У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Новий», третя особа - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», про захист прав споживача, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 5 серпня 2011 року вона уклала з публічним акціонерним товариством «Банк Професійного Фінансування» (далі - ПАТ «Профін Банк») кредитний договір, згідно з п. 2.2 якого рахунок позичальника відкритий у ПАТ «Профін Банк». 11 липня 2012 року позивач звернулась до публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Новий» (далі - ПАТ АКБ «Новий») для здійснення міжбанківського переказу на свій поточний рахунок, який відкритий у ПАТ «Профін Банк», для погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується квитанцією від 11 липня 2012 року № 15. Відповідно до зазначеної квитанції вона здійснила платіж на рахунок відкритий у ПАТ «Профін Банк» у сумі 123 тис. грн. 6 серпня 2012 року між ПАТ «Профін Банк» та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») укладено договір купівлі-продажу кредитних портфелів, згідно якого права вимоги за кредитним договором перейшли до нового кредитора. ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором. Під час розгляду вказаної справи представник ПАТ «Альфа-Банк» стверджував, що платіж на суму 123 тис. грн на рахунок, який відкритий у ПАТ «Профін Банк», не надходив. На запит Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2014 року щодо витребування інформації стосовно вказаної суми грошових коштів, ПАТ АКБ «Новий» надав відповідь, у якій зазначено, що 11 липня 2012 року ОСОБА_4 не сплачувала 123 тис. грн на рахунок ПАТ АКБ «Новий». Зазначала, що квитанцією підтверджується факт сплати нею коштів на погашення кредитної заборгованості на поточний рахунок, відкритий у ПАТ «Профін Банк» через рахунок ПАТ АКБ «Новий». Оскільки банк не перерахував кошти за її дорученням у сумі 123 тис. грн на поточний рахунок відкритий у ПАТ «Профін Банк», просила стягнути з ПАТ АКБ «Новий» на користь ПАТ «Альфа-Банк» кошти у розмірі 123 тис. грн в рахунок її боргу за кредитним договором від 5 серпня 2011 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

У матеріалах справи відсутні відомості, що між ОСОБА_4 та ПАТ АКБ «Новий» укладався договір про переведення на ПАТ АКБ «Новий» боргу ОСОБА_4 перед ПАТ «Профін Банк» після відступлення права вимоги ПАТ «Альфа-Банк» щодо її кредитних зобов'язань. Також ОСОБА_4 не надала суду належних та допустимих доказів внесення коштів у сумі 123 тис. грн на поточний рахунок, відкритий у ПАТ «Профін Банк» через рахунок ПАТ АКБ «Новий».

Суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку, з урахуванням ст. ст. 57, 58, 60 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки ПАТ АКБ «Новий» не є стороною в кредитних правовідносинах між ОСОБА_4 та ПАТ «Профін Банк», тому вимоги позивача про стягнення коштів з ПАТ АКБ «Новий» на користь ПАТ «Альфа-Банк» не є належним способом захисту цивільних прав та інтересів.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу, залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.П.Штелик