РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Підвальної Є.З.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та процентів за користування позикою, -

в с т а н о в и в :

Позивач в вересні 2015 року звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 209538,39 грн. понесених інфляційних втрат від несвоєчасного повернення позикових коштів, 27847,12 грн. як 3% річних, 116503,11 грн. як проценти в порядку ст. 1048 ЦК України, а також судові витрати, понесені ним у справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити в повному обсязі з мотивів, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні, частково заперечуючи проти позову, пояснила, що позивач не має права на передбачені ст. 625 ЦК України виплати, оскільки вже йдеться не про стягнення боргу, а про виконання судового рішення про його стягнення. Крім того, є рішення суду апеляційної інстанції, яким встановлено, що всі позики мали бути повернуті до 31.12.2013 року, тому нарахування може починатись лише з цієї дати, а не з 2012 року. Крім того, в наведених позивачем розрахунках наявні неточності в датах та розмірі облікової ставки НБУ. Надала власні розрахунки інфляційних втрат, 3% річних та процентів за ст. 1048 ЦК України, на які, на її думку, має право позивач. Після перерви в судове засідання 21.12.2015 року не зявилась, про час та місце його проведення була повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи закінчити за її відсутності в судовому засіданні з урахуванням раніше поданих нею усних заперечень та письмових розрахунків.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 3.12.2013 року у цивільній справі № 686/11148/13-ц за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу встановлено, що 15.03.2011 року ОСОБА_3 позичила в ОСОБА_5 30000 грн., 25.05.2011 року 30000 грн., 22.06.2011 року 50000 грн., 21.07.2011 року 150000 грн., 05.08.2013 року 380000 грн., при чому всі позики були надані їй на умовах повернення до 31.12.2013 року. Загальна сума боргу за цими договорами становила 640000 грн. 4.11.2011 року ОСОБА_5 помер, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як спадкоємці за законом успадкували належне йому майно в рівних частках по ?. 11.07.2013 року ОСОБА_2 отримав 9600 грн. від ОСОБА_3 Сторони не передбачили отримання позикодавцем від позичальника процентів за користування позикою. Зазначеним рішенням суду на користь ОСОБА_2 стягнуто з ОСОБА_3 315200 грн. боргу за договорами позики.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач стверджує також, а відповідач визнає, що присуджена заборгованість виплачувалась частинами, зокрема, 10.10.2014 року 10000 грн., 30.06.2015 року 50200 грн. Крім того, 23.09.2015 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 на виконання вище вказаного рішення суду решту 255000 грн. присуджених позикових коштів, що підтверджується нотаріально засвідченою заявою про їх отримання, копія котрої міститься у справі.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Строк повернення позикових коштів настав 31.12.2013 року.

Таким чином, позивач має право на сплату за весь час прострочення, рахуючи з 1.01.2014 року і до дати повернення кожної з частин заборгованості інфляційних втрат на 3% річних, що складатиме:

-інфляційні втрати за період з 1.01.2014 року по 10.10.2014 року 51011,08 грн.,

-інфляційні втрати за період з 11.10.2014 року по 30.06.2015 року 156342,98 грн.,

-3% річних за період з 1.01.2014 року по 10.10.2014 року 7331,64 грн.,

-3% річних за період з 11.10.2014 року по 30.06.2015 року 6597,34 грн.,

-3% річних за період з 1.07.2015 року по 23.09.2015 року 1781,51 грн.

Вказані суми підтверджуються розрахунками сторін, наявними у справі.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Свідоцтво про право на спадщину після позикодавця (грошових внесків на рахунках в банках) видане позивачу 22.10.2012 року, тоді ж, з його пояснень, він дізнався про існування боргу за договорами позики, що відповідачем не оспорюється.

Таким чином, з 26.09.2012 року (в межах трирічного строку позовної давності, на що посилаються обидві сторони по справі) і до дати повернення кожної з частин заборгованості позивач має право на стягнення з відповідача процентів за користування позиковими коштами на рівні облікової ставки Національного банку України, що складатиме: з 26.09.2012 року по 10.10.2014 року 51133,50 грн., з 11.10.2014 року по 30.06.2015 року 47489,95 грн., що підтверджується наданими сторонами письмовими розрахунками.

Отже, загальна сума задоволених позовних вимог складатиме: 51011,08 грн. + 156342,98 грн. + 7331,64 грн. + 6597,34 грн. + 1781,51 грн. + 51133,50 грн. + 47489,95 грн. = 321688,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог на суму 32200,62 грн. слід відмовити.

Судовий збір в сумі 3539,00 грн. за подання позовної заяви та 243,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову слід стягнути з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 3438,42 грн., виходячи з наступного розрахунку: 3782,60 грн. сплаченого судового збору х 321688,00 грн. присуджених коштів : 353888,62 грн. заявлених до стягнення коштів = 3438,42 грн. судового збору до стягнення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 61, 212 215 ЦПК України, ст. ст. 625, 1048 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 інфляційні втрати, 3% річних, проценти за користування позикою на загальну суму 321688,00 грн., судові витрати в сумі 3438,42 грн., а всього - 325126,42 грн. (триста двадцять пять тисяч сто двадцять шість гривень 42 копійки).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: