У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Оніпко О.В., Максимчук З.М.

Секретар судових засідань Вох В.С.

З участю представника ТОВ „Планета-друк" - Ручки О.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю „Планета-друк" на рішення Рівненського міського суду від 03 грудня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Планета-друк" до ОСОБА_3 про визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) „Планета-друк" звернулось до суду із вказаними позовними вимогами.

Рішенням Рівненського міського суду від 03 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог ТОВ „Планета-друк" відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ТОВ „Планета-друк" вказує на незаконність та необґрунтованість рішення суду, невідповідність його нормам матеріального та процесуального права.

Доводив, що 19 жовтня 2004 року згідно протоколу № 4180157 підприємець ОСОБА_3 придбав з прилюдних торгів стаціонарне обладнання розчинно-бетонного вузла у ВАТ „Рівнельон", яке знаходиться в м. Рівне по вул. Будівельників 6.

У відповідності до акту прийому-передачі від 30 грудня 2004 року підписаного боржником - ВАТ „Рівнельон" та підприємцем ОСОБА_3, останнім прийнято обладнання РБУ - шиферну каркасну конструкцію.

Факт виникнення у ОСОБА_3 права власності на розчинно-бетонний вузол підтверджується актом прийому-передачі, накладною №394 від 29 грудня 2004 року та платіжними дорученнями № № 13 і 14 від 09 грудня 2004 року.

Згідно договору купівлі-продажу від 20 листопада 2007 року ОСОБА_3 продав, а товариство „Планета-друк" купило комплекс стаціонарного обладнання розчинно-бетонного вузла.

Вказане обладнання було передано товариству на підставі акту прийому-передачі від 20 грудня 2007 року, накладної № 41 та оплачено покупцем по платіжному дорученню № 2018 від 14 грудня 2007 року.

Не погоджується з рішенням суду, так як саме відсутність первісної реєстрації даного майна, як нерухомого і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Право власності на вказане майно не реєструвалось оскільки відповідно до додатку М Правил визначення вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000 затверджених Наказом Держбуду України № 174 від 27 серпня 2000 року розчинно-бетонні вузли відносяться до титульних тимчасових споруд. Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно (чинним на момент купівлі розчинно-бетонного вузла) встановлювалось, що тимчасові споруди реєстрації не підлягають.

З прийняттям 17 лютого 2011 року Верховною Радою України Закону „Про регулювання містобудівної діяльності" визначено поняття тимчасової споруди та її основні характеристики.

Таким чином, у зв"язку зі здійсненими змінами у містобудівному законодавстві і виникла необхідність визнати право власності ТОВ „Планета-друк" на розчинно-бетонний вузол.

Розчинно-бетонний вузол знаходиться на земельній ділянці наданій в оренду ТОВ „Планета-друк" строком на 50 років, відповідно до договору оренди № 00274 від 27 грудня 2011 року.

Вважає, що технічний паспорт підтверджує наявність у розчинно-бетонного вузла фундаменту, як основної характеристики об"єкту нерухомого майна, стін з цегли та азбестоцементу, залізобетонного перекриття, бетонної підлоги. Вказана будівля є двоповерховою, а площа її становить 351,5 м.кв.

Саме у зв"язку із новим визначенням терміну та характеристик тимчасової споруди під яке не підпадає спірна будівля, право власності споживача на розчинно-бетонний вузол підлягає сумніву, так як не підтверджується належними доказами, що і стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, доводи позивача в межах апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду дійшла висновку про її відхилення з таких підстав.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2004 року Спеціалізованим державним підприємством „Укрспецюст" на замовлення Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції було проведено прилюдні торги по реалізації майна належного ВАТ „Рівнельон".

ОСОБА_3, відповідно до протоколу про проведення прилюдних торгів № 4180157 від 19 жовтня 2004 року, придбав стаціонарне обладнання розчинно-бетонного вузла, яке знаходиться у м. Рівне по вул. Будівельників, 6.

Згідно з актом прийому-передачі від 30 грудня 2004 року підписаного сторонами, ОСОБА_3 прийняв обладнання розчинно-бетонного устаткування - змішувальні блоки ПСБ-500 в кількості 2шт. В комплектному складі та вапняногасилки в кількості 1шт. Споруда РБУ - шиферна каркасна конструкція, всі комплектуючі механізми і пристрої в наявності (а.с.7).

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що факт виникнення у ОСОБА_3 права власності на обладнання розчинно-бетонного вузла підтверджено актом прийому-передачі від 30 грудня 2004 року, а також накладною № 394 від 29 грудня 2004 року та платіжними дорученнями № № 13, 14 від 09 грудня 2004 року (а.с.8,9).

20 листопада 2007 року ОСОБА_3 продав, а ТОВ „Планета-друк" купило комплекс стаціонарного обладнання розчинно-бетонного вузла.

Вказане обладнання було передано товариству на підставі акта прийому-передачі від 20 грудня 2007 року, накладної № 41 від 20 грудня 2007 року та оплачено покупцем згідно платіжного доручення № 2018 від 14 грудня 2007 року (а.с.10-13).

Право власності на комплекс стаціонарного обладнання розчинно-бетонного вузла набуто позивачем відповідно до ст. 328 ЦК України, на підставах не заборонених законом, зокрема із право чину. Жодного доказу про те, що право власності ТОВ „Планета-колір" на придбане майно оспорюється або не визнається, суду надано не було, як не було доведено і факту втрати документа, який засвідчує його право власності.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що споруда РБУ, є шиферна каркасна конструкція і відповідно до ст. 181 ЦК України не відноситься до нерухомого майна, переміщення якого є неможливим без його знецінення та зміни його призначення.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що спірний об"єкт не є нерухомим майном і тимчасовою спорудою.

Позивач безпосередньо до державної реєстраційної служби із заявою про реєстрацію цього об"акта за ним, не звертався.

Сумніви автора апеляційної скарги - представника ТОВ „Планета-колір" щодо свого права власності на розчинно-бетонний вузол, так як воно не підтверджується належними доказами, свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не порушує норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю „Планета-друк" відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.М.Собіна

Судді: О.В.Оніпко

З.М.Максимчук