Справа № 302/936/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

20 січня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів : Куштана Б.П., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Міжгірського районного суду від 08 жовтня 2015 року за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживача, витребування майна (документів) із чужого незаконного володіння, і відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

31 серпня 2015 року, ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживача, витребування майна (документів) із чужого незаконного володіння, і відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Міжгірського районного суду від 08 жовтня 2015 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача та зобов'язано повернути оригінали правовстановлюючих документів, а в решті вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

ПАТ КБ "ПриватБанк" не погодилось з рішенням суду та подало апеляційну скаргу в якій ставить, питання про скасування такого та ухвалення нового рішення про відхилення позовних вимог у цілому. Мотивує свої вимоги тим, що рішення суду є необґрунтованим, що призвело до порушення судом норм процесуального та матеріального права.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача в особі Дурдинець Р.Ю. підтримала, вимоги апеляційної скарги та просила таку задоволити.

Позивач та його представник ОСОБА_3, заперечили, вимоги скарги, так-як така суперечить обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних мотивів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені, певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є, факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення в порушення вимог норм матеріального та процесуального права.

Проте такі доводи апеляційної скарги не узгоджуються з обставинами справи, та вимогами норм матеріального права.

Як встановлено судом, позивач уклав 12.09.2008 року з відповідачем Кредитний договір за № MKMWGA, і отримав кредитні кошти на споживчі цілі. Тоді ж, позивачем було укладено і договір іпотеки, який мав намір відповідач надіслати до обласного відділення для його перевірки, і для цього необхідно було надати правовстановлюючі документи на житловий будинок. На вимогу працівника відповідача, надав останньому перелік документів, які зазначено в Акті прийому-передачі оригіналів правовстановлюючих документів на нерухомість від 12.09.2008 року.

Згідно акту прийому-передачі оригіналів правовстановлюючих документів на нерухомість від 12.09.2008 року, представник відповідача в особі Бундзяк М.М. прийняла від ОСОБА_1 на житловий будинок оригінали документів у кількості 6-ть штук, серед яких, зокрема: свідоцтво на право власності; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно і витяг із реєстру права власності на нерухоме майно, які просив позивач повернути, а.с. 7.

Як зазначено в частинах 1 і 3 ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його в себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

А ст. 400 ЦК України передбачено, що недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 399 ЦК України, право володіння припиняється у разі: витребування майна від володільця власником майна або іншою особою.

Представник відповідача не зміг послатись на нормативно-правовий акт, який би надавав відповідачу право утримувати в себе правовстановлюючі документи, чи що позивач із власної ініціативи надав такі відповідачу для зберігання.

За загальним правилом ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач не посилався на норми пунктів іпотечного договору № MKMWGA від 12.09.2008 року, який би передбачав, право останнього утримувати в себе чи зберігати до закінчення дії останнього, правовстановлюючі документи на предмет іпотеки.

На неодноразові звернення позивача до відповідача, останній надавав формальні відповіді, уникаючи при цьому питання повернення правовстановлюючих документів, а.с. 11, 17.

За наявності наведених обставин, позивач як власник правовстановлюючих документів і звернувся в суд із позовом про витребування майна (документів) із чужого незаконного володіння. Дані дії позивача не суперечать нормам ст. 387 ЦК України, яка передбачає право власника витребувати своє майно від особи, яка без законної правової підстави заволоділа таким.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення, і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, та застосував до них норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

А звідси, доводи відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції та обставин встановлених апеляційним судом, а тому, колегія суддів у відповідності до вимог передбачених статтями 213 і 308 ЦПК України дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ураховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 316 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", відхилити.

Рішення Міжгірського районного суду від 08 жовтня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : ___________________ Судді : ___________________

___________________