АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

18 лютого 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Оніщука М.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року,

встановила:

у лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 13 березня 2007 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 280 000 дол. США строком до 12 березня 2022 року зі сплатою 13% річних. Позивач зазначав, що відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 202 355 , 32 дол. США.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року позов було задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 13 березня 2007 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого відповідачу було кредит в розмірі 280 000 дол. США строком до 12 березня 2022 року зі сплатою 13% річних. Позивач зазначав, що зобов'язання за договором належним чином не виконуються, внаслідок чого просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість у розмірі 202 355, 3 дол. США, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 169 595 дол. США та заборгованості за відсотками в розмірі 32 760, 32 дол. США.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року позов було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 202 355, 32 дол. США, що становить 3 199 238 грн. 55 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, не сплачує коштів на погашення тіла кредиту та процентів, що є підставою для дострокового стягнення з нього всієї суми кредиту та відсотків. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 509, 525, 526, 536, 610, 611, 1049, 1054 ЦК України.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що умовами кредитного договору встановлено, що кредитор має право вимагати дострокове повернення кредиту та нарахованих процентів лише у разі, якщо позичальник на вимогу банку протягом трьох днів від дати отримання вимоги не надасть додаткових засобів забезпечення виконання зобов'язань. Апелянт вважає, що у позивача не виникло право вимагати дострокового повернення кредиту, оскільки матеріали справи не містять вимоги про надання додаткових засобів забезпечення виконання зобов'язань відповідно до п. 3.2.2 та 3.2.3 кредитного договору. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вказаними пунктами кредитного договору врегульовано права та обов'язки сторін у разі припинення дії або визнання недійсним договору іпотеки, укладеного між сторонами для забезпечення виконання зобов'язань, або зниження вартості засобів забезпечення виконання зобов'язань. Пунктом 3.3.9 та 4.4 кредитного договору встановлено обов'язок позичальника достроково повернути кредит у повному обсязі та сплатити проценти за фактичний час використання кредиту.

Судом першої інстанції було вірно встановлено про те, що відповідачем було порушено умови кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків у визначені терміни, а тому позивач скористався своїм правом вимагати дострокового повернення кредиту.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, а заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 760/2638/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2240/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Лазаренко В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.