Справа № 605/661/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"05" січня 2016 р. Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі головуючої судді Ігнатової Г.В.при секретарі Чебан Т.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,-

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, посилаючись на те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року її батькаОСОБА_5 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2.183 га., яка розташована на території Вербівської сільської ради. Вона є спадкоємцем вказаного спадкового майна за заповітом,проте, не може отримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно , оскільки оригінал державного акта на землю втрачений, через те нотаріус відмовив в оформленні прийняття спадщини а тому вона змушена звернутися в суд з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом..

Представник позивача в судове засідання не зявився подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за йрого відсутності.

Відповідачі в справі будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, натомість подали до суду заяви, якими кожний з них визнали позовні вимоги та просили розглянути спір у їх відсутності, задоволивши позов.

За таких обставин, на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами, та враховуючи, що відповідачі надали суду свої заяви, з яких суду відома їх позиція по відношенню до позовних вимог (а саме, що вони визнають позовні вимоги, то суд вважає за можливе розглядати справу з винесенням рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України.

Суд, ознайомившись з матеріалами, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст..1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті правата обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько та чоловік позивача та відповідачів ОСОБА_5, що підтверджено свідоцтвом про його смерть Після його смерті відкрилась спадщина на дві відкремлені земельні ділянки площею 1.28 га та 0.903 га цільове призначення для для ведення товарного с/г виробництва, розташовані на території Вербівської сільської ради Підгаєцького району

Судовим розглядом встановлено, що при житті ОСОБА_5 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 04.04.2005 р., який згодом був втрачений.

Згідно заповіту, складеного 08.11.2011 року та посвідченого секретарем Вербівської сільської ради Підгаєцького району Добрянською О.Д. зареєстрованого у реєстрі за № 55,позивач є спадкоємцем майна померлого за заповітом.

17 грудня 2015 року державним нотаріусом Підгаєцької державної нотаріальної контори листом № 1187-01/16 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на земельні ділянки. У зв'язку з викладеними обставинами, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р. у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В судовому засіданні не встановлено даних, які б заперечували факт права власності у померлого ОСОБА_5 на спадкове майно, щодо земельних ділянок , що належали спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого 04.04.2005 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, а також не встановлено інших осіб які б мали право на спадкове майно або які б претендували на це право, окрім позивача.

Виходячи з даної норми Закону позивач має право на спадкування по заповіту.

П. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що відповідно достатті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Одночасно із цим згідно пункту "г" част. 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнається дійсними у разі відсутності його державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності вибувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 3 ЦК України у якості засад цивільного законодавства визнано неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Статтею 386 ЦК України визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Пленум ВСУ в постанові N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

Таким чином, судом встановлено, що за життя спадкодавець на законних підставах володів та користувався земельними ділянками, та його право ніким не оспорювалось і на даний час ніким не оскаржено.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, інші спадкоємці не претендують на спадщину, суд бере до уваги позицію відповідачів, які позовні вимоги визнали у повному обсязі, подавши про це письмові заяви до суду, що згідно з положень ч. 7 ст. 174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права третіх осіб, то відповідно до статті 1223 ЦК України ОСОБА_1 є законним спадкоємцем майна померлого.

Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.328,1218, 1223, 1268-1270 ЦК України, враховуючи правові позиції ВССУ, викладені в Постанові Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» , ст.ст. 10,60,209, 212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 право власності на спадкове майно, зокрема на земельну ділянку площею 1.28га кадастровий номер НОМЕР_2 та на земельну ділянку площею 0,903га кадастровий номер НОМЕР_3, розташовані на території Вербівської сільської ради Підгаєцького району, цільове призначення для ведення товарного с/г виробництва, які належали померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого 04.04.2005 року.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішен

Головуючий: підпис Г. В. Ігнатова