АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/962/16 Справа № 2-1237/11 Головуючий у 1 й інстанції - Остапенко Н.Г. Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Красвітної Т.П., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2011 року за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю "Біоенергомаш", товариства з обмеженою відповідальністю "Біодизельдніпро" про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2010 року ПАТ акціонерний банк "Укргазбанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ТОВ "Біоенергомаш", ТОВ "Біодизельдніпро" про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.48-50). Позивач вказував на те, що 21 березня 2008 року між ВАТ АБ "Укргазбанк", правонаступником якого є ПАТ АБ "Укргазбанк", та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №66/ф/М6, а 16 квітня 2008 року - зміни та доповнення №1 до кредитного договору. За умовами договору, з урахуванням змін та доповнень до нього, банк надав ОСОБА_3 кредит в сумі 500 000 грн. (21 березня та 16 квітня 2008 року по 250 000 грн.) на строк по 19 березня 2009 року зі сплатою 19% річних за користування кредитом. Зобов'язання позичальника за цим договором забезпечене порукою на підставі договорів поруки від 21 березня 2008 року укладених з ТОВ "Біоенергомаш", ТОВ "Біодизельдніпро" та ОСОБА_2

Посилаючись на неналежне виконання позичальником умов договору, у зв'язку з чим станом на 28 січня 2010 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 166 045,50 грн., по процентам - 25 300,00 грн., по пені: 92 189,41 грн. за несвоєчасне погашення кредиту та 3 922,84 грн. за несвоєчасну сплату процентів, а всього 287 457,74 грн., позивач просив стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2011 року позов задоволено.

Ухвалою того ж суду від 06 листопада 2015 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення як незаконного, постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та про ухвалення нового рішення.

В судовому засіданні представник апелянта уточнив межі апеляційного оскарження, вказавши на те, що рішення оскаржується лише в тій частині, яка стосується ОСОБА_2

В іншій частині рішення не оскаржується і у відповідності зі ст.303 ЦПК України не переглядається.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Зі справи вбачається, що 21 березня 2008 року між ВАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №66/ф/М6, а 16 квітня 2008 року - зміни та доповнення №1 до кредитного договору. За умовами договору, з урахуванням змін та доповнень до нього, ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 500 000 грн. зі сплатою 19% річних за користування кредитом з терміном погашення до 19 березня 2009 року.

Зобов'язання позичальника за цим договором забезпечене порукою на підставі договорів поруки від 21 березня 2008 року укладених з ТОВ "Біоенергомаш", ТОВ "Біодизельдніпро" та ОСОБА_2, які зобов'язалися відповідати перед банком за виконання умов кредитного договору у повному обсязі. 16 квітня того ж року в кожен з договорів поруки були внесені зміни та доповнення №1.

З боку позичальника мало місце неналежне виконання своїх обов'язків за кредитним договором, що явилось підставою для звернення банку до суду з даним позовом.

Згідно із ч.ч.1,4 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Укладеним з ОСОБА_2 договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється.

Строк повернення кредиту закінчився 19 березня 2009 року, проте з даним позовом, згідно штемпелю вхідної кореспонденції суду, банк звернувся лише 09 лютого 2010 року.

Непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Враховуючи те, що суд не взяв до уваги наведені обставини, постановлене судове рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні даної частини позову.

Посилання банку на письмову вимогу про повернення кредиту від 16 березня 2009 року (а.с.111) не є підставою для відхилення апеляційної скарги, оскільки доказів про направлення/вручення вказаної вимоги ОСОБА_2 суду не надано.

Крім того, у п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю "Біоенергомаш", товариства з обмеженою відповідальністю "Біодизельдніпро", в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасувати і в задоволенні даної частини позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Романюк М.М.

Красвітна Т.П.