Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 335/5966/15Головуючий у 1-й інстанції Шалагінова А.В.
№22-ц/778/155/16Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Каракуші К.В., Дзярук М.П.

при секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2015 року про передачу справи до іншого суду у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» (надалі ДП «МВС України«Інформ-Ресурси») про стягнення безпідставно отриманих коштів

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 в порядку ст. 110 ч. 7 ЦПК України (за місцем знаходження філії відповідача у м. Запоріжжі по вул. Перемоги, 96) звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із вищезазначеним позовом до відповідача.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2015 року провадження у цій справі за вищезазначеним позовом позивача було відкрито (а.с.12).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 4 серпня 2015 року (а.с.27) клопотання представника відповідача про передачу справи до іншого суду за місцезнаходженням відповідача (а.с.16-17) задоволено.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ДП МВС України «Інформ-Ресурси» про стягнення безпідставно отриманих коштів передано на розгляд Шевченківському районному суду м. Києва.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09 вересня 2015 року (а.с.54-56) ухвала суду першої інстанції скасована, а питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді питання судом першої інстанції до початку розгляду справи по суті від представника відповідача знов надійшло клопотання про передачу справи до іншого суду за підсудністю за місцезнаходженням відповідача (м. Київ а.с.62-63), яке мотивовано вимогами ст. 109 ч. 2, 116 ч. 1 ЦПК України.

Також у судовому засіданні представник відповідача зазначала, що даний спір не випливає із діяльності філії відповідача, підтвердженням чого є договір про співпрацю № 01 від 7 березня 2012 року (а.с.65-71), додаткова угода до вказаного договору від 12 березня 2012 року (а.с.72-73) та Положення про Запорізьку філію ДП МВС України «Інформ-Ресурси» (а.с.74-82).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2015 року (а.с.86-87) клопотання представника відповідача ДП МВС України «Інформ-Ресурси» задоволено.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ДП МВС України «Інформ-Ресурси» про стягнення безпідставно отриманих коштів передано на розгляд Шевченківському районному суду м. Києва.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач ДП МВС України «Інформ-Ресурси» надало апеляційному суду письмові заперечення на вищезазначену апеляційну скаргу позивача (а.с.108-110).

У судове засідання 14 січня 2015 року повідомлений про час та місце розгляду цієї справи апеляційним судом через свого представника за договором (а.с. 48-49) адвоката ОСОБА_3 обєднання «Цезар» - ОСОБА_4 за допомогою мобільного звязку (а.с. 114-115, 118), що відповідає вимогам ст. ст. 74 ч.6, 76 ч.5 ЦПК України, позивач ОСОБА_2 не зявився, при цьому, останній заяв повідомлень про причини своєї неявки, а також клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів визнала неповажною причини неявки у дане судове засідання позивача ОСОБА_2 та ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останнього за присутністю його представника (а.с.119-121) ОСОБА_5 та за присутністю представника відповідача ДП МВС України «Інформ-Ресурси» за довіреністю (а.с.122) ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи клопотання відповідача до початку розгляду справи по суті та передаючи справу до іншого суду, керувався ст.ст. 109, 110, 116, 210 ЦПК України та виходив із того, що дана справа не підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя, про це стало відоме лише після відкриття провадження у цій справі, а тому в порядку п. 2 ч.1 ст. 116 ЦПК України остання підлягає передачі на розгляд до іншого суду, зокрема Шевченківського районного суду м. Києва.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, за вимогами п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач ОСОБА_2 у своїй позовній заяві в обґрунтування підсудності даного спору посилається на ч. 7 ст. 110 ЦПК України, якою передбачено, що позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням.

Відповідно до розяснень, які містяться у п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» територіальна підсудність справи за участю філії або представництва юридичної особи визначається відповідно до вимог ч.7 ст. 110 ЦПК також за їх місцезнаходженням, якщо їм надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи (ст. 95 ЦК України). Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Оскільки філія або представництво юридичної особи діють у межах наданих їм повноважень, то пред'явлення позову за їх місцезнаходженням можливе лише тоді, коли спір випливає саме з їх діяльності.

У разі відсутності у філії або представництва юридичної особи відповідних повноважень та/або коли спір не пов'язаний з їх діяльністю, позовна заява повертається позивачеві для подання до належного суду (стаття 115 ЦПК) або якщо провадження у справі відкрито - передається судом до належного суду (ст. 116 ЦПК).

Скасовуючи попередню ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд Запорізької області зазначав, що висновок суду про те, що спір не є таким, що виник з діяльності Запорізької філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси», - є передчасним, так як судом першої інстанції не досліджувалося Положення про діяльність цієї філії.

При новому розгляді питання судом першої інстанції це Положення (а.с.74-82) було досліджено останнім.

Та правильно судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до п. 2.1 Положення про Запорізьку філію ДП МВС України «Інформ-Ресурси» від 2009 р., метою створення та діяльності Філії є забезпечення функцій Підприємства, визначених його Статутом, ефективного використання державного майна та покращення військового, матеріально-технічного, іншого ресурсного забезпечення органів і підрозділів МВС України.

Згідно з наданим суду першої інстанції відповідачем договором про співпрацю № 01 від 7 березня 2012 р., укладеним між УДАІ ГУМВС в Запорізькій області з одного боку та ДП МВС України «Інформ-Ресурси» з іншого боку, сторони зобовязались забезпечити функціонування спецмайданчиків та здійснювати діяльність, спрямовану на належне збереження тимчасово затриманих транспортних засобів (п. 1.1). При цьому, ДП МВС України «Інформ-Ресурси» взяло на себе зобовязання здійснювати господарську діяльність шляхом надання фізичним та юридичним особам послуг з тимчасового зберігання транспортних засобів та спеціальних майданчиках та стоянках, які знаходяться у постійному користуванні (оренді) УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, в тому числі, і за адресою: м. Запоріжжя вул. Космічна, 140.

З позовної заяви випливає, що у звязку з притягненням позивача до адміністративної відповідальності було затримано на спецмайданчику його транспортний засіб за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 140 (Комунарський район).

27 травня 2015 року позивач перерахував кошти на користь ДП МВС України «Інформ-Ресурси» у розмірі 2424,00 грн. за збереження транспортного засобу, які він вважає помилково сплаченими, так як ніякого договору зберігання між сторонами не укладалось. Транспортний засіб було позивачеві повернуто після його звернення до працівників ДАІ

В цей же час, п. 2.3.3 договору про співпрацю № 01 від 7 березня 2012 р., укладеного між УДАІ ГУМВС в Запорізькій області з одного боку та ДП МВС України «Інформ-Ресурси» з іншого боку, передбачено, що повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат за зберігання такого транспортного засобу, та предявлення копії акту тимчасового затримання транспортного засобу з відміткою про дозвіл його отримати уповноваженої особи Державтоінспекції.

З доданої до позовної заяви квитанції № 143 від 27 травня 2015 р. випливає, що сума коштів 2424,00 грн. була сплачена на розрахунковий рахунок саме юридичній особі - ДП МВС України «Інформ-Ресурси» ( а.с.4) із призначенням платежу «оплата послуг за тимчасове збереження транспортного засобу».

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що спір з приводу повернення позивачеві оплати послуг за тимчасове збереження транспортного засобу випливає саме з діяльності юридичної особи - ДП МВС України «Інформ-Ресурси» ( а.с.116-117), яка здійснювалась відповідно до договору про співпрацю № 01 від 7 березня 2012 року (а.с.65-73), а не із діяльності Запорізької філії цієї юридичної особи (ЄДРПОУ 3640807 а.с.33), що розташована в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя по вул. Перемоги, 96.

За таких обставин, та враховуючи, що Положенням про Запорізьку філію ДП МВС України «Інформ-Ресурси» (а.с. 74-82) не передбачено здійснення повноважень, які б стосувались надання послуг з тимчасового збереження транспортних засобів, отримання плати за ці послуги, суд першої інстанції правильно вважав, що даний спір не є таким, що виник з діяльності Запорізької філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси».

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Місцезнаходженням юридичної особи ДП МВС України «Інформ-Ресурси» () є провулок Косогірний, 8 Шевченківський район м. Києва (а.с. 19, 116-117).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію позивача, висловлену ним у позові цій справі та його представниками у судовому засіданні, яку він та представники останнього вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції або її зміни.

Крім того, у разі відмови апелянту позивачу ОСОБА_2 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача ДП МВС України «Інформ-Ресурси» судових витрат у вигляді судового збору 243,60 грн. (а.с. 101), понесених ним при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Разом із тим, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розяснити позивачеві, що він має право згідно із вимогами ст. 158-1 ЦПК України на участь у судовому засіданні у цій справі в режимі відеоконференції, якщо подасть суду, який буде розглядати дану справу у подальшому, відповідне клопотання не пізніш, як за сім днів до проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2015 року про передачу справи до іншого суду у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1ОСОБА_7ОСОБА_8