АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1365/16 Справа № 204/9255/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Самсонова В. В. Доповідач - Черненкова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Деркач Н.М.

при секретарі - Хлус Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

19 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з комунального підприємства «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради на її користь суму моральної шкоди за пошкодження її майна та спричинення тілесних ушкоджень та за душевні хвилювання у розмірі 35 000 грн. та суму судових витрат за послуги адвоката у сумі 1 000 грн., стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» на її користь суму моральної шкоди за спричинення тілесних ушкоджень та за душевні хвилювання у розмірі 5 000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 20 травня 2013 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Джилі», державний номерний знак НОМЕР_1, належний комунальному підприємству «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради, скоїв наїзд на позивачку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням уламків, синців та саден обличчя, саден - на передній поверхні обох колінних суглобів, на тильній поверхні правої та лівої стопи та у основи першого пальця правої стопи, синців - на грудній клітині праворуч по середньо-ключичній лінії та на задньо-зовнішній поверхів правої гомілки від верхньої до середньої третини, які за своїм характером, згідно висновку судово-медичної експертизи № 2513-е від 21.06.2013 року відносяться до середнього ступеню тяжкості. Винність ОСОБА_3 у вчиненні ДТП встановлена вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2014 року, який залишений без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року. На момент ДТП ОСОБА_3 знаходився у трудових відносинах з комунальним підприємством «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради та виконував покладені на нього трудові обов'язки. На момент ДТП цивільна правова відповідальність комунального підприємства «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Дніпроінмед» згідно полісу № АС/1570923, який діяв у період з 20.04.2013 року по 19.04.2014 року. Як вбачається зі страхового полісу, то шкода, яка повинна бути відшкодована за пошкоджене здоров'я, це 100 000 грн. Позивачка оцінила спричинену їй моральну шкоду в розмірі 40 000 грн., з яких, як вона вважає, страхова компанія, у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність комунального підприємства «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради, повинна відшкодувати її 5 000 грн. за моральну шкоду, що становить 5% від 100000 грн., а комунальне підприємство «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради повинно відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 35000 грн. Крім цього, у зв'язку зі складанням позову, вона звернулася за правовою допомогою до адвоката, послуги якого їй обійшлися у 1000 грн., що згідно ст.79 ЦПК України відносяться до судових витрат і повинні бути стягнуті з комунального підприємства «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року ухвалено: позовну заяву ОСОБА_2 - задовольнити частково; стягнути з КП «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_2 в якості відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 30000 грн. 00 коп.; стягнути з КП «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради на користь держави судовий збір в сумі 300 грн. 00 коп.; в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

В апеляційній скарзі КП «Автопідприємство санітарного транспорту» ДМР просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 травня 2013 руку, близько 17 години 15 хвилин, ОСОБА_3, керуючи технічно справним автомобілем «Джилі», реєстраційний номер НОМЕР_1, належним КП «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради, рухався по пр. Кірова, з боку вулиці Тітова, в напрямку вулиці Ульянова в місті Дніпропетровську. На шляху руху ОСОБА_3 порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність к дорожнім обставинам та їх змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_2, яка перетинала проїзну частину зліва на право по ходу його руху, заходів к своєчасному зниженню швидкості, аж до зупинки керованого ним транспортного засобу не прийняв, та в районі е/о 177 скоїв на неї наїзд. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_2, заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням уламків, синців та саден обличчя, саден - на передній поверхні обох колінних суглобів, на тильній поверхні правої та лівої стопи та у основи першого пальця правої стопи, синців - на грудній клітині праворуч по задньо-пахвовій лінії, на грудній клітині праворуч по середньо-ключичній лінії та на задньо-зовнішній поверхні правої гомілки від верхньої до середньої третини, які за своїм характером, згідно висновку судово-медичної експертизи №2513-е від 21.06.2013 року відносяться до середнього ступеня тяжкості. Вищевказані обставини встановлені вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2014 року по кримінальній справі № 203/4205/2013-к. Крім того, вказаним вироком ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу на користь держав в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. без позбавлення права керування транспортними засобами. Вказаний вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2014 року по кримінальній справі № 203/4205/2013-к був залишений без змін ухвалами апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 липня 2015 року. Таким чином, вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2014 року по кримінальній справі № 203/4205/2013-к набрав законної сили 28 жовтня 2014 року. У зв'язку з чим, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості ОСОБА_3, не потребують доказування, оскільки встановлені вироком по вищевказаному кримінальному провадженню, який набрав законної сили. При цьому, судом встановлено, що під час скоєння ДТП ОСОБА_3 знаходився у трудових відносинах з КП «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради та виконував покладені на нього трудові обов'язки, що визнавалося та не заперечувалося сторонами під час розгляду даної справи, а тому дані обставини не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Цивільно-правова відповідальність КП «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед», що підтверджується Полісом № АС/1570923 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, позивачці були спричинені тілесні ушкодження, в наслідок чого їй була причинена моральна шкода, яку вона оцінила в 40 000 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що позивачці дійсно спричинено діями третьої особи, яка є працівником відповідача, моральну шкоду в наслідок ушкодження її здоров'я та перенесених у зв'язку з цим фізичних та душевних страждань, а також погіршення здібностей, але суд вважає значно завищеною заявлену позивачкою суму спричиненої йому моральної шкоди в розмірі 40 000 грн., та такою, що не відповідає тяжкості спричинених їй моральних страждань, у зв'язку з чим, суд вважає необхідним в цій частині вимоги позивачки задовольнити частково в розмірі 30 000 грн. Що ж стосується вимог позивачки до ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед», то вони задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою та її представником не доведено суду належними доказами, що вона зверталася до страховика для отримання страхового відшкодування. Права позивачки в цій частині не порушувалися, не були невизнаними та не оспорювалися, а тому, її вимоги є необґрунтованими та безпідставними, у зв'язку з чим, суд вважає необхідним відмовити в їх задоволенні. Що стосується вимог позивачки про стягнення з КП «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради на її користь витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн., то ці вимоги задоволенню не підлягають з огляду на те, що позивачкою не було надано суду належних документальних доказів, які б підтверджували сплату нею суми у розмірі 1000 грн. на правову допомогу, а наданий нею розрахунок від 17.12.2014 року, який підписаний адвокатом ОСОБА_4, не є таким доказом. Не надано суду належних доказів, у встановленому законом порядку, щодо відпрацьованих годин особою, яка надавала правову допомогу. Тому, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні її вимог про стягнення на її користь судових витрат на правову допомогу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Спірні правовідносини виникли між сторонами щодо відшкодування моральної шкоди, спричиненої винними діями третьої особи при виконанні ним трудових обов'язків у відповідача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції правильно у відповідності до вимог закону та встановлених обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами, поклав відповідальність за спричинену шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на відповідача КП «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1172 ЦК України.

В апеляційній скарзі відповідач не заперечував проти того, що він повинен відшкодувати спричинену шкоду, однак не погодився з розміром моральної шкоди, яка стягнута за рішенням суду та вважає, що відсутні докази щодо спричинення моральної шкоди позивачу.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи представника апелянта, щодо неврахування судом першої інстанції вини позивача в ДТП та тяжкого матеріального стану підприємства, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки з рішення суду випливає, що такі заперечення вказаного відповідача судом враховані і на підставі наданих доказів сторонами у справі, суд оцінив спричинену моральну шкоду.

Згідно ч.3 ст. 10, ст.ст. 57-60 ЦПК України, - кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними і допустимими. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, щодо недоведеності спричинення моральної шкоди, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для його скасування, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпропетровської міської ради - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді Н.М. Деркач

З.М. Пономарь