ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Фастівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 01.06.2004 шлюб між сторонами було розірвано, сторони разом не проживають. Відповідач участі у вихованні доньки не приймає, має велику заборгованість по сплаті аліментів, з дитиною взагалі не спілкується.

На підставі зазначеного позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позов та зазначила, що Служба у справах дітей Фастівської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідним записом в свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 виданого 11.07.2003 року (а.с.6).

Відповідно до Висновку №01-13/487 від 01.12.2015 року Служби у справах дітей та сім'ї про доцільність позбавлення батьківських прав гр-на ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, останній не виконує жодного з покладених на батьків обов'язків по відношенню до своєї дитини, не допомагає матеріально, не проявляє заінтересованості в подальшій долі, не цікавиться станом здоров'я, не турбується про фізичний і духовний розвиток, тому визнано доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_4 (а.с.17).

Згідно довідки-розрахунку №033-22 від 26.10.2015 ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 згідно виконавчого листа 2-115 (а.с.15).

Відповідно до довідки №114 від 22.09.2015, виданої Степівським НВО «ЗОШ І-ІІ ступенів - дитячий садок» ОСОБА_2 не приймає участі у навчанні і вихованні своєї дочки ОСОБА_4 з 1 класу по даний час (а.с.13).

Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом.

Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок №01-13/487 від 01.12.2015 року служби у справах дітей та сім'ї про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

У судовому засіданні достовірно встановлено та не заперечується самим відповідачем, що останній ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої ОСОБА_4. Дитина проживає та знаходиться на повному забезпеченні матері ОСОБА_1, яка характеризується позитивно, працює, забезпечує доньку матеріально, створила для неї належні матеріально - побутові умови.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 150, 152, 155, 164, 165, 167,170 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, відносно неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Повний текст рішення виготовлений 15 січня 2016 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова