ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/463/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2016 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали справи за позовом, в якому позивачем вказане Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в тому числі, плати за прострочення щомісячних платежів,

Встановив:

ОСОБА_3 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з вказаним позовом (при цьому в ухвалі Дарницького районного суду м. Києва від 02.09.2015 року по цьому провадженню помилково було вказано, що з вказаним позовом звернувся ОСОБА_4).

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не надано довіреності щодо повноважень представника позивача, відповідно до положень ст.42 ЦПК України; не вказано номерів засобів зв»язку позивача та відповідача; відсутнє обґрунтування щодо стягнення плати за прострочення щомісячних платежів, в тому числі, щодо правової природи цих платежів (штраф, пеня, тощо) та щодо підстав розміру їх нарахування.

Згідно зі ст.121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи наведене, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху позовну заяву з наданням заявнику строку для виправлення вказаних недоліків - 5 днів. Копію вказаної ухвали Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» отримало 04.02.2016 року (що підтверджується наявною розпискою у рекомендованому листі).

При цьому, недоліки позову були усунуті не у повному обсязі.

Так, 11 лютого 2016 року поштовим відправленням до Дарницького районного суду м. Києва надійшло звернення ОСОБА_3 від 08.02.2016 року щодо усунення недоліків, в якому, зокрема міститься зазначення номерів засобів зв»язку, додаткове обґрунтування та зазначення доказів (викладене на трьох аркушах), проте всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, до цього звернення не було долучено його копій для відповідача (посилання на наявність такої копії відсутнє в переліку вказаних в ньому додатків, а отже судом не складався акт про відсутність такої копії для відповідача).

Так, відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦПК України - позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів (і третіх осіб).

При цьому, позивачем не враховано, що не надання вказаних копій здійснено без врахування і принципу змагальності сторін (ст.10 ЦПК України), якому кореспондує необхідність здійснення пропозиції відповідачу подати в зазначений строк (в ухвалі про відкриття провадження) письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються, що передбачено п.5) частиною 5 ст.122 ЦПК України.

Судом враховано, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

З положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Крім того, судом враховано, що до вказаного звернення ОСОБА_3 від 08.02.2016 року щодо усунення недоліків була долучена фотокопія документу щодо повноважень ОСОБА_3 - копія довіреності (яка завірена підписом самої ОСОБА_3 - зацікавленої особи), проте регламентований ст.ст.42, 119 ЦПК України перелік належних документів, які підтверджують повноваження представника особи у цивільному судочинстві, не передбачає можливості підтвердження відповідних повноважень представника шляхом надання вказаної копії відповідних документів, а імперативно зазначено, що надаються саме "документи" (за встановленим переліком), а не їх копії. При цьому, ст.42 ЦПК України імперативно встановлює, що саме оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи, проте заявником не було надано до суду належного документу на підтвердження повноважень особи, яка зазначає, що є представником позивача, в тому числі, на вимогу судді, і тому суддя був позбавлений можливості посвідчити копію з нього.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов, в якому позивачем вказане Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: