Номер провадження 6/754/2/16
У Х В А Л А

Іменем України

14 січня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.

за участю секретаря судового засідання Чернишової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Кредитної спілки "ЗаРаЗ" про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств "Бона Деа" в справі № 3107-15/13 за позовом Кредитної спілки "ЗаРаЗ" до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник Кредитної спілки "ЗаРаЗ"звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» у справі № 3107-15/13 за позовом Кредитної спілки "ЗАРАЗ" до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості.

Свою вимогу заявник обґрунтував тим, що 24.08.2015 року рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» частково задоволено позовні вимоги Кредитної спілки "ЗаРаЗ"та стягнуто з відповідача ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 27 362,77 грн.

Представник Кредитної спілки "ЗаРаЗ" - в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи у відсутності представника.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про день розгляду заяви судом повідомлялася належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ст. 389-7 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

Відповідно ст. 389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо, зокрема, справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Відповідно п. 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

25 листопада 2015 року Верховний суд України розглянувши справу за № 6-1716цс15 зробив правовий висновок, відповідно якого відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Незалежно від предмета та підстав спору, а також незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, оскільки третейським судом прийнято рішення по справі, яка не підвідомча третейському суду - суд вважає необхідним відмовити у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3897 - 38911 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Кредитної спілки "ЗаРаЗ" про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств "Бона Деа" в справі № 3107-15/13 за позовом Кредитної спілки "ЗаРаЗ" до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості - відмовити.

Роз'яснити учасникам процесу, що після набрання законної сили ухвалою про відмову у видачі виконавчого листа спір між сторонами може бути вирішений судом у загальному порядку. Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом п'ятнадцяти днів з моменту винесення ухвали про відмову у видачі виконавчого листа.

Суддя Н.Г. Таран