У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СтупакО.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 22 серпня 2011 року близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_2 нанесла їй тілесні ушкодження, після чого вона звернулась за медичною допомогою. У подальшому ОСОБА_3 звернулась до Франківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області із заявою про її побиття. Після цього позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні з 30 серпня 2011 року по 09 вересня 2011 року. За фактом побиття слідчий виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, а із відповідачем проведено профілактичну бесіду.

На підставі ст. 27 КПК України ОСОБА_3 звернулася до суду про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ст. 125 КК України. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності притягнення до відповідальності. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2014 року вказану постанову залишено без змін. Під час розгляду кримінальної справи ОСОБА_2 визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй діяння.

Позивач вказує, що внаслідок нанесених їй ушкоджень змушена була придбати медикаменти на суму 626 грн 28 коп. і крім цього їй була заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 20 тис. грн.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 березня 1992 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», обґрунтовано встановив, що внаслідок неправомірних дій з боку відповідача позивачу були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що призвело до душевних страждань останньої та завдання моральної шкоди у розмірі 2 тис. грн.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою на рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак