основного договору, а саме розмір кредиту збільшено до 25000 грн., а строк дії договору продовжено до 17 лютого 2016 року (а. с. 22).

10 вересня 2012 року між КС «Форум-Кредит» та ОСОБА_5 було укладено додатковий договір № 22/2 до кредитного договору № 22 від 09 лютого 2012 року, яким знову були внесені зміни в ті ж пункти основного договору, розмір кредиту збільшено до 28000 грн., а строк дії договору скорочено до 31 грудня 2015 року (а. с. 27).

Вказані зміни до кредитного договору безумовно збільшують обсяг відповідальності позичальника порівняно з умовами укладеного сторонами 09 лютого 2012 року основного договору як за тілом кредиту, так і за відсотками за користування ним, а відповідно призводять до збільшення і обсягу відповідальності поручителя, який зобовязався відповідати перед кредитором за виконання усіх зобовязань позичальника.

Поручитель ОСОБА_4 не давав своєї згоди на укладення згаданих додаткових договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

За змістом вказаної норми до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає, зокрема, у разі збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом, установлення нових умов щодо порядку погашення кредиту в бік збільшення, розширення змісту основного зобовязання щодо плати за користування кредитом, збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування грошовими коштами.

Як зазначалося вище, додатковими договорами № 22/1 від 17 липня 2-12 року (а. с. 22) та № 22/2 від 10 вересня 2012 року (а. с. 27) сторони кредитного договору змінили його умови в бік збільшення обсягу відповідальності позичальника в частині розміру основної заборгованості, а відповідно і розміру відсотків за користування кредитом (при незмінній відсотковій ставці), а також збільшення періоду повернення кредиту, за який нараховуються проценти.

Таким чином, з огляду на положення ч. 1 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що встановлення додатковими договорами до кредитного договору нових умов щодо збільшення розміру відповідальності позичальника за відсутності згоди поручителя на укладення таких додаткових договорів призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Як розяснив Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 22 постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на предявлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Умовами укладеного між КС «Форум-Кредит» та ОСОБА_4 договору поруки не передбачено можливості зміни тіла кредиту, розміру процентів за користування ним, строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди.

Посилання суду першої інстанції на пункти 2.1 та 4.1 договору поруки як на підтвердження того, що позивач надав згоду на можливу зміну в майбутньому сторонами кредитного договору будь-яких його умов, не заслуговують на увагу.

Вказаними пунктами договору поруки передбачено, що підставою настання виконання зобовязання, забезпеченого порукою за даним договором, є невиконання позичальником умов вищевказаного кредитного договору та всіх інших додаткових угод до даного кредитного договору, які можуть укладатися в майбутньому між кредитором та позичальником. Поручитель зобовязується виконати за позичальника зобовязання останнього перед кредитором на умовах, в порядку та в терміни, що встановлені умовами кредитного договору, додаткових угод до даного договору.

Однак при цьому ні наведеними пунктами договору поруки, ні будь-якими іншими умовами цього договору не передбачено можливості збільшення кредитором обсягу відповідальності позичальника без згоди поручителя без додаткового повідомлення останнього.

Також безпідставним є і висновок суду першої інстанції, зроблений з посиланням на п. 3.1 договору поруки, про те, що порука ОСОБА_4 є частковою і обмежується 21400 грн.

Згідно із зазначеним пунктом договору поруки поручитель зобовязується відповідати перед кредитором за виконання позичальником усіх зобовязань за кредитним договором в сумі кредиту 21400 грн., а також за відшкодування кредитору збитків за неналежне виконання позичальником умов кредитного договору та сплати відсотків за користування кредитом.

Отже, крім відповідальності за повернення позичальником тіла кредиту в сумі 21400 грн., поручитель взяв на себе зобовязання по сплаті відсотків за користування кредитом. Оскільки у звязку із збільшенням додатковими договорами розміру кредитних коштів та періоду погашення кредиту збільшився і розмір відсотків за користування цими коштами, обсяг відповідальності поручителя збільшився, що тягне за собою припинення поруки.

У звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та допущеними ним порушеннями вищенаведених норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскаржуване рішення слід скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову про визнання договору поруки припиненим у відповідності зі ст. 309 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України.

Що стосується викладених у прохальній частині позовної заяви ОСОБА_4 вимог про визнання недійсним та розірвання договору поруки, то аналізуючи заявлені позивачем вимоги та обставини справи в їх сукупності, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Це означає, зокрема, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст. 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_4 звернувся до суду за захистом свого права на визнання припиненим укладеного ним з КС «Форум-Кредит» договору поруки. Саме про це він зазначив у назві своєї позовної заяви і саме таку вимогу він обґрунтовував наведеними в цій заяві обставинами збільшенням без його згоди обсягу відповідальності перед кредитором позичальника за кредитним договором. На ці обставини він посилався як на підставу заявлених ним вимог (а. с. 2-4).

Заперечення відповідача проти позову також стосувалися, в основному, спростування доводів позивача щодо припинення поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України (а. с. 48-51), тобто відповідач у повній мірі усвідомлював суть предявлених до нього вимог і мав усі процесуальні засоби для захисту своїх прав.

У вступній частині оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив про розгляд ним справи за позовом про визнання припиненим договору поруки, а в резолютивній частині про відмову в задоволенні саме такого позову. В мотивувальній частині рішення суд навів обґрунтування безпідставності вимог позивача, зокрема, в частині визнання поруки припиненою (а. с. 62-63).

Крім того, всупереч вимогам ч. 4 ст. 10, п. 1 ч. 5 ст. 130 ЦПК України суд першої інстанції не уточнив позовних вимог, не встановив належним чином характер спірних правовідносин, дійсні підстави і предмет позову та не сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справ судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими главою 1 розділу V цього Кодексу.

З врахуванням положень наведеної правової норми апеляційним судом виправлені вказані недоліки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 уточнив заявлені ним вимоги і просив визнати припиненим договір поруки. При цьому в обґрунтуванні доводів скарги він навів фактичні та правові підстави саме таких вимог.

З огляду на викладене, неправильне з правової точки зору формулювання прохальної частини позовної заяви не може бути підставою для відмови в позові, оскільки така відмова суперечитиме ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_4 не відмовився в установленому законом порядку від зазначених ним у позовній заяві вимог про визнання недійсним та розірвання договору поруки, в задоволенні цих вимог слід відмовити за їх безпідставністю.

Правові підстави недійсності правочину визначені статтями 203, 215 ЦК України, а підстави розірвання договору статтями 651, 652 цього Кодексу.

Жодної із зазначених у цих правових нормах обставин позивач не навів.

Крім того, вказані в прохальній частині позовної заяви вимоги є взаємовиключними як між собою, так і з вимогою про визнання поруки припиненою, оскільки припиненим може бути лише дійний і не розірваний договір. Те ж саме стосується і неможливості розірвати недійсний договір та визнати недійсним розірваний.

За правилами ст. 88 ЦПК України з КС «Форум-Кредит» на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати за подання позовної заяви в сумі 243 грн. 60 коп. (а. с. 1) та за подання апеляційної скарги (в межах, визначених Законом України «Про судовий збір») в сумі 267 грн. 96 коп. (а. с. 66), а всього 511 грн. 56 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 14 грудня 2015 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати припиненим договір поруки № 26, укладений 16 липня 2012 року між Кредитною спілкою «Форум-Кредит» та ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_5 за кредитним договором № 22 від 09 лютого 2012 року.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Кредитної спілки «Форум-Кредит» на користь ОСОБА_4 понесені ним судові витрати в сумі 511 (пятсот одинадцять) грн. 56 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: