Справа № 577/5728/15-ц
Провадження № 2/577/78/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Кущенка М.Ф.

при секретарі Олійник В.П.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника 3-ї особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Державна інспекція сільського господарства у Сумській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач обгрунтовує вимоги тим, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить замельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,5048 га, кадастровим номером :03:001:0622, що розташована на території Гружчанської сільської Конотопського району Сумської області. Вказана земельна ділянка межує із земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства площею 1,9997 га, що належить відповідачу ОСОБА_2 Між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проектом землеустрою передбачена польова дорога, яка слугує єдиним проїздом до земельної ділянки ОСОБА_4

Навесні 2015р. ОСОБА_2 самовільно захопила частину землі, яка являється польовою дорогою загального користування , переоравши та засіявши її гречкою. На його неодноразові звернення про звільнення польової дороги ОСОБА_2 не реагувала та продовжувала перешкоджати їм у доступі до земельної ділянки.

Для вирішення цього питання він звернувся до Державної інспекції сільського господарства у Сумській області. 8 липня 2015р. під час перевірки вимог земельного законодавства Державною інспекцією було встановлено, що частина земельної ділянки площею 0,0811 га , яка є польовою дорогою , повністю самовільно засіяна гречкою відповідача. Про це складений акт обстеження вказаної земельної ділянки №35-1 від 8.07.2015р. За результатами перевірки уповноваженою особою Державної інспекції сільського господарства у Сумській області відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення та за результатами розгляду справи постановою № 39-1 від 8.07.2015р. накладено адміністративне стягнення по ст. 53-1 КУпрАП за самовільне зайняття земельної ділянки у виді штрафу в розмірі 170 грн. Крім цього Державною інспекцією сільського господарства Сумської області на адресу ОСОБА_2 було винесено припис № 66-1 від 8 липня 2015р. про звільнення від використання самовільно зайняту вказану польову дорогу у 15 денний термін. 28.07.2015р. вказаною інспекцією повторно здійснено перевірку цього питання, про що складено акт № 144-1 від 28.07.2015р., яким встановлено, що відповідач не виконала припису про звільнення самовільно зайнятої ділянки. Таким чином відповідач порушує його права, що захищені положеннями ст.ст. 321 та 391 ЦК.

В звязку із вказаними порушеннями зі сторони відповідача, він, позивач по справі, був позбавлений можливості зібрати врожаай ячменю з належної йому земельної ділянки, чим йому було завдано матеріальних збитків в розмірі 5395,69 грн., згідно проведеного розрахунку управлінням агропромислового розвитку Конотопської райдержадміністрації за № 05/562 від 01.12.2015р. Посилається на ст.1166 ч.1 ЦК і просить стягнути із відповідача завдану йому вказану матеріальну шкоду та приведення дорожньої ділянки площею 0,081 га у попередній стан. Крім цього йому завдано і моральну шкоду звязану із перенесенням психологічного стресу, втрати душевної рівноваги і спокою та вимушеної зміни звичного для нього способу життя. Завдані моральні збитки він оцінює в 5000 грн. і посилаючись на ст.ст. 23, 1167 ЦК просить стягнути їх із відповідача.

В судовому засіданні представник позивача за дорученням ОСОБА_5 вимоги позову підтримав і додатково пояснив, що позивач є його тестем і всі роботи на вказаній земельній ділянці за його дорученням виконував він. Вказаною земельною ділянкою, як городом, сімя його тестя користувалася із 1991р. і весь час оброблялася. На вказаному масиві ніхто, крім них, городів не мав і земля не оброблялася та вся була під дерном. А в 2013р. його тесть свою земельну ділянку приватизував. В лютому 2014р. відповідачці була виділена земельна ділянка поруч із їхньою земельною ділянкою. Земельним відділом райдержадміністрації були визначені межі по яких були поставлені деревяні кілочки. Їхню земельну ділянку і земельну ділянку відповідачки з однієї сторони повинна розділяти польова доріжка, як зазначено в плані. Однак відповідачка розорала свою ділянку і не залишила місця для польової доріжки. В результаті він змушений був заїздити трактором з іншої сторони, там, де ще не було зорано, щоб зорати свій город після чого він засіяв його 14.04.2015р. ячменем. Коли засівав своє поле, то трактором виїздив на зорані ділянки сусідів, які з цього приводу не предявляли до них ніяких претензій. Однак, коли гречка сусідів і відповідачки піднялася, він не зміг проїхати до свого городу, оскільки відповідачка не дозволила проїздити по гречці і він змушений був звертатися до правоохоронних органів для захисту своїх прав. Представник Державної інспекції сільського господарства зробив перевірку його заяви і написав відповідний припис відповідачці. Однак притягнути її до відповідальності не міг, оскільки на плані, який мався у них, була вказана польова дорога між їхніми земельними ділянками, однак не була вказана її ширина. В звязку із цим він заказав документацію на польову дорогу в натурі ТОВ Земля-Консалтинг, оскільки із-за захисту персональних даних ніхто йому вказаної документації не давав. І в кінці червня 2015р. така документація була зроблена, копію якої він представив суду на л.с. 11-15. На підставі цього перевіряючою організацією було проведено обстеження, складено акт і зроблений припис відповідачці звільнити від використання самовільно зайняту польову дорогу між їхніми земельними ділянками за с. Дубинка Конотопського району і відповідачку притягнуто до відповідальності. Але відповідачка так і не виконала припису і не звільнила земельної ділянки. 31.07.2015р. він звертався до агрофірми Агрополіс щоб зібрали врожай ячменю, який вже достиг. Але йому там відмовили на тій підставі, що там немає дороги і їм погрожували пошкодити комбайн, якщо обмолотить вказану ділянку. В результаті цього він не зміг зібрати врожай, який так і залишився на полі і загинув. 3 чи 4 вересня 2015р. відповідачка і інші сусіди запрошували його на поле щоб обмолотити зерно комбайном після збору нею свого врожаю, але вони відмовилися від цього, тому що вже було темно і пізно. Просить задовільнити вимоги позову.

Відповідачка ОСОБА_2 вимог позову не визнала і пояснила, що в 2013р. їм розпаювали землю по 2 гектари кожному і колсантингова компанія Земля повинна була зробити їм документацію. Її земельна ділянка виявилася поруч із земельною ділянкою позивача. На вказаній території раніше було пасовище і її ніколи не обробляли. Якихось меж тут зазначено не було. Вона скооперувалася із сімома сусідами і вони обробили свої земельні ділянки одним масивом. Разом наймали трактористів, комбайнерів, вони обробляли їхню земельну ділянку, а розраховувавлися із людьми часткою вирощеного врожаю. Вона проживає одна , є пенсіонером і за станом здоровя не в змозі обробляти її. Дороги між земельними ділянками немає і ніколи не було. Коли їхня земельна ділянка була оброблена, представник позивача трактором обробив свою земельну ділянку. При цьому трактор заїздив і на їхні земельні ділянки, пошкоджуючи оранку, і вони до позивача не предявляли ніяких претензій. В травні 2015р. вони на своєму масиві засіяли гречку. В червні 2015р. до неї прийшов представник позивача разом із інспектором Державної інспекції сільського господарства ОСОБА_3 На питання інспектора вона пояснила, що біля вказаної ділянки ніколи ніякої дороги не було. Вона заперечила щоб їздили по її земельній ділянці. 25.06.2015р. консалнтигова компанія Земля, яка займалася їхнім земельним масивом, поставила дві мітки неподалік від траси. І більше ніяких міток ніде не ставили. Вона ніде не розписувалася, що визначена межа дороги між їхніми земельними ділянками. Через деякий час в липні 2015р. від державного інспектора Галенко А.В. надійшла постанова про накладення на неї штрафу за порушення земельного законодавства і вона його заплатила. Коли настав час збору врожаю, то представник позивача почав шукати комбайн, але не знайшов, поскільки до його вже ніхто не хотів їхати. В цей час вона вже не заперечувала, щоб позивач проїхав по її гречці, але вони відмовилися.

4 -5 вересня 2015р. вони зібрали свою гречку десь після 12 години дня. І поки тут стояв комбайн, послали людину покликати сторону позивача щоб він обмолотив свій ячмінь, який стояв в колосках і мав гарний вид. Однак позивач відмовився, передавши, що він стягне збитки через суд. Просить відмовити в задоволенні вимог позову.

Представник третьої особи ОСОБА_3 пояснила суду, що вона працює Державним інспектором сільського господарства і в квітні 2015р. до них звернувся ОСОБА_4 з тим, що польова дорога між земельними ділянками зайнята і в нього немає доступу до своєї земельної ділянки. Вона здійснила виїзд в с. Дубинку, Конотопського району, де проживає ОСОБА_2 і разом із представником позивача відвідала її. При бесіді вдповідач пояснила, що в неї в документах немає дороги і вона не заперечує проти такої дороги, але не за рахунок її земельної ділянки. Через державний кадастр вони уточнили, що така польова дорога передбачена. Однак в жодному документі площі дороги не зазначено. В звязку із цим вони не могли притягнути ОСОБА_2 до відповідальності. Через деякий час представник позивача ОСОБА_5 замовив відповідній організації для визначення розмірів цієї дороги і представив їм документи на площу ділянки під дорогою. 25.06.2015р. були встановлені межові знаки для польової дороги. І після цього вони притягли відповідачку до адміністративної відповідальності,яка сплатила накладений на неї щтраф. Через деякий час вони перевірили припис, який надавали відповідачці про звільнення дороги від посіву, однак він не був виконаний. Іншого сусіда по цій земельній ділянці вони притягнути до відповідальності не змогли, оскільки позивач надав інформацію про її власника, який таким власником не був. Пізніше зі слів сусідів вони дізналися, що власником сусідньої земельної ділянки був родич тієї особи, про яку вказував позивач. Вони в свою чергу намагалися примирити сторони, але із цього нічого не вийшло.

В судовому засіданні були допитані свідки на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 , які пояснили суду, що ОСОБА_2 була виділена земельна ділянка, як і іншим жителям ІНФОРМАЦІЯ_1, на одному масиві біля земельної ділянки ОСОБА_4 Виділений масив земельної ділянки багато років не оброблявся і ніяких доріг там не було. ОСОБА_10 , земельна ділянка якої межує із земельною ділянкою позивача, скооперувалася із іншими сімома власниками своїх ділянок і обробляла вказаний масив без розмежування між собою земельних ділянок . Цей масив обробляв своєю технікою свідок ОСОБА_9 Позивачу ніхто не чинив перепон у доступі до його земельної ділянки. І коли весною 2015р. позивач засівав своє поле ячменем, то проїздив по зораних ділянках, в тому числі і по ділянці відповідачки, і йому ніхно не предявляв претензій з цього приводу. Поле відповідачки разом із іншими було засіяно гречкою і коли 4-5 вересня 2015р. гречка була зібрана і на місці знаходився комбайн, вони кликали представника

позивача щоб той обмолотив свій ячмінь, який був ще у хорошому стані, але він відмовився.

Вислухавши учасників розгляду справи, свідків та перевіривши матеріали справи суд приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до положень ст.386 ч.3, ст. 1166 ч.1, ст.1167 ч.1 ЦК майнова і моральна шкода , завдана неправомірними рішеннями , діями, чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, а також шкода , завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із положеннями ч.2,3 ст.103 ЗК власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Також зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Відповідно до положень ст.ст. 106-107 ЗК власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними, витрати на встановлення яких вони несуть у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Згідно із положеннями ст. 152 ч.2 ,156,157 ЗК власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із положеннями Порядку про визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993р. власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні неодержанням доходів у звязку з тимчасовим невикористанням земельної ділянки , які визначаються комісією створеною райдержадміністрацією.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 має у власності земельну ділянку площею 0,5048 кадастровим номером :03:001:0622, яка розташована в районі с. Грузьке та Дубинка Конотопського району, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (л.с.9-10). Вказану земельну ділянку весною 2015р. представник позивача ОСОБА_5 засіяв ячменем, який відноситься до скороспілої культури з періодом вегітації 70-100 днів. Однак зібрати врожай ячменю сторона позивача не змогла із-за того, що поля навколо його земельної ділянки були засіяні гречкою, яка висівається пізніше ячменю і вона була зібрана на початку вересня 2015р. , а ячмінь дозрів раніше. Передбачені планом польові дороги, були зайняті під посіви суміжними землекристувачами. Але суд приймає до уваги і те, що позивач не здійснив ніяких заходів по зібранню свого врожаю по його дозріванню в кінці липня на початку серпня. За поясненнями представника позивача - із етичних міркувань, так як земельні ділянки з усіх боків були засіяними суміжними землекористувачами в тому числі і польові дороги між суміжними земельними ділянками, які були передбачені планом цих земельних ділянок. А на початку вересня 2015р., коли суміжні землекористувачі зібрали врожай гречки і, за поясненням допитаних судом свідків на стороні відповідача, врожай ячменю на полі позивача стояв добрий та враховуючи розяснення спеціаліста управління агропромислового комплексу Конотопської райдержадміністрації ОСОБА_11, оскільки у позивача поле було засіяне двурядним ячменем, колос якого не міг зламати стебло так як не було відповідних погодних явищ (сильного вітру, бурь і т.п.) то і врожай ячменю повинен був зберегтися на початок вересня 2015р. оскільки на відміну від пшениці, ячмінь не висипається із колосу без фізичного впливу на нього, суд приходить до висновку, що в нанесенні завданих збитків мається і відповідна частина вини відповідача . Цю вину суд повязує із тим, що сторона позивача не прийняла відповідних мір для збирання врожаю, коли сторона відповідача намагалася спонукати його зібрати врожай ячменю, коли на полі стояв комбайн після зібрання нею своєї гречки, а відповідач відмовився від цього. В судовому засіданні також було встановлено, що позивачу ніхто фізично не чинив перепон проїхати в серпні 2015р. по засіяній дорозі гречкою для зібрання свого врожаю, а відповідач тільки словесно забороняла проїздити по її посіву. Суд приймає до уваги, що із етичних міркувань він не зміг поїхати по засіяному гречкою полю, однак суд також враховує його дії, коли він трактором заїздив на вже зорані суміжні ділянки, для обробітку своєї ділянки, тобто тоді, коли не мав відповідного проїзду для обробітку своєї земельної ділянки, де етичні міркування відкинув.

Суд також враховує, що земельна ділянка позивача являється суміжною з одного боку не тільки із відповідачем, а і із іншим власником. Земельна ділянка останнього межує із земельною ділянкою позивача з обох сторін також має на плані дорогу, по якій також зафіксований доступ до земельної ділянки позивача, яка також була засіяна з обох боків гречкою. Представник позивача на схемі відзначив свою земельну ділянку лінією синього кольору, з чим погодилась і відповідач та представник третьої особи. (л.с.46). А вимоги про відшкодування всієї шкоди позивач предявляє тільки до відповідача, не враховуючи вказаної обставини.

Суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшла підтвердження відповідна частина вини сторони відповідача в причиненні збитків позивачу, яка проявилась в засіянні своїм посівом частини земельної ділянки, яка була відведена під польову дорогу між земельними ділянками сторін, що не спонукало до добросусідства між сторонами. Вказане підтверджується поясненнями допитаних свідків, актами перевірки Державної інспекції сільського господарства в Сумській області та постановою про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності по ст. 53-1 КУпрАП, актом перевірки Гружчанської сільської ради (л.с. 16-24). Пояснення відповідачки ОСОБА_2, що вона не знала де встановлені межі, не може бути прийнято до уваги, оскільки такі межі її земельної ділянками із суміжними земельними ділянками були визначені і вона підписала ОСОБА_3 від 14.02.2014р. і прийняла відповідні межові знаки для зберігання. (л.с.45-46).

За поясненнями спеціаліста управління агропромислового комплексу Конотопської райдержадміністрації ОСОБА_11, оскільки позивач своєчасно не звернувся до їхнього управління про величину втрати втраченого врожаю, вони комісійно вже не можуть визначити його. А надана ними інформація щодо величини збитків стосується середніх показників врожайності по господарствах району.

В звязку із цим суд приймає до розрахунку величину збитків визначених управлінням Агропромислового розвитку Конотопської райдержадміністрації в розмірі 5395,69 грн. , враховуючи пояснення сторони позивача, що він виконував всі передбачені агротехнічні засоби по посіву і удобренню ячменю та пояснення свідків сторони відповідача і самої відповідачки, що станом навіть на початок вересня стан врожаю і посіву на полі позивача був добрим.

Враховуючи викладені вище обставини суд покладає вину за завдані збитки відповідача і позивача в рівній мірі. Однак враховуючи, що позивач покладає вину тільки на відповідача без врахування того, що земельна ділянка під дорогою була засіяна і використана не тільки відповідачкою, а і іншою особою, до якої позивач не предявляє претензії, суд вважає, що із відповідачки необхідно стягнути збитки в розмірі 1/3 частини від нанесених збитків.

Таким чином із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1798 грн.

Що стосується завданих моральних збитків, то суд вважає, що відповідні моральні хвилювання були завдані позивачу, звязані із засіянням польової дороги чим були створені перепони в доступі до земельної ділянки позивача, і приходить до висновку, що такі моральні збитки позивачу були завдані. Враховуючи проаналізовані обставини справи суд, у відповідності до положень ст. 23 ч.3 ЦПК, оцінює ці збитки в розмірі 50 грн., які підлягають стягненню із відповідачки на користь позивача.

Що стосується вимоги позивача у приведення польової дороги у попередній стан, то в цих вимогах позивачу слід відмовити. Позивач не представив доказів, в якому стані ця дорога була до її засіяння відповідачкою. За поясненням свідків, до виділення вказаної земельної ділянки під земельні наділи, тут було пасовисько і ніякої дороги не було. З цим погоджується і позивач. Таким чином суд приходить до висновку, що приведення частини вказаної земельної ділянки до стадії дерну, в даному випадку є неможливим. А після її обробітку і перезимування грунт улягається і являється придатним для його використання в якості дороги.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує із другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Із заявлених позивачем 10395,69 грн. вимог, задоволено на 1848 грн., що відповідає 18%, а в грошовому виразі від сплаченого судового збору підлягає поверненню 88 грн.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовільнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перепон у користуванні частиною польової дороги, яка проходить між її земельною ділянкою і земельною ділянкою ОСОБА_4 , що розташовані за межами с. Грузьке (Дубинка) Конотопського району та зафіксована в ОСОБА_3 прийомки -передачі межових знаків на зберігання від 14.02.2014р.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1798 грн. в рахунок відшкодування матеріальних та 50 грн. в рахунок відшкодування моральних збитків.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 88 грн. витрат судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд.

Повний текст рішення виготовлений 25.01.2016р.

Суддя Кущенко М. Ф.