АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1565/2016 Головуючий в суді 1 інстанції - Бартащук Л.П.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно,

встановила:

У жовтні 2014 року позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання за кожною з них права власності на спадкове майно, а саме: на ј частину квартири АДРЕСА_1; на ј частину земельної ділянки площею 0,0608 га, розташованої на території Забірської сільської ради в СТ «Природа» та на 1/8 частину автомобіля Хонда Аккорд 2.0.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року позов задоволено.

Визнано право власності ОСОБА_3 на спадкове майно в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4:

- на ј частину квартири АДРЕСА_2, загальною площею 33, 4 кв.м., житловою площею - 16, 2 кв.м;

- на ј частину земельної ділянки площею 0, 0608 га з цільовим призначенням - для ведення садівництва, яка розташована на території Забірської сільської ради Києво-Святошинського району в с/т «Природа»;

- на 1/8 частину легкового автомобіля марки HONDA, моделі ACCORD 2.0, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама) - НОМЕР_2.

Визнано право власності ОСОБА_4 на спадкове майно в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4:

- на ј частину квартири АДРЕСА_2, загальною площею 33, 4 кв. м., житловою площею - 16, 2 кв.м;

- на ј частину земельної ділянки площею 0, 0608 га з цільовим призначенням - для ведення садівництва, яка розташована на території Забірської сільської ради Києво-Святошинського району в с/т «Природа»;

- на 1/8 частину легкового автомобіля марки HONDA, моделі ACCORD 2.0, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама) - НОМЕР_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1975 грн., а також на користь ОСОБА_4 - судовий збір в сумі 1975 грн.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким визнати право власності позивачів на спадкове майно в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5: по 3/16 частини квартири АДРЕСА_2 - за кожною; по 3/16 частини земельної ділянки площею 0,0608 га, яка розташована на території Забірської сільської ради Києво-Святошинського району в с/т «Природа» - за кожною; та по 1/8 частині легкового автомобіля марки HONDA, моделі ACCORD 2.0, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама) - НОМЕР_2 - за кожною.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Вважає, що судом першої інстанції не було в повному обсязі з'ясовано дійсний обсяг спадкового майна (склад спадщини).Так, у період шлюбу з відповідачем, а саме 17 квітня 2008 року спадкодавець ОСОБА_5 в рамках справи про поділ майна з колишньою дружиною ОСОБА_6 уклав мирову угоду, що затверджена ухвалою Дніпровського райсуду м. Києва від 17.04.2008 року, за умовами якої ним була виплачена грошова компенсація за рахунок отримання в його приватну власність всього майна, придбаного та набутого подружжям під час шлюбу.

Тому відповідач вважає, що фактично спадкодавець ОСОБА_5 придбав частку майна колишньої дружини на спільні кошти подружжя. Тому спадкодавець ОСОБА_5 не був власником частки у розмірі 100% квартири АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,0608 га , яка розташована на території Забірської сільської ради Києво-Святошинського району в с/т «Природа».

Вважає, що померлому належала частка у розмірі ѕ, оскільки квартира була придбана ОСОБА_5 у попередньому шлюбі, одна з його часток складає Ѕ - як майна набутого до шлюбу з ОСОБА_2 Інша Ѕ частина квартири була набута на підставі мирової угоди, що затверджена ухвалою Дніпровського райсуду м. Києва від 17.04.2008 року, під час шлюбу з ОСОБА_2, таким чином з неї частка ОСОБА_5 складала Ѕ : 2 = ј, а тому Ѕ + ј = ѕ. Аналогічний розмір частини був у ОСОБА_5 на земельну ділянку. Тому частини спадкоємців (позивачів) також пропорційно зменшуються, та долі кожного з них складатимуть по 3/16 частини квартири та земельної ділянки.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7, ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_9 вважали доводи апеляційної скарги безпідставними та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачів - ОСОБА_5. З 2008 року і на день смерті ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі (третьому) з відповідачем ОСОБА_2, від шлюбу з якою мав спільну дитину - сина ОСОБА_10.

До шлюбу з ОСОБА_2 - з 1980 по 1995 рік ОСОБА_5 мешкав у м. Генічеську і перебував у зареєстрованому шлюбі з матір'ю позивачів - ОСОБА_11. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей - ОСОБА_12, 1982 року народження, та ОСОБА_13, 1987 рокународження.

01.09.2007 року ОСОБА_13 уклала шлюб з ОСОБА_14 та змінила прізвище на «Поліщук». 24.06.2005 року ОСОБА_12 уклала шлюб з ОСОБА_15 та змінила прізвище на «ОСОБА_15».

У 2000 році шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 (першою дружиною) було розірвано, ОСОБА_5 переїхав до Києва, де зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 (другою дружиною), який в 2007 році був розірваний.

Під час шлюбу з ОСОБА_6 ОСОБА_5 придбав квартиру, земельну ділянку та інше рухоме і нерухоме майно.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснили поділ спільного майна подружжя у судовому порядку - шляхом затвердження судом мирової угоди сторін, за умовами якої у власність ОСОБА_5 відійшла квартира АДРЕСА_3, земельна ділянка площею 0,0608 га, яка розташована на території Забірської сільської ради в С/т «Природа» та інше майно.

Протягом 1995-2014 років позивачі, які рідні доньки ОСОБА_5, підтримували зі своїм батьком добрі родинні зв'язки, постійно спілкувалися з ним.

В 2011 році стан здоров'я ОСОБА_5 погіршився, під час обстеження у нього виявили онкологічне захворювання і, не зважаючи на те, що він лікувався та продовжував працювати на посаді головного-інженера будівельної фірми «Інтербудсервіс», з середини 2013 року був госпіталізований і ІНФОРМАЦІЯ_4 він помер.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на наступне майно: квартиру АДРЕСА_4 та земельну ділянку, площею 0,0608 га, яка розташована на території Забірської сільської ради в С/Т «Природа». Крім того, під час шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 спадкодавець придбав автомобіль Хонда Аккорд 2.0, 2008 року випуску, тому спадковим майном є також Ѕ частина автомобіля.

За життя заповіт ОСОБА_5 не склав, отже, мало місце спадкування за законом.

У встановленому законом порядку до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини звернулися всі наявні спадкоємці майна померлого ОСОБА_5 за законом першої черги: позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і відповідач ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_10

Після закінчення 6-ти місячного строку позивачі звернулися до нотаріуса з заявою про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом, проте, постановою нотаріуса від 03.10.2014 року № 3829/02-31/10 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які відповідач відмовилась надати нотаріусу. Всі зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обставини , на які посилалися позивачі як на підставу задоволення своїх вимог, знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Так, судом було встановлено, що 15 листопада 2007 року відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб. Починаючи з листопада 2007 року вона та ОСОБА_5 постійно проживали однією сім'єю, а з 2008 року мешкали у квартирі АДРЕСА_5. Під час шлюбу у них народився син - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли : однокімнатна квартира АДРЕСА_6; земельна ділянка, площею 0,0608 га, що розташована на території Забірської сільської ради, СТ «Природа», для ведення садівництва; 1/2 частина автомобіля Хонда Аккорд, д.н. НОМЕР_1.

Спадкоємцями першої черги права на спадщину за законом є діти померлого - ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_2 Спадкоємці звернулись з відповідними заявами до нотаріуса у визначений законом шестимісячний термін з часу відкриття спадщини.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.03.2015 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13.05.2015 року, та набуло законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування - було відмовлено.

Постановою державного нотаріуса П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 03.10.2014 року № 3829/02-31/10 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.

Наявними у матеріалах спадкової справи доказами, а також доказами, що надійшли на запити суду у даній справі підтверджується, що спадковим майном ОСОБА_5 є :

- однокімнатна квартира АДРЕСА_6, що належала ОСОБА_5 на праві власності на підставі мирової угоди від 17.04.2008 року, затвердженої ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.04.2008 року;

- земельна ділянка, площею 0,0608 га, що розташована на території Забірської сільської ради, СТ «Природа» для ведення садівництва, яка належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 06.06.2003 року;

-1/2 частина автомобіля Хонда Аккорд, д.н. НОМЕР_1, який був придбаний за час перебування в шлюбі з ОСОБА_2 09.07.2009 року.

На підставі положень ст. 328, 392, 1218, 1261, 1266, 1268, 1291 ЦК України та встановлених обставин про те, що позивачі у визначеному законом порядку і строк прийняли спадщину після померлого батька, однак не можуть надати до нотаріальної контори правовстановлюючі документи на підтвердження права власності ОСОБА_5 на майно, суд визнав обґрунтованими вимоги позивачів про визнання за ними права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом у належних їм частках.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо підстав для задоволенняпозовних вимог є законними і обґрунтованими, відповідають обставинам справи. Обставини, які мають значення для вирішення справи, доведені. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги відповідача, полягають, зокрема, у тому, що відповідач не отримувала повісток до суду та не була належним чином проінформована про час розгляду справи, чим була позбавлена можливості захисту свого інтересу в судовому процесі, а судом було ухвалене заочне рішення.

Проте зазначені доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають, а відсутність у матеріалах справи розписок про отримання відповідачем судової повістки в силу ст. 309 ЦПК України сама по собі не є підставою для скасування законного і обґрунтованого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом позивачі звернулись до суду 20.10.2014 року, розгляд справи було призначено судом на 04.12.2014 року. Копію позовної заяви та доданих документів відповідач отримала 17.11.2014 року, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення ( а.с.30).

04.12.2014 року від ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з розглядом в цей же день Апеляційним судом Київської області апеляційної скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.10.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування ( а.с. 95).

16 грудня 2014 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у даній справі до розгляду Києво-Святошинським районним судом Київської області справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування ( а.с.111).

Зазначене клопотання було судом задоволено та ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.12.2014 року провадження у справі було зупинено.

Ухвалою суду від 21 травня 2015 року провадження у справі було відновлене у зв'язку з набуттям законної сили рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.03.2015 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Після відновлення провадження справа неодноразово призначалась судом до розгляду, проте у зв'язку з неявкою в судові засідання відповідача розгляд справи було відкладено: 10 червня 2015 року, 26 червня 2015 року, а 13 серпня 2015 року судом було ухвалено заочне рішення.

Ухвалою суду від 18 листопада 2015 року відповідачу ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення та в ухвалі зазначено, що виклики відповідача у судові засідання направлялися судом за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання відповідача, будь-яких письмових заяв на адресу суду про зміну місця проживання відповідач до суду не направляла, а тому згідно з положеннями статей 74-77 ЦПК України відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи.

Крім того, зі змісту заяви про скасування заочного рішення вбачається, що єдиним доводом на спростування висновків суду першої інстанції відповідачем зазначена та обставина, що рішення у справі про усунення від права на спадкування оскаржується ОСОБА_2 у касаційному порядку. Інших доводів нею наведено не було та на будь-які докази, що мають істотне значення для справи, відповідач не посилалась.

З викладеного вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не висловлювала жодних зауважень щодо обсягу спадкового майна та не заперечувала, що квартира та земельна ділянка є особистим майном ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 зводяться до того, що оскільки компенсація вартості майна, яку сплачував ОСОБА_5 за частку у спільному майні подружжя ОСОБА_6 на підставі ухвали суду від 17.04.2008 року, була виплачена уже в період шлюбу з відповідачем, то зазначені кошти є спільними коштами подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а відтак, спадковим майном є не ціла квартира та земельна ділянка, а відповідно - 3/4 частини квартири та 3/4 частини земельної ділянки.

Разом з тим, жодних посилань на джерела походження коштів для сплати зазначеної компенсації - відповідачем в апеляційній скарзі не наведено. До апеляційної скарги відповідачем не надано і не повідомлено про докази, які б підтверджували, що зазначена компенсація сплачена за рахунок спільних коштів подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2

При цьому відповідач посилається на те, що факт виплати компенсації в період шлюбу з відповідачем в силу ст. 60 СК України сам по собі є підставою вважати ці кошти спільними коштами подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5, що тягне за собою виникнення у відповідача права власності на 1/4 частину майна.

Проте такі доводи колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки факт сплати грошової компенсації вартості частини майна ОСОБА_5 у період шлюбу з ОСОБА_2 не створює для відповідача правових підстав для набуття нею права власності на частину квартири та земельної ділянки, належних спадкодавцю.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів справи встановлено, що шлюб між ОСОБА_5,1959 року народження, та ОСОБА_2, 1980 року народження, був зареєстрований 15 листопада 2007 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народився син ОСОБА_10 Компенсацію на підставі мирової угоди ОСОБА_5 сплачував у квітні-травні 2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 квітня 2008 року була затверджена мирова угода по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до змісту вказаної ухвали, сторони погодили, що ОСОБА_5 переходить у його приватну власність все майно, придбане подружжям під час шлюбу, загальною вартістю 830 000 грн., в тому числі - квартира АДРЕСА_5 та земельна ділянка на території СТ «Природа» в с. Забір'я, а ОСОБА_6 позивачем ОСОБА_5 виплачується грошова компенсація вартості частини належного їй майна, набутого під час шлюбу в розмірі 415 000 грн.

В пункті 5 мирової угоди сторони погодили, що виплата грошової компенсації відбувається наступним чином: 50% компенсації, що становить 207 500 грн. - не пізніше 27 квітня 2008 року, наступні 50% грошової компенсації, що становить 207 500 грн. - не пізніше 15 травня 2008 року.

Відповідно до змісту резолютивної частини ухвали суду від 17.04.2008 року, грошова компенсація вартості частини майна сплачується ОСОБА_5, а майно переходить в його приватну власність.

05 листопада 2008 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна ОСОБА_5 було видане реєстраційне посвідчення № НОМЕР_3, яким посвідчено, що квартира АДРЕСА_5 зареєстрована за ним на праві приватної власності.

Зі змісту рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про усунення їх від права на спадкування, стверджувала, що спадковим майном після смерті її чоловіка ОСОБА_5 є, зокрема : однокімнатна квартира АДРЕСА_6, що належала ОСОБА_5 на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.04.2008 року, та земельна ділянка, площею 0,0608 га,що розташована на території Забірської сільської ради в СТ «Природа», що належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 06.06.2003 року.

Таким чином, при розгляді зазначеної справи ОСОБА_2 визнала, що квартира та земельна ділянка є особистим майном ОСОБА_5

Вказаним судовим рішенням, що набуло законної сили, встановлено обставину, що зазначене майно в повному обсязі увійшло до складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування вищевказаних висновків суду, апеляційна скарга відповідача не містить, в ході апеляційного розгляду також не встановлено таких обставин.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313- 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: