11.01.2016 Провадження № 4-с/337/1/2016
ЄУН № 337/6496/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

при секретарі Чередниченко Л.В.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Хортицького відділу державної служби Запорізького міського управління юстиції, заінтересована особа: ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 року до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшла вказана скарга. В обґрунтування скарги ОСОБА_1 вказує, що за рішенням суду ОСОБА_2 сплачує на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1100 грн. щомісяця. ОСОБА_2 від сплати аліментів ухилявся протягом 2012-2013 років. У звязку із несплатою ним аліментів, вона отримує допомогу, яка призначена управлінням праці та соціального захисту населення. В грудні 2015 року вона дізналась про те, що ОСОБА_2 надав до Хортицького ВДВС квитанції про сплату ним аліментів протягом 2013 року. Державний виконавець зарахувала кошти до сплачених ОСОБА_2 аліментів, та склала розрахунок заборгованості від 28.01.2014 року. Вказує, що ОСОБА_2 дійсно перераховував на протязі 2013 року їй певні суми, проте за їх домовленістю це були платежі за комунальні послуги за квартиру. В квитанціях в графі призначення платежу не вказано, що вони призначені для сплати аліментів. а тому державний виконавець не мала право зараховувати їх у розрахунку заборгованості від 28.01.2014 року.

В судовому засіданні заявник та її представник адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримали просили її задовольнити.

Представник Хортицького ВДВС ЗМУЮ заперечила проти задоволення скарги з підстав, викладених в письмовому запереченні.

Заінтересована особа ОСОБА_2 повідомлявся про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не зявився з невідомих суду причин.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

В провадженні Хортицького ВДВС ЗМУЮ на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-1009 від 18.04.2012 року, виданий Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1100 гривень щомісячно, починаючи з 13.03.2012 року до повноліття дитини.

04.05.2012 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

28.01.2014 року державним виконавцем Хортицького ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_5 був зроблений розрахунок заборгованості, який склав станом на 28.01.2014 року 13967,73 грн.

Державним виконавцем були враховані платіжні документи квитанції, відповідно яких ОСОБА_2 сплачував на користь ОСОБА_1 аліменти протягом 2013 року, всього на суму 9200 грн.

Доводи скарги ОСОБА_1 полягають в тому, що ОСОБА_2 перераховував їй грошові кошти на сплату житлово-комунальних послуг за квартиру, аліменти при цьому не сплачував. Державний виконавець була зобовязана перевірити призначення платежів, та не мала права зарахувати дані платежі до аліментів, оскільки в призначенні платежу немає відповідної позначки.

На підставі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статі 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. За заявою сторін виконавчого провадження державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Згідно із частиною 9 даної статті Закону спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ в пункті 26 Постанови №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця» розяснено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

Підсумовуючи викладене, слід зробити висновок про те, що за правилами розділу VII ЦПК України розглядаються скарги на ті процесуальні дії та рішення, які державний виконавець вчиняє в ході виконання судового рішення. Натомість у разі наявності спору щодо правильності обчислення розміру заборгованості, яку визначив державний виконавець, такі вимоги можуть бути вирішені в порядку позовного провадження.

У звязку із цим, суд при розгляді скарги ОСОБА_1 уповноважений перевірити лише правомірність процесуальних дій державного виконавця в ході виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Закон України Про виконавче провадження та Інструкція про проведення виконавчих дій не містять вимог до платіжного документа, на підставі якого сплачений платіж за аліменти.

Відповідно до ст. 12 Закону України Про виконавче провадження в ході виконавчого провадження боржник має право подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення.

ОСОБА_2 16.01.2014 року надав державному виконавцю квитанції, відповідно яких він починаючи з 24.04.2013 по 16.01.2014 року періодично перераховував ОСОБА_6 грошові кошти. Платежі зараховані на картковий рахунок ПАТ КБ Приватбанк, відкритий на імя ОСОБА_1, призначення платежу вказано як переказ особистих коштів.

Державний виконавець, отримавши квитанції від боржника, не мала підстав для сумніву в тому, що платежі призначені в рахунок оплати аліментів, оскільки були сплачені ОСОБА_2 особисто на рахунок ОСОБА_1, призначенням платежу вказано переказ особистих коштів, платежі мають періодичний характер, сплачувались ОСОБА_2 один-два рази на місяць.

Згідно із ч.3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Заявник на навела конкретних порушень з боку державного виконавця, не вказала які процесуальні норми порушив державний виконавець.

У звязку із цим, суд знаходить доводи скарги про неправомірність дії державного виконавця щодо складання розміру заборгованості по аліментам, безпідставними, а тому скарга підлягає залишенню без задоволення.

Спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо розміру заборгованості по аліментам може бути вирішений в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. 383-385 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Поновити заявнику строк на оскарження дій державного виконавця.

В задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 щодо неправомірності дії державного виконавця Хортицького відділу державної служби Запорізького міського управління юстиції відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області, через суд першої інстанції, протягом пяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: А.М. Котляр