АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/1847/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Парфелюк В.І.
Провадження № 22-ц/789/260/16 Доповідач - Дикун С.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представника відповідача відділу Державної виконавчої служби Чортківського районного управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_1; відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до відділу Державної виконавчої служби Чортківського районного управління юстиції в Тернопільській області, ОСОБА_2 про виключення майна з акту опису та арешту,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до відділу Державної виконавчої служби Чортківського районного управління юстиції в Тернопільській області, ОСОБА_2 про виключення майна з акту опису та арешту.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2015 року у вищезазначеному позові відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом першої інстанції загальних принципів судочинства, неправильне трактування та застосування суддею норм закону і ненадання належної оцінки доводам позивача, просить скасувати рішення про виключення майна з акту опису та арешту і ухвалити нове рішення, яким задовольнити даний позов. Вважає, що суд порушив вимоги ст. 33 ЦПК України та не дослідив надані обгрунтування позовної заяви, а тому, рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обгрунтованості.

Позивач ОСОБА_3, його представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5, будучи належно повідомленими про розгляд справи, у судове засідання апеляційного суду 23 лютого 2016 року не зявились. ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи без позивача та його представника.

Відповідачі апеляційної скарги не визнали. Рішення суду вважають законним та обгрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 14.08.2012 року Чортківським районним судом було видано виконавчий лист по справі № 2/1916/1460/2012 за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третьої особи на стороні відповідача органу опіки і піклування, про примусове виселення із займаного житлового будинку та звільнення господарських будівель і споруд разом з членами сімї. Суд вирішив виселити ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 із житлового будинку за адресою: вул. Залізнична, 48 у м. Чортків Тернопільської області без надання іншого житлового приміщення та зобов'язати звільнити господарські будівлі і споруди, що розташовані за даною адресою. Рішення набрало законної сили 14.06.2012 року (а.с.21)

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 01 листопада 2012 року державним виконавцем відділу ДВС Чортківського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчий лист по справі № 2/1916/1460/2012.(а.с.22)

23 липня 2015 року начальником відділу ДВС Чортківського районного управління юстиції ОСОБА_1 були проведені виконавчі дії по виселенню ОСОБА_11, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з житлового будинку по вул. Залізничній, 48 в м. Чорткові без надання іншого житлового будинку із звільненням господарських будівель та споруд. Під час проведення виконавчих дій у звязку з відсутністю боржників за виконавчим провадженням ОСОБА_11, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було описано та арештоване майно із 36-ти найменувань, котре знаходилось у будинку по вул. Залізничній, 48 в м. Чорткові, та передано по опису на відповідальне зберігання ОСОБА_2, що підтверджується актами державного виконавця від 23 липня 2015 року(а.с.14,15), актом опису і арешту майна від 23 липня 2015 року (а.с16)

З виконавчих документів вбачається, що позивач не був учасником виконавчих дій чи стороною виконавчого провадження.

В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях

Відповідно до частини першої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводити факт належності особі майна, яке включено до акту опису та на яке накладено арешт можна будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть відповідні розрахункові квитанції, фіскальні чеки та накладні.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Така правова позиція викладена в постанові судової палати в цивільних справах Верховного Суду України № 6-94цс13 від 25 грудня 2013 року, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису»(з наступними змінами та доповненнями) за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Аналогічна правова позиція викладена в абзаці 4 пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», в якому зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

На порушення цієї норми позивач не вказав відповідачем боржника і позовні вимоги до боржника не зазначені.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого саме порушеного права.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає у тому, що за вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що судом не встановлено порушення відповідачами по справі прав позивача, які б підлягали захисту в порядку позовного провадження, а також, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що описане та арештоване майно належить йому на праві власності.

Колегія суддів погоджується із наведеним висновком суду, як таким, що відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Безпідставними вважає колегія суддів доводи апеляційної скарги, що суд не залучив до участі у справі належних відповідачів боржника та стягувача за виконавчим провадженням, оскільки відповідно до вимог ст.33 ЦПК України заміна неналежного відповідача, залучення співвідповідачів можуть бути проведені судом виключно за клопотанням позивача. Однак, протягом розгляду справи судом у першій інстанції таких клопотань від позивача не поступало.

Твердження апеляційної скарги, що суд занадто швидко розглянув справу та не дав позивачу реалізувати свої права клопотати про залучення до справи належних відповідачів, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позовна заява поступила до суду у вересні 2015 року, судові засідання неодноразово відкладались, у тому числі і за заявою позивача та його представника, а на останнє судове засідання - 16 грудня 2015 року представник позивача надіслав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника (а.с.56), таким чином розпорядившись своїми процесуальними правами.

Колегія суддів вважає необгрунтованими посилання в апеляційній скарзі представника позивача, що позивач, відповідно до акту державного виконавця про виселення від 23 липня 2015 року, був виселений із займаного приміщення по вул. Залізничній,48 у м.Чорткові та описане і арештоване саме його майно за цією адресою, оскільки у зазначеному акті не вказано про виселення ОСОБА_3 (а.с.14,15), як і не вказано в акті опису та арешту майна(а.с.16-17).

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який представляє інтереси ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_12