Справа №587/209/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/291/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська»

про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі,-

в с т а н о в и л а :

16 січня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який уточнила в ході судового розгляду справи і остаточно просила суд стягнути з ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на її користь 2197,27 грн., з них заборгованість по орендній платі 1671,14 грн., 3% річних 99,99 грн., інфляційне збільшення заборгованості 426,14 грн., розірвати договір оренди землі від 05 січня 2005 року укладений між нею та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», а також стягнути з відповідача 487,20 грн. судового збору.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено у звязку з його необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на незаконність, необґрунтованість ухваленого рішення, на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не застосовано належним чином умови договору оренди землі про те, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Також посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку щодо підстав для розірвання договору оренди землі.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що орендна плата за користування земельною ділянкою ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» за 2011- 2012 роки була виплачена позивачці з порушенням визначених договором строків, однак у повному обсязі з нарахуванням інфляційних та пені, за 2013 рік орендна плата виплачена своєчасно і у повному обсязі. Сам по собі факт несвоєчасної сплати орендної плати не свідчить про систематичне невиконання відповідачем договірних зобовязань і не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії IV-СМ №009527, виданого Косівщинською сільською радою 24 січня 2000 року належить на праві приватної власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,72 га, кадастровий номер 120050021, що розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського району (а.с.7, 11).

05 січня 2005 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» був укладений договір оренди землі, відповідно до якого ОСОБА_3 надала в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 2,72 га, який 21 грудня 2006 року за №76 зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України». Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 29466,74 грн. Орендна плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі становила 442 грн., що становить 1,5% від грошової оцінки земельного паю. Відповідно до п. 11 договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця (п. 12 договору). Договір укладено на пять років (п. 8 договору).

Крім того, п. 14 цього договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз у два роки, зокрема, в разі змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, а п. 14а договору передбачає, що у разі несплати орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня в розмірі 0,01% від невиплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 36 вказаного договору, його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною договірних зобов'язань, а також з інших підстав, визначених законом (а.с.8-9).

Земельна ділянка була передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду згідно з актом приймання - передачі від 22 грудня 2006 року (а.с.10).

01 січня 2009 року між сторонами був укладений додатковий договір до вказаного вище договору оренди землі, який був зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного кадастру» 11 жовтня 2010 року за №23. Пунктом 1.2 додаткового договору в новій редакції викладено п.8 договору оренди землі та збільшено до 10 років строк оренди, пунктом 1.3 внесено зміни до п.9 договору та визначено, що орендна плата вноситься в розмірі 1083,75 грн. за рік, що становить 3,0 % від нормативної грошової оцінки земельної частки. Відповідно до п. 1.3. додаткового договору п. п. 5, 9 договору викладені у новій редакції, за якою орендна плата встановлена у розмірі 1147,59 грн., що становить 3% від нормативно-грошової оцінки земельного паю - 38252,96 грн. (а.с.12).

Як вбачається з видаткових касових ордерів №271105 та №271106 від 27 листопада 2013 року, ОСОБА_3 двома платежами по 1712 грн. 89 коп. виплачено 3425 грн. 78 коп. орендної плати за 2011 - 2013 роки (а.с.31-32).

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтями 141, 143 ЗК України визначений вичерпний перелік підстав для припинення та примусового припинення права користування земельною ділянкою, що не підлягає розширеному тлумаченню.

Зокрема, пунктом «д» ст. 141 ЗК України, як підстава для припинення права користування земельною ділянкою, передбачена систематична несплата орендної плати.

Із положень ст. 13 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, вбачається, що договір оренди землі - це договір, згідно з яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Розмір, форма та строки орендної плати за землю, які відповідно до ст. 21 цього Закону встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству.

Обов'язки та права сторін договору визначені ст.ст. 24 і 25 даного Закону та умовами договору. Так, в силу ч.1 ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець вправі, зокрема, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки їй виплачена 27 листопада 2013 року, тобто із порушеннями визначених договором строків, однак теж у повному обсязі з нарахуванням інфляційних та пені (а.с.31-32).

Загальна сума розміру орендної плати за 2011-2013 роки з урахуванням індексу інфляції та пені за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб становить 2908 грн. 38 коп. (За 2011 рік: 1212,95 грн. 181,91 грн. (15%ПДФО) = 1030,82 грн.; за 2012 рік: 1119,95 грн. 167,96 грн. (15%ПДФО) = 951,79 грн.; за 2013 рік: 1089,17 грн. 163,38 грн. (15%ПДФО) = 925,79 грн.)

Позивачу ж фактично виплачено 3425 грн. 78 коп., що більше ніж належало до сплати. Сума переплати становить 517 грн. 40 коп.

Судом було встановлено, що на день звернення до суду з даним позовом права позивача фактично були відновлені, у подальшому аналогічних порушень відповідачем допущено не було.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що в даному випадку відсутній факт систематичного невиконання відповідачем договірних зобовязань, який міг би бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

Таким чином, фактів систематичної несплати ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» орендної плати та фактів невиконання відповідачем обовязків, передбачених ст.ст. 24 і 25 Закону України «Про оренду землі», судом першої інстанції та апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає законних підстав для стягнення орендної плати за спірний період, а відповідно і для застосування до цих виплат положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування оскаржуваного рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -