Справа № 697/2431/15-ц
№ пров. 2/697/63/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Хорошун О.В.

з участю секретаря с/з Десятник О.А.

позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Каневі справу за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади с. Келеберда в особі Келебердянської сільської ради Канівського р-ну про визнання права власності на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до територіальної громади с. Келеберда в особі Келебердянської сільської ради Канівського р-ну про визнання права власності на земельну частку (пай). Свій позов мотивую тим, що її мати ОСОБА_6, в травні 1968 р. була прийнята на роботу в колгосп ім. Карла Маркса, що в с. Келеберда, Канівського району, Черкаської області, та стала членом даного господарства, що підтверджується архівною довідкою № 97/04-03 від 29.10.2015р. В наслідок об'єднання колгоспів "Росія" с. Прохорівка та ім. Карла Маркса с. Келеберда утворився колгосп "Росія" с. Прохорівка. Згідно рішення Черкаської обласної Ради народних депутатів №378 від 19 липня 1982 року та протоколу №4 від 28 липня 1982 року загальних зборів уповноважених колгоспників колгосп "Росія" с. Прохорівка роз'єднався на два окремі господарства. Колгосп с. Келеберди прийняв назву "Дніпро" Канівського району Черкаської області. Згідно розпорядження Представника Президента України в Канівському районі №56 від 13 травня 1993 року на базі колгоспу створене колективне сільськогосподарське підприємство (КСГП) "Дніпро" с. Келеберда. Згідно рішення загальних зборів колгоспників (протокол № 1 від 15 лютого 2000 року) КГСП «Дніпро» реформовано в СТОВ «Дніпро» с. Келеберда. Таким чином відбулося розпаювання сільськогосподарських земель КГСП «Дніпро», під час якого ОСОБА_6 була пенсіонером даного сільськогосподарського підприємства, із членів колгоспу не вибувала, однак при розпаюванні земель КГСП «Дніпро», ОСОБА_6 пропустили в списках пайовиків, яким виділялися земельні паї. Оскільки спадкодавець, ОСОБА_6, була членом колгоспу з травня 1968р. і була пропущена, не включена в списки - додаток до державного акта на право колективної власності на землю, помилково, позивач змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. Земельна частка в КГСП «Дніпро» с. Келеберда визначена для кожного пайовика в розмірі 2,96 га умовних кадастрових гектарів.ІНФОРМАЦІЯ_1 року мати позивача - ОСОБА_6 померла, позивач є спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину шляхом оперативного управління спадковим майном. Позивач дізналася про порушення своїх прав від жителів села Келеберда Канівського р-ну, які зверталися з аналогічним позовом до суду, а тому вважає, що строки звернення до суду не порушені. Просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, із резервного фонду Келебердянської сільської ради Канівського р-ну Черкаської області площею 2,96 га в умовах кадастрових гектарах із земель, які перебували у колективній власності КГСП «Дніпро» с. Келеберда Канівського р-ну Черкаської області. Виділення земельного паю провести за рахунок резервного фонду Келебердянської сільської ради Канівського району Черкаської області.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 21.10.2015 року (а.с.6) в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просять суд визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, із резервного фонду Келебердянської сільської ради Канівського р-ну Черкаської області площею 2,96 га в умовах кадастрових гектарах із земель, які перебували у колективній власності КГСП «Дніпро» с. Келеберда Канівського р-ну Черкаської області. Виділення земельного паю провести за рахунок резервного фонду Келебердянської сільської ради Канівського району Черкаської області.

Представник відповідача - територіальної громади с. Келеберда в особі Келебердянської сільської ради Канівського р-ну - голова села ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти задоволення позову, якщо це не суперечить закону.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Позивач у позові просить визнати за нею право на земельну частку (пай) як спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6, якій за життя належало б право на отримання такої частки (паю).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що предметом даного спору є право на отримання земельної частки (паю) ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та набуття права власності на земельну частку (пай) в подальшому спадкоємцями після її смерті, і що оскільки спірні відносини виникли у 1995 р., тому при розгляді справи суд повинен керуватися положеннями ЦК УРСР в редакції 1963р. з подальшими змінами та доповненнями.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено осіб, які мають право на земельну частку (пай), зокрема, право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Так, законодавством визначено, що членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами.

В п.8 та п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Ст. 76 ЦК УРСР передбачала початок перебігу строку позовної давності, який починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

З огляду на викладене суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, але суд вважає, що позов не підлягає задоволенню в зв'язку з його недоведеністю, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, зокрема:

- з пенсійного посвідчення члена колгоспу (а.с.9) та архівної довідки №97/04-03 від 29.10.2015р. ( а.с.12), вбачається, що мати позивача ОСОБА_6 з травня 1968 року по листопад 1983 року дійсно працювала та числилася в колгоспі ім. Карла Маркса (колгосп «Дніпро» з 28.07.1982р.) с. Келеберда, на момент розпаювання земель даного товариства, а тому мала право на земельну частку (пай), але сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримала, оскільки з невідомих причин пропущена в списках пайовиків;

- з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24.11.1995 року (а.с.8), що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року;

- з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 14.09.1973 року, що батьками позивача ОСОБА_2 були батько ОСОБА_7 та мати ОСОБА_6 (а.с.7).

Згідно архівної довідки №392/04-03 від 29.10.2015р. (а.с.11), внаслідок об'єднання колгоспів "Росія" с. Прохорівка та ім. Карла Маркса с. Келеберда утворився колгосп "Росія" с. Прохорівка. Згідно рішення Черкаської обласної Ради народних депутатів №378 від 19 липня 1982 року та протоколу №4 від 28 липня 1982 року загальних зборів уповноважених колгоспників колгосп "Росія" с. Прохорівка роз'єднався на два окремі господарства. Колгосп с. Келеберди прийняв назву "Дніпро" Канівського району Черкаської області. Згідно розпорядження Представника Президента України в Канівському районі №56 від 13 травня 1993 року на базі колгоспу створене колективне сільськогосподарське підприємство (КСГП) "Дніпро" с. Келеберда. Згідно рішення загальних зборів колгоспників (протокол № 1 від 15 лютого 2000 року) КГСП «Дніпро» реформовано в СТОВ «Дніпро» с. Келеберда.

Згідно розпорядження голови Канівської РДА (а.с.13,14) вбачається, у відповідності з Указом Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та постанови Кабінету Міністрів України від 12.02.1996 року №187 «Про стан реформування земельних відносин» затверджено розрахунок вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовах кадастрових гектарів по КСГП. КГСП «Дніпро» передано у колективну власність 1408,4 гектарів землі. Середній розмір земельної частки (паю) 2,96 га .

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Ст. 548 ЦК УРСР передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 549 УРСР).

Так в ході розгляду справи позивачем та її представником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_6

Крім цього, слід зазначити, що дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що ОСОБА_6 на день смерті не належала на праві власності розташована на території Келебердянської сільської ради Канівського району Черкаської області земельна частка (пай) та вона не набула права на неї, оскільки при житті ОСОБА_6 не була включена в списки пайовиків, які формувалися за її життя у 1995 р.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при житті у ОСОБА_6 не виникло право власності на земельну частку (пай), а відповідно це право не може бути успадковане її спадкоємцями.

Суд на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України не приймає до уваги визнання позову представником відповідача Келебердянської сільської ради, оскільки таке визнання позову суперечить вищезазначеним положенням законодавства України

Оцінюючи зібрані по справі докази, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11,212,214-215,294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до територіальної громади с. Келеберда в особі Келебердянської сільської ради Канівського р-ну про визнання права власності на земельну частку (пай) - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий підпис О.В. Хорошун

Згідно оригіналу, який знаходиться в матеріалах справи № 697/2431/15-цАпеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення

Головуючий О . В . Хорошун