АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Волошина М.П., Лаченкової О.В.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 січня 2016 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет застави та зобовязання вчинити певні дії, стягнення витрат,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави та зобовязання вчинити певні дії, стягнення витрат.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 січня 2016 року позовну заяву було повернуто на підставі п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач просить ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 січня 2016 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, зазначаючи, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів, щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (ст.15 ЦПК України). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (ст.ст.108-114 ЦПК України).

Стаття 109 ЦПК України встановлює загальні правила підсудності, відповідно до ч.1 якої, позови до фізичної особи предявляються в суд за місцем її проживання.

Зі змісту вищевказаної статті вбачається, що місцем проживання фізичної особи є зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, крім іншого, виходив з того, що згідно відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області не можливо встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 через відсутність даних про рік його народження (а.с.20), а в позові адреса відповідача зазначена як вул.Слави, що відноситься до компетенції Ленінського району м.Дніпропетровська, а отже відповідач проживає за межами ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому даний спір не підсудний Жовтневому районному суду м.Дніпропетровська.

Проте з даним висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави та зобовязання вчинити певні дії, стягнення витрат.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався з аналогічним позовом до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська, втім ухвалою від 17 вересня 2015 року позов було повернуто позивачу у звязку з непідсудність справи Ленінському районному суду м.Дніпропетровська.

Вмотивована ухвала була тим, що згідно відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, що відноситься до адміністративної компетенції Жовтневого району м.Дніпропетровська.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Пунктом 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" від 01 березня 2013 року №3 визначено право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК).

Якщо позивач при предявленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Виходячи з наведеного колегія суддів приходить до висновку, що районний суд прийшов до помилкового висновку щодо повернення позовної заяви, оскільки в даному випадку відсутні підстави для застосування п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження.

Керуючись ст.ст.303,307,312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 січня 2016 року скасувати і передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження по справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_5