АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1795/15-ц Номер провадження 22-ц/786/286/16Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Винниченка Ю.М., Карпушина Г.Л.

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Краснодоні Луганської області, Публічного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» про перерахунок страхових виплат та стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Краснодоні Луганської області, Публічного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» про перерахунок страхових виплат та стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що він з 01 січня 1982 року по 18 квітня 2007 року працював на шахті «Суходільська-Східна» (на теперішній час структурний підрозділ «Шахтоуправління «Сузодільське-Східне» ПАТ «Краснодонвугілля»), за професіями гірничого майстра, помічника начальника дільниці, старшим гірничим майстром, заступником начальника дільниці, виконуючим обовязки начальника дільниці.

Далі вказував, що за час роботи на шахті ним було набуто професійне захворювання пильовий бронхіт, внаслідок чого втрачено працездатність, що підтверджується висновками ВТЕК.

Згідно наказу директора шахти «Суходільська-Східна» виробничого обєднання «Краснодонвугілля» № 391 від 11 липня 1994 року у звязку з частковою втратою професійної працездатності призначені та виплачуються щомісячні страхові виплати з 07 червня 1994 року в розмірі 20% щомісячно в сумі 998717 крб.

З дня призначення щомісячних страхових виплат з 07 червня 1994 року по 01 квітня 2001 року (до утворення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та захворювань) підприємством неодноразово провадилося фактичне підвищення тарифних ставок (окладів) у відповідні періоди, на підставі загальнодержавних та галузевих нормативно-правових актів, а саме: в жовтні 1994 року, в лютому 1995 року; в березні 1995 року; в жовтні 1996 року; в листопаді 1999 року. Після проведення перерахунку розмір відшкодування втраченого заробітку склав 205 гривень.

Підприємством не проводилися належним чином перерахунки розміру щомісячних страхових виплат відповідно до вимог абзацу 5 пункту 28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної ним працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків (далі Правила №472) із змінами від 18 липня 1994 року, за якими перерахування розміру відшкодування шкоди провадиться в разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств.

Позивач вважає, що внаслідок цього підприємством не було доплачено йому страхові виплати за період з 07 червня 1994 року по 30 квітня 2001 року на загальну суму 12302 грн. 65 коп.

Також вказував, що станом на 01.04.2001 року розмір щомісячних страхових виплат повинен був складати 424,13 грн., який і повинне було передати підприємство до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у м. Краснодоні Луганської області (далі Фонд) в серпні 2001 року, в звязку з прийняттям ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Фактично підприємством в серпні 2001 року було передано до відділення Фонду розмір щомісячних страхових виплат у сумі 205,00 грн. із середньомісячного заробітку 1025,00 грн. що підтверджується постановою Фонду № 5570 від 27.08.2001 року замість правильного розміру 424,13 грн. із середньомісячного заробітку 2120,65 грн. що стало причиною для невірного нарахування соціальних виплат Фондом відповідно до вимог ст. 29 , 34 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»

В зв'язку з цим йому по теперішній час Фондом сплачуються щомісячні страхові суми, які не відповідають дійсному розміру втраченого заробітку позивачем.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем недоплачена Фондом сума страхових виплат за період з 27.08.2001 року по 30.06.2014 року становить 108235 грн. 80 коп.

Оскільки порушені його права на отримання страхового відшкодування, в звязку з частковою втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, позивач просив зобов'язати відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків па виробництві та профзахворювань у м. Краснодоні Луганської області визначити йому розмір щомісячних страхових сум з 01.07.2014 року в сумі 3416,61 грн. і сплачувати з 01.07.2014 року щомісячні страхові виплати в сумі 3416,61 гри. з подальшими перерахунками згідно законодавства. Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду страхування нещасних випадків на виробництві у м. Краснодоні Луганської області на його користь заборгованість по щомісячним страховим виплатам з 27.08.2001 року по 30.06.2014 року станом на 01.04.2001 року у сумі 108235 грн. 80 коп. Стягнути з відповідача ПАТ «Краснодонвугілля» на його користь заборгованість по щомісячним страховим виплатам з 07.06.1994 року по 30.03.2001 року у сумі 11272 грн. 18 коп.

Заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Краснодоні Луганської області, Публічного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» про перерахунок страхових виплат та стягнення заборгованості відмовлено.

З даним рішенням суду не погодився позивач ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі. Вважає рішення місцевого суду незаконним і необґрунтованим, та таким, що ухвалено внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги вмотивовує підставами позову.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні його позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують підвищення тарифної ставки (окладу працівника) займаної ним посади, які на його думку були не враховані відповідачами при визначенні розміру страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, враховуючи наступне.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, із наданих позивачем світлокопій документів вбачається, ОСОБА_2 з 01.02.1982 року до 18.04.2007 року працював на шахті «Суходільська-Східна». Відповідно до даних трудової книжки на час звільнення - відокремлений структурний підрозділ «Шахтоуправління «Суходільське-Східне» ПАТ «Краснодонвугілля», за професіями гірничий майстер, помічник начальника дільниці, старшим гірничим майстром, заступник начальника дільниці на підземних роботах, виконувач обовязків начальника дільниці на підземних роботах.

В період роботи на посаді заступника начальника дільниці на підземних роботах на яку був призначений 30.09.1986 року відповідно до наказу №348/к від 30.09.1986 року за результатами огляду ВТЕК 04.07.1994 року йому був встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20% з 07.06.1994 року по 07.06.1996 року в звязку з професійним захворюванням пильовий бронхіт (а.с.25-31), який в подальшому підтверджувався Висновком ВТЕК від 20.03.2001 року та встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20% з 01.11.2000 року безстроково.

Згідно записів в трудовій книжці ОСОБА_2 01.05.1995 року відповідно до наказу №55/к від 30.04.1995 року призначений на посаду виконувача обовязків начальника дільниці на підземних роботах (а.с.29).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р місто Краснодон включено в перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Станом на 01.12.2015 року Відділення виконавчої дирекції фонду в місті Краснодон не виконало накази про переміщення фонду з території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі, що обєктивно підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, місце розташування Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Краснодоні Луганської області , м. Краснодон вулиця Красних шахтарів,18 (а.с.187), тобто, на тимчасово окупованій території, що унеможливлює безпечний доступ до бухгалтерської та архівної документації, та виклик в судове засідання відповідача за місцем його розташування.

Внаслідок цього відсутня можливість встановити достовірність копій наданих позивачем документів.

Згідно з пунктом 12 Положення про інвентаризацію активів та зобовязань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 року №879, зареєстрованого Міністерстві Юстиції України 30.10.2014 року за №1365/26142, підприємства, які розміщені на тимчасово окупованій території та/або на території проведення анти терористичної операції або структурні підрозділи (відокремлене майно) яких перебувають на такій території, проводять інвентаризацію у разі можливості безпечного та безперешкодного доступу уповноважених осіб до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, в яких відображені зобовязання та власний капітал підприємств.

Оскільки, відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Краснодоні у встановленому порядку не було переміщено з тимчасово неконтрольованої території та фактично не виконує свої повноваження, питання щодо правильності призначення страхової виплати позивачу взагалі може бути розглянуте лише після проведення інвентаризації на підставі даних первинних документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності після повернення під контроль відділення, або переміщення відділення в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому задоволенню вони не підлягають.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції вірно зясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_3 о /підпис/ ОСОБА_4

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1

З оригіналом згідно: