Номер провадження 2/289/34/16
Справа № 289/1402/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016 м.Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Невмержицького І.М.,

при секретарі Шуба В.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

предст. відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Радомишльському районному суді Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за завдану споживачу матеріальну та моральну шкоду, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом до відповідача, позивач ОСОБА_1 зазначив про те, що 07 червня 2012 року придбав у Відповідача електричний велосипед марки «Сильний» за ціною 5 750,00 грн., який був обладнаний акумуляторною батареєю потужністю 60 В, однак з самого початку експлуатації електровелосипеда, йому стало зрозуміло, що акумуляторна батарея виявилася неякісною, так як не заряджалася до тих потужностей та зазначених в Інструкції параметрів. Оскільки дефекти купленого товару були виявлені в період гарантійного строку, наступного дня він звернувся до Відповідача ПП ОСОБА_2 з проханням замінити його на аналогічний товар належної якості. Однак, магазин позитивної відповіді не дав та відмовився взяти і обміняти товар. Натомість Відповідач запропонував йому зробити циклювання (повний розряд та зарядку батареї), тому, він був вимушений погодитися з запропонованим, коли дома розрядив до нуля батарею, а потім коли почалася її зарядка батарея повністю вийшла зі строю, поплавилися клеми. Після цього він знову відніс батарею в магазин, щоб відмовитися від неякісного товару. Відповідач ОСОБА_2 пообіцяв спочатку поміняти йому батарею, однак потім перейшов на обіцянки і в результаті так і не замінив, позивачу прийшлося з власної ініціативи возити неякісну батарею на експертизу до м. Києва в КНДІСЕ та за власний рахунок сплатити вартість проведеної експертизи, за свої кошти він придбав якісну батарею для того, щоб міг нормально експлуатувати електровелосипед. При цьому вважає позивач, що йому протиправними діями Відповідача завдана також і моральна шкода, а тому просив суд стягнути з Відповідача на його користь грошові кошти в сумі 4 500,00 грн. за завдану матеріальну шкоду та кошти в сумі 10 000,00 грн. за завдані моральні страждання.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд стягнути з відповідача на його користь 4 500,00 (чотири тисячі п»ятсот) гривень в рахунок завданої матеріальної шкоди та грошові кошти в сумі 10 000,00 (десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Відповідач ПП ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення на позов, відповідно до яких вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з тих підстав, що гарантійний строк експлуатації проданої Позивачу електробатареї складає три місяці з дня придбання, придбана батарея у нього 07 червня 2012 року, а з претензіями щодо неякісного стану батареї позивач ОСОБА_1 звернувся до нього тільки на початку 2014 року і тому він був вимушений відмовити в заміні товару на якісний з зазначених вище підстав, а в зв»язку з викладеним просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Представник Відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю підтримав позицію свого довірителя, при цьому пояснив суду, про те, що, купуючи товар (АКБ), позивач був ознайомлений з п.3.3-3.5 гарантійного талону згідно якого, якщо АКБ розряджається, покупець зобов'язаний зарядити АКБ самостійно, приносити АКБ для визначення браку у зарядженому стані, зберігати у зарядженому стані, тільки при таких умовах діє гарантія на АКБ. Розряджена АКБ не є браком самого товару і не є підставою для повернення товару.

Причиною розрядки АКБ стали часті строки тривалого невикористання батареї (її розрядки). Крім того, ознаками несправності АКБ у тому числі розрядження АКБ при його експлуатації після купівлі є:не тримає зарядку,закипання однієї або декількох банок АКБ, що відбувається при сульфітації банок АКБ. Проданий позивачу АКБ, як і інші АКБ, які знаходяться в магазині, знаходяться у опалюваному приміщенні з постійною температурою, що виключає можливість виходу із строю АКБ з вини магазину. Крім того, відповідно до ст. 16 Закону України «Про захист прав споживача», право вимагати відшкодування спричиненої шкоди визнається за кожним споживачем. При цьому на такого споживача покладається обов'язок довести наявність шкоди, наявність дефекту у продукції, наявність причино-наслідкового зв'язку між такою шкодою і дефектом. Позивач не надав ніяких доказів того, що він придбав товар неналежної якості та причинний зв'язок між неякісним товаром та завданою шкодою. Крім того, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику з розгляду справ «Про захист прав споживача», моральна шкода споживачеві відшкодовується у разі, коли неякісним товаром (послугами) позивачеві була спричинена шкода, яка привела споживача до моральних страждань. Позивач ОСОБА_1 придбав якісну АКБ, яка на цей час знаходилася в магазині у належному робочому стані, при цьому позивач ніяким чином не обґрунтував завдання йому моральної шкоди. Виходячи з вищенаведеного, просив суд в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлена наявність між Позивачем та Відповідачем правовідносин, що утворилися за Договором роздрібної купівлі-продажу електровелосипеда, про що свідчить гарантійний талон від 07 червня 2012 року (а.с.8) та що не заперечується сторонами у справі.

