Справа № 156/370/16-ц Провадження № 22-ц/773/1623/16 Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Категорія: 30 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Киці С.І.,

суддів Подолюка В.А., Шевчук Л.Я.,

секретар Черняк О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_6 сільської ради на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 29 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

24 травня 2016року ОСОБА_1 звернувся в Іваничівський районний суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 сільської ради про визнаня недійсним рішення та визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його баба ОСОБА_7 проживала разом з рідною сестрою ОСОБА_8 по вул.Уткіна,85 с.Заболотці Іваничівського району. ОСОБА_8 згідно рішення сесії ОСОБА_6 сільської ради №20/1 від 30 грудня 1993 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,34га, з яких під будівництво та обслуговування житлового будинку 0,08га та для ведення особистого господарства 0,26га; земельна ділянка розташована біля житлового будинку по вул.Уткіна,85 с.Заболотці. 04 серпня 1997 року ОСОБА_8 померла, спадщину після її смерті за законом прийняла ОСОБА_7. 16 лютого 2007року ОСОБА_7 склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, заповіла йому - ОСОБА_1 08 квітня 2007 року ОСОБА_7 померла. Рішенням №41/11 від 10 квітня 2015 року ОСОБА_6 сільська рада надала дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою на зазначену земельну ділянку ОСОБА_4. Право власності на земельну ділянку ОСОБА_7 не оформила. Іваничівською державною нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Просив суд визнати незаконним рішення №41/11 від 10 квітня 2015 року ОСОБА_6 сільської ради «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд»; визнати за ним як спадкоємцем право власності на земельну ділянку площею 0,34га, з яких під будівництво та обслуговування житлового будинку 0,08га та для ведення особистого господарства 0,26га відповідно до рішення сесії ОСОБА_6 сільської ради №20/1 від 30 грудня 1993року «Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок».

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 19 вересня 2016 року позовна вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 сільської ради про визання недійсним рішення ОСОБА_6 сільської ради №41/11 від 10.04.2015 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України залишена без розгляду.

Рішенням Іваничівського районного суду від 29 вересня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано за ним право власності на земельну ділянку площею 0,34га, яка розташована по вул.Уткіна,85 в с.Заболотці Іваничівського району Волинської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку відмовлено.

Відповідач - ОСОБА_6 сільська рада, подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, яке оскаржує в частині задоволених позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, площею 0,34га, яка розташована по вул.Уткіна,85 в с.Заболотці Іваничівського району Волинської області. Вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, рішення не відповідає обставинам справи. Просить скасувати рішення в цій частині та ухвалити нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням ОСОБА_6 сільської ради Іваничівського району №20/1 від 30.12.1993 року у приватну власність ОСОБА_8, жительці с.Заболотці, передано земельну ділянку загальною площею 0,34 га, з них під будівництво і обслуговування житлового будинку і господарських споруд 0,08га, для ведення особистого підсобного господарства 0,26га. Земельна ділянка розташована біля житлового будинку.

Згідно погосподарської книги ОСОБА_6 сільської ради станом на 1996 рік ОСОБА_8 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 і була головою двору. У вказаному будинку разом з ОСОБА_8 до дня її смерті проживала її сестра ОСОБА_7

ОСОБА_8 померла 04 серпня 1997 року. Після її смерті ОСОБА_7 20 березня 2001року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №649. ОСОБА_7 померла 08 квітня 2007року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.04.2007року.

Згідно заповіту, складеного 16 лютого 2007 року та посвідченого секретарем Заболотцівської сільської ради, ОСОБА_7 все своє майно заповіла ОСОБА_1

ОСОБА_1 26 серпня 2008 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №3342 на земельну ділянку площею 4,91га, а також свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєстрі за №3344 на майновий пай та грошові заощадження.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право власності на земельну ділянку ОСОБА_8 підтверджуються погосподарською книгою по с.Заболотці. Успадкувавши земельну ділянку після смерті сестри, ОСОБА_7 володіла та користувалася нею, оскільки право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Суд вважав, що позивач набув право власності на земельну ділянку.

Проте такий висновок суду є помилковим.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 травня 2016року встановлено, що правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку відсутній, а тому завідуюча Іваничівською державною нотаріальною конторою постановила відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,34га, що належить ОСОБА_8 відповідно до рішення ОСОБА_6 сільської ради Іваничівського району №20/1 від 30 грудня 1993 року, рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а саме в даному випадку свідоцтвом про право на спадщину (ч.1 і ч.2 ст.126 ЗК України).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Спадкодавцями ОСОБА_8, ОСОБА_7 не було оформлено права власності на спірну земельну ділянку, площею 0,34 га. Державний акт про право власності на неї не видавався. Відсутні і інші правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право ставити питання про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

По справі встановлено, що на момент відкриття спадщини, ОСОБА_7 не набула права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою вул.Уткіна,85 в с.Заболотці Іваничівського району Волинської області, а земельна ділянка не входить до складу спадщини.

Колегія суддів прийшла до висновку, що не підлягає до задоволення позовна вимога ОСОБА_1 про визнання права власності на зазначену земельну ділянку.

У звязку з допущеними судом першої інстанції порушеннями норм матеріального права, оскаржуване рішення слід скасувати в частині позовних вимог до ОСОБА_6 сільської ради про визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_6 сільської ради задовольнити.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 29 вересня 2016 року в даній справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку та стягнення судових витрат з ОСОБА_6 сільської ради скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_6 сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: