Провадження №22-ц/784/109/16
Справа № 22ц/481/1698/13ц
Провадження №22ц/784/109/16 Головуючий у 1-ї інстанції Уманська О.В.
Категорія 23 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

13 січня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Харитоновою І.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Приватно-орендного підприємства (ПОП) «Вікторія»

на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 2 вересня 2015 року

за позовом

ОСОБА_3

до ПОП «Вікторія»,

про визнання недійсним договору оренди,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_3, звернувся до суду із позовом до ПОП «Вікторія» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 1 січня 2006 року.

В обґрунтування предявлених вимог зазначав, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 6,40га, що розташована на території Новомихайлівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, яку він передав в оренду ПОП «Вікторія» на строк з 2000 року по 2005 рік. Але, у 2013 році йому стало відомо про укладення іншого договору оренди від 1 січня 2006 року, який від його імені підписала його мати ОСОБА_4 за відсутністю у неї таких повноважень.

Посилаючись на те, що договір укладено від його імені з порушенням вимог частин 1-3 статті 203 ЦК України, позивач просив визнати його недійсним.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 2 вересня 2015 року, в якому усунуто описку ухвалою того ж суду від 24 вересня 2015 року, позов задоволено, ухвалено про визнання недійсним договору оренди землі, який укладено 1.01.2006 року між ОСОБА_3 та ПОП «Вікторія». Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі ПОП «Вікторія», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення ним норм процесуального та матеріального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити, так як позивач отримував орендну плату та йому було відомо про зміст договору оренди, а тому він погодився з його укладення від його імені його представником.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позов про визнання недійсним договору оренди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт недійсності правочину, оскільки угода ним особисто не підписана, а її зміст не відповідає волевиявленню орендодавця.

З такими висновками суду першій інстанції слід погодитися, так як вони відповідають нормам матеріального права та обставинам справи.

Судом встановлено, що на підставі державного акту про право власності на землю від 2 квітня 2001 року ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 6,40га, що розташована на території Новомихайлівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що 1 січня 2006 року між ПОП «Вікторія» (орендарем) і від імені ОСОБА_3 (орендодавця) було підписано договір оренди належної йому на праві власності земельної ділянки площею 6,40га строком на 10 років з моменту його реєстрації. Цей договір зареєстровано 12 червня 2007 року у Миколаївської регіональної філії Держкомзему (а.с.7).

Згідно до частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмові формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як убачається з висновку судової почеркознавчої експертизи від 14 листопада 2014 року № 1004 підпис від імені орендодавця у договорі від 1 січня 2006 року виконана не позивачем ОСОБА_3, а іншою особою його матірю ОСОБА_4 (а.с.60-62). Обставини укладення договору не заперечуються відповідачем.

За таких обставин не можна вважати, що договір оренди землі відповідав волі орендодавця та вимогам закону.

Посилання представника відповідача на те, що позивач схвалив підписаний від його імені договір, так як отримував орендну плату, суперечить зверненню позивача з даними вимогами і не мають правового значення для угод, які підлягають державної реєстрації, а тому є помилковими.

Давши належну оцінку наявним обставинам справи, суд першій інстанції дійшов правильного висновку про те, що є усі підстави для визнання недійсним договору оренди землі і тому обґрунтовано задовольнив позов.

Окрім цього, повноваження такого представника повинні бути підтверджені довіреністю у відповідності до положень статті 244 ЦК України, а тому вчинення ним дій з перевищенням повноважень та наступним схваленням довірителем можливо тільки при наявності такого письмового документу яким є довіреність. Такий документ по справі відсутній.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду відносно наявності підстав для визнання договору оренди недійсним, та відсутності належних повноважень у іншої особи для підписання договору від імені позивача.

Враховуючи викладене та виходячи з меж апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення не має.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПОП «Вікторія» відхилити, а рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 2 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Судді