УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Власівської селищної ради, третя особа - управління Держземагенства у Світловодському районі Кіровоградської області, про визнання права власності на земельну ділянку,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0781 га (781 кв.м), розташовану по АДРЕСА_1, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька ОСОБА_5

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що після смерті батька він набув право власності на спадкове майно, що підтверджується свідоцтвом про право власності за законом, а саме: житловий будинок з прилеглими надвірними будівлями, який розташований на вказаній вище земельній ділянці, інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі щодо якої відсутня.

ОСОБА_4 вказував, що рішенням сесії Власівської селищної ради м. Світловодська № 28 від 28 грудня 2012 року йому було надано згоду на розроблення технічної документації із землеустрою, але за умови передачі вказаної земельної ділянки в оренду шляхом укладання відповідного договору, оскільки він є громадянином Росії.

У зв'язку з набуттям права власності на житловий будинок з прилеглими господарськими будівлями, позивач вважав, що до нього відповідно до положень ст. 377 ЦК України також переходить право власності на земельну ділянку, а тому позовні вимоги просив задовольнити.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилено, рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 липня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 2 ст. 374 ЦК України іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону.

За приписами ч. 3 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки у разі: 1) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; 2) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; 3) прийняття спадщини.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що за життя спадкодавця ОСОБА_5 спірна земельна ділянка у приватну власність або у користування на умовах оренди останньому не надавалась та знаходиться у комунальній власності Власівської територіальної громади, а позивач у порядку спадкування після смерті батька набув право власності лише на житловий будинок, а також враховуючи, що ОСОБА_4 на підставі наданих документів є іноземним громадянином, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для застосування положень ч. 1 ст. 377 ЦК України та визнання за ним права власності на спірну земельну ділянку.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

В.А.Нагорняк