Вирішуючи спір між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПП Мельниченко, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися правовідносини за договором роздрібної купівлі-продажу електровелосипеда, які регулюються параграфом 2 глави 54 Цивільного кодексу України; Законом від 12 травня 1991 р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-XII); Наказом Міністерства економіки № 104 від 19 квітня 2007 року "Про затвердження правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами" (далі Наказ Міністерства економіки № 104).

Статтями 60 та 61 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу доказування між сторонами.

Згідно з положенням, передбаченим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Вказане правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов'язків доказування.

Так,частиною 14 статті 8 Закону № 1023-XII визначено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.

Отже, судом, при вирішенні спору, враховується, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві.

За положеннями ст. 143 ЦПК для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону № 1023-XII; пункту 31 Наказу Міністерства економіки № 104 у разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець зобов'язаний організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця. Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним установлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець мають право на оскарження висновків експертизи в судовому порядку.

Разом з тим, наданий позивачем висновок КНДІСЕ № 14412-15 від 23 жовтня 2015 року складений на замовлення ОСОБА_1 (а.с. 41,42) суперечить суті експертизи, яка повинна здійснюватись на принципах законності, незалежності, об'єктивності та повноти дослідження (ст. 3 Закону від 25 лютого 1994 р. № 4038-XII "Про судову експертизу" (далі - Закон № 4038-XII)).

Судом також встановлено, що за заявою-повідомленням ОСОБА_1 до Радомишльського РВ УМВС України в Житомирській області з приводу шахрайських дій ПП ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 190 КК України відносно нього, проведена перевірка за результатами якої 28 квітня 2014 року слідчий СВ міліції ОСОБА_4 виніс Постанову про закриття кримінального провадження відносно ПП ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення (НП Прокуратури Радомишльського району №180-14, ар.пр. 7)

Процесуальний прокурор прокуратури Радомишльського району Житомирської області ОСОБА_5 з прийнятим рішенням погодилася, про що 05 травня 2014 року склала письмову довідку (НП Прокуратури Радомишльського району №180-14, ар.пр. 8)

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, в зв»язку недоведеністю обставин, на які посилається позивач.

В свою чергу суд вважає, що Відповідач надав суду відповідні покази на заперечення позову і обґрунтував їх доказами.

Також суд відмовляє позивачу в задоволені позову в частині стягнення моральної шкоди, виходячи з наступного.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1023-XII (в редакції до внесення змін Законом від 19 травня 2011 р. № 3390-VI "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції") було розділено підстави відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Так, у разі заподіяння споживачу шкоди (збитків) дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, він мав право лише на відшкодування майнової шкоди (збитків). А в разі заподіяння шкоди небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією споживач мав право на відшкодування як майнової, так і моральної (немайнової) шкоди у випадках, передбачених законодавством.

Згідно з чинною редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1023-XII, споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

У ст. 1 Закону № 3390-VI поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Відповідно до ст. 711 ЦК (в редакції Закону № 3390-VI) шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

В той же час надана позивачем виписка (епікриз) №2960/378 та Протокол магнітно-резонансної томографії з амбулаторної карти (а.с. 71, 72) не дає підстав вважати те, що позивач ушкодив здоров'я внаслідок придбання недоброякісного акумулятора, так як він сам зазначив він є інвалідом 2 групи ВВВ, внаслідок поранення в голову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 17 ЗУ № 1023-XII "Про захист прав споживачів"; ст. 1 Закону України № 3390-VI "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції"; ст. 3,10,11 Закону України № 4038-XII "Про судову експертизу"; пунктом 31 Наказу Міністерства економіки № 104 "Про затвердження правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами" ст. 711; § 3 гл. 82 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60,61, 88, 209 - 213 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ФОП ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за завдану споживачу матеріальну та моральну шкоду.

Враховуючи те, що Позивач має пільги по сплаті судового збору судові витрати суд відносить на витрати державного бюджету.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Невмержицький